Справа № 400/9759/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 р. № 400/9759/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагар В. С. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Ківіт Плюс", вул. 12 Поздовжня, 84,м. Миколаїв,54004,

до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005,

третя особаГоловне управління ДПС в Одеській області, вул. Семінарська, 5,м. Одеса,65044,

провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2025 року № 707,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Ківіт Плюс» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївського області (далі - відповідач), за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне Управління ДПС у Одеській області, в якому просить: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № 707 від 19.08.2025 року, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївського області.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач на підставі висновків перевірки виніс податкове повідомлення рішення № 707 від 19.08.2025 року за порушення п. 1,2 ст. 3 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та застосовано суму штрафних санкцій у сумі 189139,80 грн. Зазначене рішення податкової вважає протиправним, оскільки не допускав вказані порушення.

Ухвалою від 22.09.2025 року суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову відмовити та зазначає, що факти, викладені в акті перевірки ґрунтуються на наявних фактах порушення ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» норм діючого Законодавства, а податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 №707 прийнято відповідно до вимог діючого законодавства.

Ухвалою від 22.10.2025 року суд залучив до участі у справі №400/9759/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне Управління ДПС у Одеській області та запропонував надати пояснення.

Від третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що фахівці ГУ ДПС у Одеській області провели фактичну перевірку позивача, за результатами якої складено акт від 11.07.2025, № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881086, в якому викладені порушення, які зафіксовані під час проведення фактичної перевірки, а саме: п.1, 2 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами і доповненнями. За результатами розгляду матеріалів перевірки Головним управлінням ДПС у Миколаївській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 року № 0707 на суму штрафних санкцій 189 139,80 грн. та надано детальний розрахунок штрафних (фінансових) санкцій. Враховуючи вимоги законодавства, прийняте Головним управлінням ДПС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення від 19.08.2025 №707на суму штрафних санкцій 189 139,80 грн. є повністю обґрунтованими та такими, що не підлягають скасуванню.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд,

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі п.п. 191.1.4, п.п. 191.1.8 п. 191.1 ст.19, ст.20, пп.75.1 ст.75, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ, на підставі пп. 80.2.2 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755 VI, із змінами та доповненнями, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій без забезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

На підставі Наказу від 01.07.2025 року №7134-п проведено фактичну перевірку ТОВ «КІВІТ ПЛЮС», (код за ), за адресою господарського об`єкта: м. Одеса, вул. Чигиринська, буд. 5 з 02 червня 2025 року тривалістю 10 діб з 03 липня 2025 року тривалістю 10 діб. Перевірку проведено за період діяльності з 04.07.2022 року по дату закінчення фактичної перевірки з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За результатами фактичної перевірки ТОВ «КІВІТ ПЛЮС» за адресою: вул. Новомосковська, буд. 5, м. Одеса, Одеська область складено Акт від 11.07.2025, № 37504/Ж5/15-32-07-06/36881086, в якому викладені порушення, які зафіксовані під час проведення фактичної перевірки, а саме: п.1,2 ст. 3 Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», із змінами і доповненнями (далі Закон №265/95-ВР).

На підставі висновків акту перевірки відповідачем було прийнято податкове повідомлення рішення № 707 від 19.08.2025 року, яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 189139,80 грн.

Позивач не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням рішенням звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.1 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпунктом 75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

За приписами підпункту 80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Згідно абз.1-4 п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Абзацами п`ятим і шостим п.81.1 ст.81 ПК України передбачено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

З аналізу даних правових норм слідує, що у посадової особи контролюючого органу виникає право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених Податковим кодексом України, направлення на проведення перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення.

Перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Строки проведення фактичної перевірки встановлені статтею 82 Податкового Кодексу України, не повинні перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 Податкового Кодексу України.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 Податкового кодексу України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Так, податковим органом (третьою особою) було проведено фактичну перевірку позивача та складено акт перевірки. В акті податковим органом зазначено, що під час проведення перевірки ним було встановлено, що позивач отримав розрахунок за товар (пиво) шляхом оплати з банківського карткового рахунку платника ОСОБА_1 в сумі 26867,52 грн. Відповідно до міжнародних стандартів формування структури номера банківських рахунків (IBAN) в структурі банківського рахунку визначено код ...2924..., який відповідає коду карткового рахунку. Зазначений вид розрахунку у розумінні Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями, далі Закон № 265) підлягає обов`язковому застосуванню ПРРO/PPO. Також, в акті зазначено, що під час перевірки встановлено не видачу позивачем розрахункових документів встановленої форми ФКЧ-1 на загальну суму 108181,52грн.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За змістом пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок. Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Абзацом дев`ятнадцятим статті 2 Закону №265/95-ВР визначено, що розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону №265/95-ВР форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів затверджене наказом Міністерства фінансів України №13 від 21.01.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 220/28350 (далі- Положення).

Пунктом 3 розділу І Положення визначено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів.

У відповідності до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Відповідно до п.15 розділу II «Прикінцеві положення» Закону №265/95-ВР у період з 1 серпня 2023 року по 31 липня 2025 року, але не пізніше ніж до дати припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, до фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, що здійснюють діяльність з продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або надають послуги, фінансова відповідальність за проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг), непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (у паперовій та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання застосовується у таких розмірах:

25 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

50 відсотків вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, податковим органом встановлено непроведення позивачем розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстровані РРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів на суму 362562,46 грн.

Так, згідно із абзацами 5, 6 статті 2 Закону №265/95-ВР реєстратор розрахункових операцій - це пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Тобто, згідно норм чинного законодавства, розрахунковою операцією, серед іншого є така операція, коли суб`єкт господарювання приймає (отримує) від покупця готівкові кошти, платіжні картки, платіжні чеки, жетони тощо безпосередньо за місцем реалізації товарів (послуг), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця, зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

При цьому, місце проведення розрахунків - це місце, де здійснюються розрахунки із покупцем за продані товари (надані послуги) та зберігаються отримані за реалізовані товари (надані послуги) готівкові кошти, а також місце отримання покупцем попередньо оплачених товарів (послуг) із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо.

За правилами пунктів 12, 14 частини 1 статті 9 Закону №265/95-ВР реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій, та розрахункові книжки не застосовуються, якщо в місці отримання товарів (надання послуг) операції з розрахунків у готівковій формі не здійснюються (склади, місця зберігання товарів, оптова торгівля тощо); при здійсненні розрахунків за послуги у разі проведення таких розрахунків виключно за допомогою банківських систем дистанційного обслуговування та/або сервісів переказу коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав грошові кошти в сумі 26867,52 грн на свій розрахунковий рахунок від банківської установи за оптову реалізацію товару, що відбулась з відстрочкою платежу. При цьому, реалізація товару за договором поставки не передбачає в собі чітко визначеного місця реалізації товару. Тобто, позивач не отримує безпосередньо кошти від споживача, а отримує ці кошти від банківської установи, розрахунки з якою для позивача є безготівковими, а товар не передбачає визначеного місця його реалізації.

Загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури визначає Закон України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 року №1591-IX (далі Закон №1591-IX).

Пунктом 53 ч.1 ст.1 Закону №1591-IX визначено, що переказ коштів без відкриття рахунку платіжна послуга, що надається платнику з метою переказу коштів у готівковій чи безготівковій формі отримувачу або надавачу платіжних послуг, який діє від імені отримувача, під час якої надавач цієї послуги не використовує відкритий у нього рахунок платника та/або отримувача.

Відповідно до пунктів 56, 57 ч.1 ст.1 Закону №1591-IX, платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Платіжна операція будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього.

Частиною 2 ст.41 Закону №1591-IX визначено, що ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: 1) надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; 2) надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; 3) надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; 4) використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; 5) надання платником, що є власником електронних грошей, платіжної інструкції, у тому числі шляхом використання платіжного інструменту, емітенту електронних грошей щодо виконання платіжної операції з використанням електронних грошей; 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи.

Разом з тим, Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженою Постановою Правління Національного банку України № 163 від 29.07.2022 року, визначено, що безготівкові розрахунки перерахування коштів із рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, унесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів.

Згідно з пунктом 3 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 29.12.2017 №148 (далі - Положення) готівкові розрахунки - платежі готівкою суб`єктів господарювання і фізичних осіб за реалізовану продукцію (товари, виконані роботи, надані послуги), а також за операціями, які безпосередньо не пов`язані з реалізацією продукції (товарів, робіт, послуг) та іншого майна.

Пунктом 10 Положення регламентовано, що розрахунки суб`єктів господарювання та фізичних осіб у разі їх здійснення готівкою без відкриття поточного рахунку шляхом унесення готівки до банків або небанківських фінансових установ, які в установленому законодавством порядку отримали ліцензію на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку, для подальшого її переказу на рахунки інших суб`єктів господарювання або фізичних осіб для платників коштів є готівковими, а для отримувачів коштів безготівковими.

З аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що якщо продавець отримує кошти від банківської установи, розрахунки з якою для позивача є безготівковими, а товар не передбачає визначеного місця його реалізації, то в даному випадку, дії продавця товару фактично не матимуть ознак розрахункової операції. Так, як зазначалось судом вище по тексту рішення, позивачем отримано кошти в сумі 26 867,52 грн на свій розрахунковий рахунок від банківської установи при оптовій реалізації товару у безготівковій формі. Відтак, висновки податкової щодо обов`язковості застосування ПРРO/PPO під час зазначеної операції є безпідставними.

Щодо висновку податкової, що за не видачу позивачем розрахункових документів встановленої форми ФКЧ-1 є підставою для накладення на позивача фінансової санкції в сумі 108181,52грн, суд зазначає наступне.

Так, з акту перевірки вбачається, що відповідачем встановлено, що при проведенні розрахункових операцій ТОВ використовує програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним номером № та надає фіскальні чеки з визначенням найменування товару «Погашение дебиторской задолженности» та артикул який містить набір рандомних чисел. Тоді як, Наказом Міністерства Фінансів України від 21.01.2016 № 13 «Про затвердження про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)» (зі змінами доповненнями, далі-Положення), затверджені обов`язкові реквізити для розрахункових документів/електронних розрахункових документів за формою ФКЧ-1, одними з яких є найменування, кількість товару, його ціна та/або інші реквізити передбачені законодавством. Враховуючи, що кожна господарська операція є окремим правочином та відповідно до вимог Закону № 265, Положення, при отримані ТОВ готівкових коштів у рахунок погашення заборгованості за раніше поставлений товар, фіскальний чек повинен містити в собі реквізити первинного документу (видаткової накладної, податкової накладної, фіскального чеку із зазначенням способу оплати «в кредит») підтверджуючи наявність заборгованості у контрагента. Надалі при погашені заборгованості видається окремий фіскальний чек на відповідні отримані суми погашення заборгованості, по кожній з видаткових накладних окремо, як первинних документів, на підставі яких така заборгованість виникла. У випадках повного розрахунку за товар у готівковій формі в день поставки товару фіскальні чеки мають містити обов`язкові реквізити передбачені Положення (найменування, ціна, кількість товару та інше). Таким чином, податковою встановлено порушення п. 2 ст.3 Закону № 265 не видача розрахункових документів встановленої форми ФКЧ-1 на загальну суму 108181,52грн.

Пункт1 ст.17 Закону №265/95-ВР визначає, що в ході перевірки можуть бути встановлені такі факти:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невидачі (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її (операції) без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання,

У разі ж їх встановлення застосовується штрафна санкція у розмірі 100% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше та 150% вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Аналізуючи зазначене вище правове регулювання спірних правовідносин, Верховний Суд у постанові від 16.05.2024р. у справі №520/4564/23 (висновки якого були покладені в основу оскаржуваного рішення суду) дійшов висновку про те, що п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з таких обов`язків: 1) проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій, однак на неповну суму покупки; 2) не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій; 3) невидача відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Перші два обов`язки суб`єкта господарювання походять зі змісту п.1 ст. 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР. Відповідно, наявність будь-якої з зазначених обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення, за яке настає відповідальність за п.1 ст.17 цього Закону.

У даному випадку, позивача, зокрема, притягнуто до фінансової відповідальності за невиконання обов`язків, встановлених п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР, а саме за видачу розрахункового документа, що не містить одного з обов`язкових реквізитів розрахункових документів/електронних розрахункових документів (найменування, кількість товару, його ціна та/або інші реквізити передбачені законодавством).

Також, в означеній вище постанові Верховний Суд наголосив, що законодавець не визначив як самостійний склад правопорушення та не встановив відповідальності за видачу розрахункового документу з використанням реєстраторів розрахункових операцій, в якому не відображається той чи інший елемент наведеного у Положенні змісту. Тобто, законодавець визначив обов`язок, за невиконання якого не встановив відповідальність, визначену ст.17 Закону №265/95-ВР.

Безумовно, до розрахункового документу встановлюються певні вимоги стосовно відтворення його змісту. Водночас, відсутність певного елементу змісту (незначний недолік) у розрахунковому документі, який, в свою чергу, у повному обсязі надає можливість не тільки відтворити, зрозуміти та ідентифікувати розрахункову операцію за місцем її проведення не приховуючи її сутність за допомогою реєстратора розрахункових операцій (тощо), але і підтвердити її виконання, не може бути правовою підставою для притягнення платника податків до відповідальності за п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, а саме, як за невидачу такого розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Виключенням з цього правила, можна вважати, видачу такого фіскального чеку, в якому не зазначено тих обов`язкових реквізитів, що встановлені у наведеному Положенні, які не надають можливості підтвердити виконання розрахункової операції, та які мають вплив на правильність визначення, реальність здійснення господарської операції за її суттю та на формування показників податкової звітності.

Зазначений висновок узгоджується з правовим підходом, наведеному у постанові Верховного Суду від 27.11.2023р. викладеним у справі №420/11790/22.

Так, Наказом Міністерства Фінансів України від 21.01.2016 № 13 «Про затвердження про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, Порядку подання звітності, пов`язаної із використанням книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок), форми № ЗВР-1Звіту про використання книг обліку розрахункових операцій (розрахункових книжок)» (зі змінами доповненнями, далі Положення), затверджені обов`язкові реквізити для розрахункових документів/електронних розрахункових документів за формою ФКЧ-1, одними з яких є найменування, кількість товару, його ціна та/або інші реквізити передбачені законодавством.

За п.3 розділу І Положення №13 передбачено, що встановлені цим Положенням вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, відповідний документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення №13. При цьому, найменування, ціна, кількість товару є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цих реквізитів у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 02.02.2023р. №500/6845/21 сформував правовий висновок, відповідно до якого, за змістом норм Положення необхідно розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення № 13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий. Відсутність такого реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як назва податку, літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами) позбавляє документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого п.2 ст.3 Закону №265/95-ВР.

У постанові від 27.03.2025р. у справі №280/6830/23 Верховний Суд вказав, що розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного вище Положення, а відтак й відсутність обов`язкових реквізитів у фіскальних касових чеках на товари (послуги) є свідченням створення суб`єктом господарювання невідповідних розрахункових документів, тому, проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій тягне за собою застосування фінансової санкції, передбаченої Законом №265/95-ВР.

Суд дослідив наявні в матеріалах справи розрахункові документи і встановив, що вони не мають обов`язкових реквізитів найменування, ціна, кількість товару та інше. Судом взято до уваги, що ці розрахункові документи згідно позначення «Погашение дебиторской задолженности» були видані при отримані ТОВ готівкових коштів у рахунок погашення заборгованості за раніше поставлений товар, однак не зазначення в цих розрахункових документах обов`язкових реквізитів не дає можливості ідентифікувати проведену операцію, а також позбавляє такий документ статусу розрахункового відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого п.2, п.11 ст.3 Закону №265/95-ВР. Відтак, у цій частині податковим органом доведено правомірність свого висновку щодо порушення позивачем п. 2 ст.3 Закону № 265 не видача розрахункових документів встановленої форми ФКЧ-1 на загальну суму 108181,52грн.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 707 від 19.08.2025 року в частині суми 80958,28 грн (застосування санкцій за перше правопорушення в сумі 26867,52 грн, 54090,76 грн 50% від другого правопорушення, оскільки судом визнано безпідставним встановлення відповідачем вчинення позивачем першого правопорушення).

Суд звертає увагу, що часткове скасування податкового повідомлення-рішення із зміною ставки штрафу в межах однієї об`єктивної сторони, суб`єкта та об`єкта правопорушення не може розглядатися як втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу або перебирання на себе його функцій. У даному випадку лише уточняється правильна кваліфікація діяння платника податків в межах одного складу податкового правопорушення та правильна ставка штрафної санкції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.10.2023 року у справі № 520/14773/21.

Так, суд встановивши протиправність застосування до позивача штрафу за перше правопорушення, при цьому дійшовши висновку правомірності застосування штрафу за наступне правопорушення, вважає за необхідне змінити ставку в частині застосування 150% вартості проданих з порушенням товарів як за наступне, на 100%. Оскільки, з урахуванням висновків суду у даному рішенні визначене в податковому повідомленні - рішенні правопорушення як наступне, стає єдиним вчиненим позивачем правопорушенням, тобто вчинене вперше, за яке передбачено 100% вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом товарів.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, позовні вимоги належить частковому задоволенню.

Як визначено ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовим витратами у справі є судовий збір, який позивач сплатив у розмірі 3028 грн., доказів понесення інших судових витрат учасники справи суду не подавали.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 1295,98 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Ківіт Плюс" (вул. 12 Поздовжня, 84,м. Миколаїв,549) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,547) , за участюу справі третьої особи - Головне Управління ДПС у Одеській області (вул. Семінарська, буд. 5, м. Одеса, 65044, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.08.2025 року № 707, задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення від 19.08.2025 року № 707 в частині суми 80958,28 грн.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, ідентифікаційний код 44104027) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Ківіт Плюс" (вул. 12 Поздовжня, 84,м. Миколаїв,54004, ідентифікаційний код 36881089) судовий збір в сумі 1295,98 грн (одна тисяча двісті дев`яносто п`ять гривень дев`яносто вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар