Справа № 300/9731/24
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" січня 2026 р. справа № 300/9731/24

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Боршовського Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості за № UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024 та картки відмови у митному оформленні (випуску) товарів за № UA206060/2024/000201, -

Стислий виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду:

ОСОБА_2 (далі представник позивача, адвокат Шевченко К.Т.) в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) 30.12.2024 звернувся до суду з адміністративним позовом до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, митний орган, Митниця, Івано-Франківська митниця Держмитслужби), в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №UA206060/2024/000201 від 20.12.2024 та рішення про коригування митної вартості №UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач 20.12.2024 для здійснення митного оформлення товару подав митну декларацію (електронне декларування) №24UA65U5 від 06.10.2021, митна вартість товару в якій сформована за основним методом визначення митної вартості за ціною контракту у розмірі 22 103,55 Євро. Товар, що завозився на територію України складався із 269 позицій (згідно з переліком, зазначеним у ВМД та інвойсі), а саме, частини до транспортних засобів (металеві глушники і вихлопні труби і їх частини) торгівельна марка Polmo, виробник: PolmoStrow SP.Z.O.O., країна виробництва: Польща (PL). Втім, 20.12.2024 Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2024/000018/2, яким митну вартість товару збільшено та оформлено картку відмови №UA206060/2024/000201 від 20.12.2024.

За доводами позивача у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA206060/2024/000018/2 не зазначено метод, за яким здійснено коригування митної вартості, не наведено належних обґрунтувань щодо неможливості застосування методів визначення митної вартості, а саме: методу 2а (стаття 59 МК України), методу 2б (стаття 60 МК України), методу 2в (стаття 62 МК України) і методу 2г (стаття 63 МК України), а підстави відмови від використання того чи іншого методу зазначені формально. Крім того, відповідачем в порушення норм Митного кодексу України не зазначено розрахунку коригування та обставин, що були покладені в основу такого розрахунку, що унеможливлює його аналіз та перевірку. У своїй сукупності подані позивачем документи давали всі підстави для розмитнення товару за ціною контракту. Виходячи із змісту оскаржуваного рішення товар розмитнений відповідачем за ціною 4,080 Євро за кг. Тобто товар з незрозумілих причин розмитнений як ваговий, а не відповідно до номенклатурних цін, що були зазначені у прайсі виробника і в інвойсі на поставку товару. На думку ОСОБА_1 , відповідач без належного і правомірного обґрунтування не взяв до уваги подані документи. Виходячи із фактичних обставин в інспектора митного органу не було правових підстав застосовувати частину 3 статті 53 Митного кодексу України так як останній не довів перед декларантом наявність розбіжностей, неповноти, неточностей, ознак підробки поданих документів, визначених частиною 2 статті 53 Кодексу, в тому числі в частині відомостей, які підтверджують у таких документах числові значення складової митної вартості, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена. На підставі таких мотивів, а також враховуючи те, що ФОП ОСОБА_1 поніс додаткові збитки по сплаті додаткових митних платежів на суму 39 010,59 гривень, що суттєво порушує права позивача, просить суд визнати протиправними та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації №UA206060/2024/000201 від 20.12.2024 та рішення про коригування митної вартості №UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024.

Івано-Франківським окружним адміністративним судом ухвалою від 06.01.2025 відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

На виконання вимог повідомлення суду про неможливість роздрукування матеріалів великого обсягу, адвокат Шевченко К.Т. супровідним листом від 03.01.2025 скерував до суду друкований примірник позовної заяви з додатками, який зареєстровано судом 06.01.2025 за вх.№204/25.

Митний орган скористався правом на подання відзиву на позовну заяву №7.21-10/108.19/9 від 13.01.2025, який із відповідними письмовими доказами надійшов на адресу суду 14.01.2025 та зареєстрований за вх.№1051/25. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами і доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Як вказує відповідач, 20.12.2024 до відділу митного оформлення м/п «Калуш» Івано-Франківської митниці митним агентом ОСОБА_3 було подано електронну митну декларацію (МД) №24UA65U5 для митного оформлення товару: Частини до транспортних засобів, металеві, призначені для легкових та вантажних автомобілів. Глушники, вихлопні труби та їх частини в кількості 269 позицій. Митна вартість товару визначена позивачем за основним методом, ціною договору. Івано-Франківська митниця не погодилася із заявленою декларантом митною вартістю товару та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів за №UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024, яким визначено митну вартість товарів за резервним методом та оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за № UА206060/2024/000201 від 20.12.2024. Декларантом заявлено митну вартість товару відповідно до 42 графи 22103,55 Євро, курс валюти на дату подання становив 43,5770 грн., що склала 963206,40 грн., як складову митної вартості заявлено транспортування в розмірі 26280,00 грн., всього митна вартість становила 989486,40 грн. відповідно до графи 12 ЕМД. Під час проведення митних формальностей за МД автоматичною системою аналізу і управління ризиками (АСАУР) спрацювали ризики щодо можливого заниження митної вартості товарів за кодами « 105-2», « 106-2» та « 116-8»: по наступних товарах можливе заниження митної вартості товару відповідно здійснити перевірку правильності визначення митної вартості. Згідно з частиною 4 статті 320 МКУ форми та обсяги митного контролю, визначені відповідно до пункті 2 частини 1 статті 320 МКУ, є обов`язковими для виконання посадовими особами митних органів. Прийняття цими посадовими особами рішення щодо нездійснення митного контролю у зазначених формах та обсягах не допускається. З цього слідує, що в Івано-Франківської митниці виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості. При обчисленні митної вартості відсутні відомості про фактичну оплату вказаного товару. У платіжному дорученні від 31.07.2023 відсутнє посилання по якій фактурі проводиться оплата, так як посилання на рахунок фактуру від 13.12.2024 не міститься. Також відповідно до п. 5.2 контракту ціна у фактурі буде виставлена в валюті Євро, після перерахування, відносно середнього курсу Національного Польського Банку в день виставлення інвойсу. Оплата по кожній поставці, здійснюється в евро не пізніше 30 днів з моменту виставлення інвойса банківським переводом по системі SWIFT (п.5.3 контракту). В даному випадку позивачем надано платіжний документ на різну суму без зазначення відомостей як це передбачено в п.4.3 Контракту, Крім того, під час перевірки митної вартості декларованого товару за згенеровано формою митного контролю (АСАУР): « 105-2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів» було здійснено перевірку цінової інформації щодо митного оформлення аналогічних/подібних товарів в ЦБД «ІНСПЕКТОР». Митна вартість декларованого товару на рівні 3,54 дол./кг, а під час аналізу цінової інформації щодо аналогічних/подібних товарів в ЦБД «ІНСПЕКТОР» митна вартість становить - 4,24 дол./кг. В даному випадку, виходячи з вище наведеного, МД не могла бути оформлена за основним методом - за ціною договору, бо сума, яка зазначена в рахунку-фактурі не була підтверджена. Джерело інформації для коригування митної вартості слугувала інформація з ЦБД, а саме 20.12.2024 № 24UA93. Митна вартість на рівні 4,08 євро/кг або 4,24 дол/кг. В результаті коригування митна вартість вказаного транспортного засобу визначена в сумі 4,08 євро, кількість 6662,42 кг, на загальну суму 27182,67 євро про що зазначено у графі 30 рішення про коригування митної вартості. Сума донарахованих митних платежів відповідно до прийнятого рішення про коригування митної вартості - МД №24UА3651U5 від 20.12.2024 складає 39010,59 грн. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача, в свою чергу, через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему скерував до суду відповідь із приміткою «Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.01.2025» на відзив, яку 17.01.2025 зареєстровано в суді за вх.№1240/25. Зокрема позивач стверджує, що всі подані документи в цілому давали можливість відповідачу перевірити заявлену митну вартість та розмитнити товар саме за ціною договору. Всі числові позначення складової митної вартості підтверджені документами і жодних розбіжностей чи інших підстав для надання додаткових документів не існувало. Відповідач не пояснив причину коригування митної вартості товару по найбільшому показнику та чому різний товар розмитнений по одній ціні. Так, заперечуючи аргументи відповідача про те, що до ціни угоди не включені витрати на транспортування та/або навантаження, а також вказані витрати не включені до митної вартості (не зазначені у ДМВ), то вказаних зауважень не існувало на момент розмитнення та вони не покладені в основу оскаржуваних рішень, а виникли тільки під час розгляду справи в суді. Такі зауваження є необґрунтованими, оскільки фактурна вартість товару, що ввозив позивач, становила 22103,55 Євро (графа 22 МД), або 963206,40 грн. (курс 43,577 гривень за 1 Євро) вартість транспортування товару за межами України становило 26280,00 грн. Відтак, позивач вказав у графі 12 МД 24UA65U5 від 20.12.2024 митну вартість в розмірі 989486,40 грн. (963206,40 грн.+ 26280,00 грн.). Тобто, витрати на транспортування були враховані. Просить задовольнити позовні вимоги.

Івано-Франківська митниця через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему подала до суду клопотання із приміткою «Документ сформований в системі «Електронний суд» 17.11.2025», яке зареєстровано в суді 17.11.2025 за вх.№30029/25, про прискорення розгляду справи.

Встановлені судом обставини справи та відповідні правовідносини:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) і нерезидентом POLMOstrow" SP.Z.O.O. (країна Польща) (продавець), 03.09.2019 укладений контракт №1/19 на поставку запасних частин до автомобілів, а саме "глушники, вихлопні труби та їх частини", в асортименті та по ціні, вказаних в інвойсі, відповідно до правил Інкотермс 2010 на умовах EXW WYSOCKO WIELKIE (а.с.46-48).

На умовах, визначених контрактом та на підставі супровідних документів продавець здійснив поставку на адресу покупця відповідного товару.

Декларантом ФОП ОСОБА_3 в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як одержувача товару, подано 20.12.2024 до Івано-Франківської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію №24UA65U5, якою задекларовано для митного оформлення товар, що ввозиться на територію України, а саме: запчастини до транспортних засобів металів, призначені для легкових та вантажних автомобілів (глушники, вихлопні труби та їх частини) 269 позицій (а.с.21-24).

В графі "42" (ціна товару) декларації визначено 22 103,55 EUR. А в графах "45" (коригування) і "46" (статистична вартість) зазначено 989 486,40 гривень, яка із урахуванням графи "23" (обмінний курс) 43,577 становить 22 706,62 EUR.

Митну вартість товару визначено за першим (1) методом, тобто за ціною договору, на підтвердження чого заповнено графу "43" митної декларації.

Одночасно із митною декларацією декларантом надано відповідачу ряд документів для підтвердження митної вартості товару і обраний метод її визначення. Зокрема, представлено сертифікат відповідності UA.10210.01225-22 від 25.11.2022., пакувальний лист б/н від 13.12.2024, рахунок-фактуру (інвойс) FE 172/WY/2024 від 13.12.2024, автотранспортну накладну А 576902 від 13.12.2024, сертифікат з перевезення (походження товару) форми EUR.1 PL/MF/АU 0103173 від 13.12.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару 29JBKLOC від 16.12.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № РМ 0000282 від 12.12.2024, калькуляцію транспортних витрат б/н від 12.12.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 13.12.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу №1/19 від 03.09.2019, доповнення до зовнішньоекономічного договору 1 від 24.11.2020, доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 26.09.2022, договір (контракт) про перевезення №0281 від 10.12.2024, свідоцтво на знак для товарів від 04.07.2011, повідомлення продавця від 18.12.2024, специфікація №172 від13.12.2024, копію митної декларація країни відправлення №24PL394010000JNSB6 від 13.12.2024.

Відповідач підтвердив обставину подання всіх вказаних документів у відзиві на позов, долучивши їх засвідчені копії, перелік яких визначений у графі 44 електронної митної декларації №24UA65U5.

Митним органом 20.12.2024 розпочато процедуру консультацій із декларантом шляхом формування електронного повідомлення про необхідність надання відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями (а.с.53).

Декларантом 20.12.2024 надіслано відповідачу відповідь, в якій зазначено, що до митного оформлення надано повний комплект документів для підтвердження задекларованої митної вартості, надати інші документи немає можливості. Просив прийняти рішення щодо задекларованої митної вартості товарів (а.с.54).

Івано-Франківська митниця Державної митної служби України, за результатами розгляду поданої електронної митної декларації та доданих до неї документів, відмовила у митному оформленні (випуску) товарів у відповідності до Картки № UA206060/2024/000201 від 20.12.2024 (а.с.55-56).

Згідно даних Картки: "Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з невідповідністю обраного декларантом методу визначення митної вартості. Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. При цьому митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Відповідно до частини другої статті 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МКУ здійснено контроль наявності в поданих декларантом документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари. Декларантом не надано: експертний висновок про вартість товару підготовлений спеціалізованою експертною організацією. Таким чином, митницею не встановлено та не підтверджено додатковими документами належних відомостей в документах, що підтверджують всі складові митної вартості. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 54 МКУ, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю. Шляхом порівняння митної вартості товару з рівнем митної вартості подібних товарів, що імпортуються в Україну та інформації, яка міститься в ЄАІС Держмитслужби - встановлено, що рівень вартості заявленого товару значно нижчий від рівня митної вартості подібних товарів, митне оформлення яких здійснено. Враховуючи наявну у митниці інформацію про митну вартість подібних (аналогічних) товарів, що ввозились у максимально наближений до митного оформлення період, існує обґрунтований сумнів достовірності задекларованої митної вартості. При цьому, відповідно до частини другої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про угоди щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості. Отже, враховуючи викладене, митну вартість товарів скориговано та визначено за другорядним методом, а саме методом 6 (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД від 18.11.2024 № 241ІА209190/2024/29793, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) товару. Визначена митна вартість - 4,08 Євро/кг або 4,24дол/кг. Рішення про коригування митної вартості №UА206060/2024/000018/2 від 20.12.2024.".

У зв`язку з наведеним, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України прийнято Рішення №UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024, в графі 33 якого в розділі "обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначені ті ж причини що й в Картці відмови (а.с.57-58).

При цьому, Івано-Франківською митницею Державної митної служби України за резервним методом скориговано задекларовану митну вартість товару (22103,55 EUR) і визначено її в розмірі 26 280,00 EUR (а.с.57-58).

Позивач на підставі оскаржуваного Рішення 20.12.2024 подав декларацію №24UA88U1, в графі 43 якої метод визначення митної вартості позначив "6", при цьому в графі 47 нарахування платежів визначив із скоригованих відповідачем показників (а.с.59-62).

Не погоджуючись із такою відмовою відповідача у прийнятті митної декларації та коригування митної вартості товару, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права шляхом скасування оскаржуваних рішень від 20.12.2024.

При прийнятті рішення у цій справі суд керується такими мотивами. Висновки суду:

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України №4495-VІ від 13.03.2012 (далі МК України, Кодекс).

Митне оформлення за правилами регулювання положень частини 1 статті 248 коментованого Кодексу розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (частина 1 статті 257 МК України).

Положеннями статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частина 2 статті 51 МК України).

Відповідно до частини 1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 статті 52 МК України, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 МК України).

Згідно частини 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В силу вимог частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

З аналізу частин 1 та 2 статті 53 Кодексу слідує, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

У частині 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як визначено частиною 1 статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Частиною 1 статті 58 МК України визначено умови, за яких застосовується метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту. В частині другій цієї статті передбачено, коли такий метод не застосовується. А саме: метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, в силу правового регулювання частини 4 і 5 статті 58 МК України, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Порядок визначення митної вартості за резервним методом регламентований положеннями статті 64 МК України.

Так, згідно зі статтею 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі: 1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України; 2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей; 3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера; 4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу; 5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн; 6) мінімальної митної вартості; 7) довільної чи фіктивної вартості.

Із наведених положень слідує, що митний орган досліджує документи стосовно усіх товарів, які переміщуються через митний кордон, на предмет перевірки правильності визначення митної вартості, у тому числі якщо декларант самостійно визначає митну вартість за резервним методом. Виключно висновки, що ґрунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині 3 статті 53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. З цією метою вони мають повноваження витребувати додаткові документи для перевірки правильності зазначеної митної вартості товарів у разі наявності підстав для сумніву в правильності митної оцінки товару, що переміщується через митний кордон України. Митниця може вимагати, а суб`єкт господарювання має надати лише належні документи для перевірки та підтвердження правильності заявленої митної вартості товару. Надання неналежних документів не може вважатися виконанням вимог митниці щодо підтвердження митної вартості товарів.

Як встановлено судом, митну вартість імпортованого товару, що вказана декларантом у графі 43 митної декларації №24UA65U5 від 20.12.2024, визначено за основним (1) методом (а.с.21-24).

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації №24UA65U5 від 20.12.2024 митної вартості товару та обраного методу її визначення (за ціною договору), разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: сертифікат відповідності UA.10210.01225-22 від 25.11.2022., пакувальний лист б/н від 13.12.2024, рахунок-фактуру (інвойс) FE 172/WY/2024 від 13.12.2024, автотранспортну накладну А 576902 від 13.12.2024, сертифікат з перевезення (походження товару) форми EUR.1 PL/MF/АU 0103173 від 13.12.2024, банківський платіжний документ, що стосується товару 29JBKLOC від 16.12.2024, рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору № РМ 0000282 від 12.12.2024, калькуляцію транспортних витрат б/н від 12.12.2024, прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 13.12.2024, зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі продажу №1/19 від 03.09.2019, доповнення до зовнішньоекономічного договору 1 від 24.11.2020, доповнення до зовнішньоекономічного договору №3 від 26.09.2022, договір (контракт) про перевезення №0281 від 10.12.2024, свідоцтво на знак для товарів від 04.07.2011, повідомлення продавця від 18.12.2024, специфікація №172 від13.12.2024, копію митної декларація країни відправлення №24PL394010000JNSB6 від 13.12.2024.

Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити суми операцій, відповідну оплачену вартість придбання ввезених товарів, особу, яка перераховує кошти і отримувача таких коштів, дані про контракт, в межах якого проводить міжнародна валютна операція.

Всі вказані дані співпадають із відомостями, занесених до документів, поданих позивачем при оформленні спірного декларування. При цьому наявність будь-яких обставин, які є визначальними за цих умов та змінюють вартість товару, в тому числі, які свідчать, що поданими платіжними відомостями позивач оплатив інші рахунки чи інвойси в межах одного контракту, відповідачем не доведено.

Водночас, необхідно також зазначити, що доводи відповідача про те, що до ціни угоди не включені витрати на транспортування, а також що такі витрати не включені до митної вартості та не зазначені у митній декларації, не були визначені митним органом як підстава для прийняття рішення про коригування митної вартості. За таких обставин зазначені аргументи не можуть братися до уваги під час вирішення цього публічно-правового спору, оскільки фактично не вплинули на прийняття оскаржуваного рішення та не були покладені в його основу.

Суд також не бере до уваги доводи відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача про сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товару через відсутність банківських платіжних документів та висновку про вартість підготовлений спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідно до статті 53 МК України надання до митного оформлення зазначених документів не є обов`язковим.

З урахуванням наведеного, можна дійти висновку, що декларантом було надано необхідні документи для визначення митної вартості імпортованого товару, які містять складові вартості товару, які піддаються обчисленню, підтверджують задекларовану ціну товару, і у митниці не було об`єктивних підстав витребувати додаткові документи.

Судом встановлено, що в спірному рішенні, у ході коригування митної вартості товарів застосовано резервний метод визначення митної вартості.

Щодо застосування відповідачем у спірному випадку резервного методу (стаття 64 Митного кодексу України) та відсутності можливості послідовного використання методів визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів за статтями 59 і 60 Митного кодексу України, то суд виходить із наступних аргументів та мотивів.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 59 МК України в разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Частинами 2, 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Як свідчить зміст графи 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів № UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024, останнє містить посилання про визначення митної вартості за резервним методом (стаття 64 Митного кодексу України), із зазначенням відомостей митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваного товару, а саме інша митна декларація від 19.11.2024 за №24UA3U3, за якою здійснено митне оформлення подібного (аналогічного) товару (а.с.57-58).

Відповідачем надано суду копію ЕМД за №24UA93U0, яка як слідує із змісту відзиву на позов, є тим самим джерелом інформації, який визначено в оскаржуваних рішеннях (а.с.119-123).

Відповідач не врахував, що за декларацією позивача митна вартість товару, поданого до митного оформлення, становила 22 103,55 EUR, а митній декларації №24UA93U0 така вартість визначена в сумі 32 036,0500 EUR. За загально визначеним правилом "чим більша кількість придбаного товару, тим менша ціна за його одиницю". Вказана обставина впливає на спірні правовідносини, однак відповідач належних пояснень не подав.

Відмінною є і загальна вага товару за такими деклараціями, зокрема, позивач декларує 6 662,42 кг, а за вказаними відповідачем декларацією 21 234,51 кг.

Відповідач не надав ні позивачу, ні суду математичних обрахунків корегування вартості, пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, з яких суд міг би встановити достовірність скорегованої митної вартості.

Окрім того, митний орган не пояснив чому митна вартість скоригована по показнику "4,08 Євро", проте митна декларація №24UA93U0 не містить відомостей про митну вартість таких товарів в значенні "4,08 Євро", яка використана і зафіксована в оскаржуваному рішенні та картці відмови. Водночас, розрахунок вартості товару в митний декларації №24UA93U0 здійснений, виходячи з «PLN» (польський злотий), а ФОП ОСОБА_1 ціна товару згідно ЕМД розрахована з «EUR» (Євро).

Окремо суд вважає за потрібне звернути увагу на положення пункту 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України за № 598 від 24.05.2012, за змістом яких у рішенні про коригування орган доходів і зборів:

- поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо;

- у випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Суд констатує, що відповідач визначений обрахунок скоригованої вартості грубо порушує для складання рішень про коригування митної вартості, адже, митний орган знівелював різницю в якісних, кількісних показника та виду товару, що завозився позивачем, від тих випадків, які використані у оскаржуваних рішеннях.

З урахуванням вказаного, на переконання суду, позивачем подано до Митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом.

Правильність визначення митної вартості позивачем відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Протиправність рішень Митниці, на переконання суду, обґрунтовується наданням декларантом документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за основним методом та підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару.

Суд констатує, що відповідач:

По-перше, реалізовуючи своє право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, регламентованого статтею 64 МК України, не довів перед судом про наявність обґрунтованих застережень щодо застосування у спірних відносинах шостого методу, в тому числі в частині:

- не підтвердження позивачем документально відповідних відомостей про митну вартість товару, чи будь-якої іншої її складової, яка є обов`язковою при відповідному обчисленні митної вартості;

- наявності достатніх умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості товару.

По-друге, відповідач не зміг аргументовано довести, що заявлені позивачем відомості про митну вартість товару є неповними та/або недостовірними, у тому числі обґрунтувати невірне визначення митної вартості товару.

У спірному випадку суд не враховує обставину ненадання декларантом при консультації із митним органом висновок про вартісні характеристики товару, підготовлені спеціальними експертними організаціями, зважаючи на те, що затребування таких висновків здійснено без належних на це підстав, оскільки відповідач не довів наявність у нього обґрунтованого сумніву щодо будь-яких числових значень складових митної вартості та/або якісних чи кількісних показників товару у даній справі не підтверджена.

Верховний Суд в постанові від 02.07.2020 за результатом розгляду справи №804/2061/17 зазначив:

"…Між тим, як вбачається з рішення про коригування митної вартості товарів №500060702/2017/000010/1 від 25.02.2017 року, у ньому зазначено лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

При цьому Верховний Суд вважає за необхідне зауважити, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами, як помилково вважає митний орган…".

Зрештою, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Однак, контролюючим органом не доведено, що подані позивачем документи не підтверджують митну вартість товару, а також те, що позивач мав надати саме ті документи, які витребувано митним органом (висновок експертної організації), з огляду на відсутність зауважень щодо розбіжностей в митній декларації та долучених до неї документах, що підтверджують митну вартість товару.

Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може бути самостійною підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю (іншим обраним законним методою) та, як наслідок, коригування митної вартості таких товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Суд вказує на право декларанта (його уповноваженої особи) визначити митну вартість за основним методом. При визначенні вартості товару особа має надати митному органу необхідні і достатні відомості про митну вартість, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних.

Проте, митниця не спростувала належними і допустимим доказами відомості, зафіксовані в документах, наданих митному органу разом з митною декларацією №24UA65U5 від 20.12.2024.

Враховуючи вищевказане, суд констатує, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA206060/2024/000018/2 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024, складені з порушенням пунктів 1, 2 і 4 частини другої статті 55 МК України і не містять:

- належного обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

- наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості, заявленої декларантом;

- належного обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).

Суд за правилами статті 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак Митниця, приймаючи картку відмови № UA206060/2024/000018/2 і рішення про коригування митної вартості товарів №UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024 діяла не на підставі законів України, а також без урахування усіх обставин.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у спірному випадку відповідачі діяли на підставі закону, із урахуванням усіх обставин, які мають значення для вірного вирішення порушеного позивачем питання, у зв`язку із чим позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 належить задовольнити повністю.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Позивачем сплачено судовий збір за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру в загальному розмірі 4 844,80 гривень, підтвердженням чого є наявна в матеріалах справи платіжна інструкція №295 від 25.12.2024 (а.с.8).

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень КАС України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Відтак, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 844,80 гривень.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу (частина 3 статті 132 КАС України).

Згідно статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником позивача, Шевченком Кирилом Тарасовичем, в адміністративному позові вказав, що витрати на професійну правничу допомогу, які ФОП ОСОБА_1 очікує понести становлять орієнтовано 10 000,00 гривень.

В позовній заяві представник позивача зазначив, що докази щодо розміру витрат на послуги адвоката будуть подані після ухвалення рішення суду.

Таким чином, представником позивача, на виконання вимог статті 134 КАС України, не надано суду належних доказів, які підтверджують здійснення ФОП ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 гривень, з огляду на вказане, у суду відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування останніх.

Сторонами не подано до суду будь-яких доказів про понесення ними інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Івано-Франківської митниці Державної митної служби України № UA206060/2024/000201.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Івано-Франківської митниці Державної митної служби України № UA206060/2024/000018/2 від 20.12.2024.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці Державної митної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 4 844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Івано-Франківська митниця Державної митної служби України (, адреса: вулиця В`ячеслава Чорновола, 159, місто Івано-Франківськ, 76005).

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.