Справа № 140/217/26
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

08 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/217/26
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши без повідомлення учасників справи заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.12.2025 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу, скасувати наказ командира ВЧ НОМЕР_1 від 14.12.2025 №356 про зарахування ОСОБА_1 до особового складу військової частини та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити позивача зі списків особового складу військової частини.

На момент розгляду заяви про забезпечення позову питання про відкриття провадження в даній справі судом не вирішено.

Одночасно з позовною заявою позивач подав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони командуванню Військової частини НОМЕР_1 та іншим компетентним особам даної часини вчиняти будь-які дії пов`язані з направленням, переведенням чи переміщенням ОСОБА_1 до іншої військової частини, іншого місця служби відмінного від його місцеперебування с. Мала Любаша Рівненського району Рівненської області до моменту набрання законної сили рішенням у даній справі.

В обґрунтування наявності підстав для забезпечення позову позивач вказує на незаконність його мобілізації, оскільки він у законному порядку був визнаним непридатним до військової служби у 2019 році та виключений з військового обліку, а відтак взяття його на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 є протиправним. Вказує на те, що при переміщенні/переведенні позивача з ВЧ НОМЕР_1 до іншої частини може призвести до ускладнення та неможливості рішення у цій справі, оскільки дана військова частина буде неналежним відповідачем по справі. З огляду на наведене, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

Суд при вирішенні заяви про забезпечення адміністративного позову виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи, у дводенний строк з дня її надходження.

Заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Згідно із частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно із пунктами 1, 2, 4 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

За правилами частини другої статті 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Тобто, інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі. При цьому, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Надаючи оцінку вказаним аргументам позивача, суд вказує наступне.

На думку суду, наведені у заяві доводи ОСОБА_1 не можуть бути визнані переконливими та достатніми для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки сформульовані як можливість/ймовірність вчинення дій, ґрунтуються на припущеннях.

Наведені заявником твердження про можливе (а не реальне) настання негативних для позивача наслідків (у цьому випадку, за твердженням заявника, такі негативні наслідки та порушення прав позивача полягають саме у призові на військову службу під час мобілізації, при тому, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України) не зумовлюють необхідність забезпечення поданого у цій справі адміністративного позову.

Матеріали заяви про забезпечення позову не містять доказів того, що відповідач 2 здійснює відносно позивача заходи щодо його переведення/переміщення до іншої військової частини, тому відсутні підстави вважати, що до розгляду цієї справи позивача буде неминуче направлено для продовження служби в іншу військову частину, а виконання рішення суду, в разі якщо воно буде прийняте на користь позивача, буде неможливо виконати.

Отже, станом на день постановлення цієї ухвали відсутні підстави для висновку, що існуватиме неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, а також, що існуватиме необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, оскільки заявником не обґрунтовано невідворотність настання стверджуваних наслідків без застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову в обов`язковому порядку матиме наслідком прийняття рішення про переведення/переміщення позивача до іншої військової частини, суду не надано.

Стосовно посилання заявника на очевидну протиправність рішення відповідача 1 від 14.12.2025 про призов на військову службу, суд зауважує, що очевидна протиправність рішень суб`єкта владних повноважень це прийняття таких рішень, що не передбачені законодавством України, або прийняття рішень суб`єктами, які не наділені компетенцією у відповідній сфері, проте таких доводів у заяві про забезпечення позову не окреслено.

Незгода заявника із рішеннями/діями уповноваженого суб`єкта владних повноважень та звернення до суду із позовом про визнання протиправними рішень не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд наголошує, що наведені факти потребують з`ясування та доведення судом шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх зібраних доказів в судовому засіданні по справі за позовом про визнання протиправним та скасування рішення та жодним чином не дають підстави для висновку про очевидну протиправність рішення.

Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що оспорюване рішення позивачем від 14.12.2025 про призов його на військову службу по мобілізації ні до позову, ні до заяви про забезпечення позову не є долученим, а відтак його зміст на момент розгляду даної заяви суду невідомий.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, зміст позовних вимог та заяви позивача про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб.

Керуючись статтями 150-154, 248, 256, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Р.С. Денисюк