Справа № 400/7637/25
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/7637/25

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС в Миколаївській області та приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» до Головного управління ДПС у Миколаївській області та Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

16 липня 2025 року приватне підприємство «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області №13003285/32997029 від 24.06.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 16.05.2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну №20 від 16.05.2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію;

стягнути за рахунок відповідачів сплачений судовий збір у розмірі 2422,4 грн та понесені витрати на професійну правову допомогу у суму 30 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог ПП «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» зазначило, що у процесі проведення позивачем господарської діяльності складено податкову накладну та направлено її на реєстрацію до податкового органу, однак, реєстрація зупинена податковим органом з підстав відповідності п.8 критеріям ризиковості. Позивачем направлено на адресу податкового органу додаткові документи, однак незважаючи на надання ним копій первинних документів, які підтверджують реальність здійснення господарської операції по зазначеній податковій накладній, податковим органом ухвалено рішення про відмову в її реєстрації.

Відповідно до відзиву ГУ ДПС, відповідач заперечує проти задоволення позову та зазначає, що реєстрація податкових накладних не здійснена, так як на розгляд комісії були надані документи, які складені з порушенням вимог законодавства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 13003285/32997029 від 24.06.2025 року.

Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» від 16.05.2025 року № 20 в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання на реєстрацію.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок на користь приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА».

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судовий збір у розмірі 1211,20 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень 00 копійок на користь приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА».

Не погодившись з прийнятими рішенням, Головне управління ДПС у Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

ПП «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» також подало апеляційну скаргу на вказане рішення у частині, якою зменшено суму витрат на правову допомогу. Позивач вважає безпідставним зменшення заявленої суми з 30 000 грн до 2 000 грн. Заявлена до відшкодування сума є документально підтвердженою та реально понесеною позивачем, тому має бути компенсованою за рахунок відповідачів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що Приватне підприємство «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому чинним законодавством порядку. Основним видом діяльності позивача є виробництво виробів із дроту, ланцюгів і пружин (за КВЕД 25.93).

29 травня 2025 року між приватним підприємством «ВИРОБНИЧА КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» та ТОВ «СОМІК» укладено договір поставки дроту сталевого та сітки сталевої.

16 травня 2025 року позивач на виконання умов договору здійснив поставку сітки рабиці універсальної оцинкованої; сітки рабиці оцинкованої та сітки зварної оцинкованої, на загальну суму 230 103,12 грн.

За результатами діяльності подано на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних податкову накладну № 20 на суму 230 103, 12 грн, у т.ч. податок на додану вартість 38350,52 грн за операцією з контрагентом ТОВ «СОМІК», реєстрація якої зупинена 10 червня 2025 року, оскільки податкова накладна складена та подана платником податку, який відповідає п.8 Критеріїв ризиковості. Також, позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

13 червня 2025 року позивачем подано пояснювальний лист №3 з додатками щодо підтвердження реальності здійснення операцій по вказаній податковій накладній. До пояснювальної записки додано оборотно-сальдові відомості по рахункам 361, 631, 26 за квітень- травень 2025 року, рахунку 10 станом на 31.05.2025 р.

17.06.2025 року від ГУ ДПС надійшло повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

20.06.2025 року позивачем направлено повідомлення № 3 до податкової накладної № 20 від 16.05.2025 року з копіями документів, а саме: рахунок на оплату №33 від 31.05.2025 року; акт надання послуг № 33 від 31.05.2025 року; договір оренди та відшкодування комунальних послуг №12 від 01.01.2025 року; рахунок на оплату №30 від 31.05.2025 року; акт надання послуг №30 від 31.05.2025 року; платіжна інструкція № 2920 від 17.06.2025 року; рахунок на оплату 00037 від 23.11.2021 року; видаткова накладна №00438 від 23.11.2021 року; платіжні доручення №1711 від 23.11.2021 року, №1712 від 23.11.2021 року, №1713 від 23.11.2021 року; договір оренди авто №НСЕ 447057 від 28.10.2022 року; платіжні інструкції про сплату оренди авто і станків і податків №2924, №2927, №2926, №2925 від 18.06.2025 року; платіжна інструкція орендної плати за землю №2930 від 19.06.2025 року; договір без номера від 25.01.2021 року Нова пошта; рахунки і акти №014448695 від 10.05.25 року, №014532540 від 20.05.25 року, №014627521 від 31.05.25 року; платіжні інструкції №2899 від 03.06.2025 року, 2889 від 27.05.2025 року, 2868 від 16.05.2025 року; договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами № Л-1920/14 від 10.03.2023 року; рахунок №16912 від 31.05.2025 року, акт 16232 від 31.05.2025 року; платіжна інструкція № 2881 від 16.05.2025 року; договір надання транспортно-експедиційних послуг №Д-Т-00116065 від 28.11.2023 року; рахунки №С-4, №Т-4 від 08.05.2025 року, акти №ДС , №92077-2024 від 31.05.2025 року; платіжні інструкції №2872 від 09.05.2025 року, №2871 від 09.05.2025 року; договір №1968/34/04-2019 від 12.09.2019 року; рахунок №1968/34/04-2019 від 01.05.2025 року, акт №ЦТО-035845 від 31.05.2025 року; договір №1969/34/04-2019 від 12.09.2019 року; рахунок №1969/34/04-2019 від 01.05.25 року, акт №ЦТО-035846 від 31.05.25 року; платіжна інструкція 2865 від 06.05.25 року; сертифікат (катанка) № .

Комісією Головного управління ДПС у Миколаївській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН за результатами розгляду поданих Позивачем документів прийнято оскаржуване рішення №13003285/32997029 від 24.06.2025 р. Підставою для відмови зазначено: ненадання/часткове надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію якої зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додаткова інформація: не в повному обсязі надані копії документів на придбання товарів, пов`язаних з виробництвом продукції.

07.07.2025 року позивачем подано скаргу на вищезазначене рішення №13003285/32997029 від 24.06.2025 року, до якої додано пояснення та первинні документи.

14.07.2025 року Комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних за результатами розгляду скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийнято рішення №28815/32997029/2, яким залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.

Комісією регіонального рівня 08.07.2025 року прийнято рішення про відповідність/ невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку № 40012, яким з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від 01 липня 2025 року, прийнято рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням про відмову у реєстрації податкової накладної, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом в оскаржуваному рішенні викладена загальна правова норма, без зазначення конкретних документів, яких, на думку відповідача, не вистачає для здійснення реєстрації податкової накладної, а також без повідомлення причин та мотивів, за яких надані позивачем пояснення та документи не були враховані. Оскаржуване рішення податкового органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості актів індивідуальної дії, та породжує їх неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст.201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 року (далі-Порядок № 1246) визначено, що податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України(далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

З 01 лютого 2020 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних", яка визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Відповідно до п. 2 Порядку № 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Як вбачається зі змісту квитанцій про зупинення реєстрації податкових накладних, фактичною підставою для такого зупинення став п.8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій.

Критерії ризиковості визначені Додатком №3 до Порядку №1165.

Відповідно до п. 8 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, яких у контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Додатком 4 до Порядку № 1165 затверджено типову форму рішення про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, яка містить наступне формулювання: «Рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку».

Отже, самим Порядком № 1165 встановлена можливість платника податку оскаржити рішення про відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку, у тому числі в судовому порядку..

У квитанціях про зупинення контролюючий орган запропонував надати платнику податку пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію ПН в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Колегія суддів зауважує, що контролюючий орган не конкретизував обсяг документів, які має подати підприємство.

Так, наказом Міністерства фінансів України № 520 від 12 грудня 2019 року затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі Порядок № 520 у редакції від 08.03.2023 року), прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Згідно з п. 4 Порядку №520, у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №520 визначений перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію / відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, який (перелік) може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Водночас колегія суддів зазначає, що наведений перелік документів є загальним, а застосований законодавцем вираз «може включати» безумовно свідчить про необхідність індивідуального застосування відповідної норми, виходячи з конкретних господарських операцій та об`єму наданих документів.

Також колегія суддів зауважує, що п. 9 Порядку № 520 з 08.03.2023 року викладено в новій редакції на підставі наказу Міністерства фінансів № 19 від 12.01.2023 року, яким змінено порядок розгляду контролюючим органом поданих платником податків письмових пояснень та копій документів до зупинених ПН/РК, а саме передбачено, що за результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, окрім рішень про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування може направити повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та / або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування.

Відповідно до абз.6 п.9 Порядку № 520 платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Згідно з абз.9 п.9 Порядку № 520 якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.

Пунктом 10 Порядку № 520 визначено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Отже, з 08.03.2023 року контролюючий орган на етапі зупинення реєстрації ПН/РК має можливість реалізувати свої функції шляхом складення та направлення повідомлення про надання додаткових пояснень та та/або документів, а затверджена форма повідомлення зобов`язує податковий орган зазначати конкретні пояснення та документи, яких не вистачає платнику податку для реєстрації поданої ПН/РК. Також передбачена відповідальність платника податків у разі невиконання зазначених вимог комісії у формі відмови у реєстрації ПН/РК.

17.06.2025 року контролюючим органом складено повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Однак відповідачем у вказаному повідомленні не розкрито суть обставин, що унеможливлюють реєстрацію податкової накладної на даному етапі та не конкретизовано об`єм документів, які має подати позивач.

Отже, контролюючий орган, за наявної необхідності та можливості конкретизації переліку документів та зазначення відповідних мотивів зупинення реєстрації податкової накладної, не виконав покладений обов`язок, оскільки перелік витребуваних документів є загальним та очевидно визначений без індивідуального застосування п.5 Порядку №520, виходячи з конкретних господарських операцій та об`єму наданих документів, що виключало можливість позивача належно відреагувати на вимогу суб`єкта владних повноважень .

В той же час, позивачем під час процедури реєстрації податкової накладної надавались первинні документи, зокрема: договори та додаткові угоди, оборотна-сальдові відомості, акти звірки, видаткові накладні, договори оренди, ТТН, платіжні інструкції.

Таким чином, відповідач на час прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних поза розумним сумнівом мав належне документальне підтвердження господарських операцій, по якій виписані спірні податкові накладні.

На переконання колегії суддів, зазначені пояснення та надані під час процедури реєстрації податкової накладної документи у своїй сукупності були достатніми для здійснення її реєстрації.

Крім того, зазначаючи причиною зупинення реєстрації податкових накладних наявність певної податкової інформації, відповідачем не конкретизовано її зміст та жодним чином не аргументовано вплив наявної інформації на конкретну господарську операцію по якій складені податкові накладні.

Стосовно прийнятого у відношенні позивача рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, колегією суддів встановлено, що комісією регіонального рівня 08.07.2025 року прийнято рішення про відповідність/ невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку № 40012, яким з урахуванням отриманих від платника податку інформації та копій відповідних документів від 01 липня 2025 року, прийнято рішення про невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

Отже, не надаючи оцінки поданим позивачем поясненням, не заявляючи про дефектність змісту чи форми попередньо поданих документів, податковий орган прийняв безпідставне рішення про відмову в реєстрації податкових накладних.

Колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 листопада 2019 року у справі № 816/2183/18, від 18 лютого 2020 року у справі №360/1776/19, від 27 квітня 2020 року у справі № 360/1050/19, від 18 червня 2020 року у справі № 824/245/19-а та ряді інших наголошував на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно визнав рішення №13003285/32997029 від 24.06.2025 року про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 16.05.2025 року в Єдиному реєстрі податкових накладних - протиправним та скасував його.

Щодо правомірності стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2 000 грн, судова колегія зазначає наступне.

Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу разом з заявою надано до суду першої інстанції наступні документи:

- копію договору про надання правничої допомоги № 3 від 15.07.2025 року, відповідно до якого адвокатське об`єднання «Астрея-груп» бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу позивачу;

- ордер на надання правничої допомоги серії ВЕ №1162267 від 16.07.2025 року;

- підписаний сторонами детальний опис виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №3 від 15.07.2025 року.

Оцінивши вищезазначені документи, суд прийшов до висновку про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги позивачу, однак на думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є неспівмірною, тому суд її зменшив з заявлених позивачем 30 000 грн до 2 000 грн.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно приписів ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Статтею 16 КАС України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Системний аналіз викладених правових норм дозволяє стверджувати, що витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат і адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право позивача на відшкодування таких витрат за умови їх підтвердження належними доказами.

Статтею 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу вищевикладеного, видно, що адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 922/902/19.

Подаючи апеляційну скаргу, позивач наголошував на відсутності підстав для зменшення заявленої до відшкодування суми.

Колегія судів не погоджується з доводами апелянта, оскільки відповідно до ч.7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до обставин даної справи відповідач заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу, в обґрунтування вказуючи, зокрема, на неспівмірність заявленої суми до складності даної справи.

В аспекті наведеного колегія суддів вважає за доцільне у відповідності до ч.2 ст.6 КАС України застосувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, ЄСПЛ зазначив, що згідно з його прецедентною практикою (§ 23 справи «Санді Таймс проти Об`єднаного Королівства (№ 2)» (Sunday Times v. UK (№2) від 6.11.1980, скарга № 6538/74) відшкодування судових витрат передбачає, що встановлена їх реальність, їх необхідність і, більше того, умова розумності їх розміру.

Таким чином, на суд покладаються вимоги не тільки формально дослідити умови виконання договору про надання правової допомоги, а й встановити співмірність визначеної суми з урахуванням індивідуальних обставин кожної справи.

З огляду на вказане, суд першої інстанції мав підстави для надання оцінки співмірності заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу, що корелюється з прецедентною практикою ЄСПЛ.

Вирішуючи питання правильності визначення самої суми, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що дана справа є типовою, оскільки спірні правовідносини є розповсюдженими, а нормативне врегулювання є одноманітним. Справа відноситься до справ незначної складності, її розгляд відбувся у порядку письмового провадження без особистої участі позивача чи його представника. З огляду на зазначене дана справа не потребувала значних зусиль та обсягу залученого часу з боку кваліфікованого адвоката. Крім того, спірні правовідносини не мають суттєвого впливу на майнові права позивача та не несуть загрози його діловій репутації, тому спірні правовідносини не є значущішими для учасників справи.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно зменшив заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу та з урахуванням співмірності вірно визначив суму.

До того ж, на переконання колегії суддів, компенсація витрат на правову допомогу з державного органу не має сприйматись позивачем як сатисфакція за порушені права та нести надмірне фінансове навантаження на державний бюджет. Вирішення спору на користь позивача вже поновлює його права, а відшкодування витрат на правову допомогу має здійснюватися у необхідній мірі.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив додаткове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Підстав для скасування чи зміни додаткового рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 18 липня 2025 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст. ст.308, 311, 315, 316, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС в Миколаївській області та приватного підприємства «ВИРОБНИЧО-КОМЕРЦІЙНА ФІРМА «ІЛЬТА» залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Н.В.Вербицька

Суддя: О.В.Джабурія

Суддя: К.В.Кравченко