Справа № 400/5917/25
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 р. № 400/5917/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Миколаївській області, ,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

08 липня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася в суд з позовом до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі-відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.12.2023 №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, якими позивачу було визначено суму земельного податку за 2023 рік в розмірі 13256,48 грн;

від 03.05.2024 №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423- UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, якими позивачу було визначено суму земельного податку за 2024 рік в розмірі 8100,81 гривні.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що він є членом фермерського господарства «Агро Трудівник» та використовує у своїй діяльності земельні ділянки.

В свою чергу п.б ч.1 ст. 12 ЗУ «Про фермерське господарство» (далі Закон) також передбачено, що до складу земель фермерського господарства «АГРО ТРУДІВНИК» відносяться зокрема земельні ділянки, що належать громадянам членам фермерського господарства на праві приватної власності. У відповідності із зазначеними положеннями Статуту та Закону, ФГ «АГРО ТРУДІВНИК» використовує у своїй господарській діяльності земельні ділянки, які належать голові та засновнику фермерського господарства ОСОБА_1 на праві приватної власності

Фермерське господарство «Агро Трудівник» зареєстровано в податкових органах як платник єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва і ним були сплачені згідно податкових декларацій суми єдиного податку. Тобто, обов`язок внесення плати за землю має фермерське господарство, а не позивач. Проте, відповідач протиправно виніс спірні податкові повідомлення-рішення, що по суті є подвійним оподаткуванням земельних ділянок.

Ухвалою суду від 11.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

27.06.2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову та зазначив, що оскільки платником земельної ділянки є власник земельної ділянки, то фізична особа (засновник фермерського господарства), що отримала правовстановлюючий документ на земельну ділянку, в якому визначено цільове призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення (зокрема для ведення фермерськогого господарства), сплачує земельний податок за вказану земельну ділянку. Нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному ст. 42 ПКУ, до 01 липня поточного року податкове повідомлення рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 ПКУ (пункту 286.5 статті 286 ПКУ).

Вищезазначені земельні ділянки, які є у власності ОСОБА_1 обліковуються в АІС Податковий блок, по яких здійснюються відповідні нарахування згідно виникнення права власності. Інформація щодо передачі прав власності по зазначеним земельним ділянкам, належним чином оформлена передача прав користування або надання в оренду платнику єдиного податку четвертої групи фізичною особою ОСОБА_1 зазначених земельних ділянок, в ГУ ДПС у Миколаївській області, відсутня. В свою чергу, відомості щодо передачі в користування або оренду зазначених земельних ділянок в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне.

Позивач є членом Фермерського господарства «Агро Трудівник» і використовує у своїй господарській діяльності земельні ділянки, які належать йому як члену цього фермерського господарства на праві власності за кадастровими номерами: :03:000:0550, :03:000:0544, :03:000:0546, :04:005:0008, :03:000:0504, :03:000:0559, :02:000:0901, :04:005:0010, :03:000:0561, :03:000:0547, :02:000:0843, :02:000:0890, :03:000:0536, :02:000:0818, :04:005:0011, :03:000:0423, :04:005:0009, :03:000:0549, :03:000:0545, :03:000:0532, :03:000:0543.

Фермерське господарство «Агро Трудівник» зареєстровано в податковій як платник єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва, згідно Статуту землі господарства складаються в тому числі із земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що належать засновнику та членам фермерського господарства на праві приватної власності. Вищезазначені земельні ділянки були зазначені фермерським господарством у формі 20-ОПП та в податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи за 2023 -2024 роки. Вказані в податкових деклараціях суми єдиного податку були сплачені ФГ «Агро Трудівник» відповідно до платіжних доручень.

Відповідачем було винесено податкові повідомлення-рішення №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, якими йому було визначено суму земельного податку за належні їй земельні ділянки за 2023 рік в розмірі 13256,48 грн. В тому ж конверті містилися податкові повідомлення рішення від 03.05.2024р.: №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, якими йому було визначено суму земельного податку за належні їй земельні ділянки за 2024 рік в розмірі 8100,81 грн.

Позивач не погоджуючись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та вимогою, звернувся до суду з даним позовом.

Суд вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступного.

Приписами пп.269.1.1, 269.1.2 п.269.1 ст.269 ПК України визначено, що платниками земельного податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Підпунктом 270.1.1 п.270.1 ст.270 ПК України передбачено, що об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні.

Відповідно до п.286.1 ст.286 ПК України підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

У відповідності до п.286.5 ст.286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу.

За правилами п.287.1 ст.287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону (ст.1 ЗУ «Про фермерське господарство»).

Частиною 1 ст.8 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено, що фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою.

Фермерське господарство (у будь-якій його формі) ініціюється для подальшої діяльності з виробництва товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації на внутрішньому і зовнішньому ринках, з метою отримання прибутку, що відповідає наведеному у ст.42 Господарського кодексу України визначенню підприємництва як самостійної, ініціативної, систематичної, на власний ризик господарської діяльності, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Формування програми діяльності, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, є складовими елементами здійснення підприємницької діяльності в розумінні ст.44 Господарського кодексу України. При цьому можливість реалізації громадянином права на здійснення підприємницької діяльності у вигляді фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) громадянину земельних ділянок відповідного цільового призначення.

Враховуючи законодавчі обмеження у використанні земельної ділянки іншим чином, ніж це передбачено її цільовим призначенням, а також правові наслідки використання чи невикористання земельної ділянки не за її цільовим призначенням, надана громадянину у встановленому порядку для ведення фермерського господарства земельна ділянка в силу свого правового режиму є такою, що використовується виключно для здійснення підприємницької діяльності, а не для задоволення особистих потреб. Суб`єктом такого використання може бути особа - суб`єкт господарювання за статтею 55 Господарського кодексу України.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 1.04.2020р. у справі №320/5724/17 та від 23.06.2020р. у справі №922/989/18.

Крім того, згідно ст.12 ЗУ «Про фермерське господарство», землі фермерського господарства можуть складатися із:

1) земельних ділянок, що належать громадянам України - членам фермерського господарства на праві власності, користування;

2) земельних ділянок, що належать фермерському господарству на праві власності, користування.

Права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

Приписами ч.269.2 ст.269 ПК України визначено, що особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності встановлюється главою 1 розділу ХІV цього кодексу.

Згідно пп.4 п.297.1 ст.297 ПК України, платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Отже, враховуючи те, що ФГ «Агро Трудівник», як користувач земельних ділянок, що перебувають у власності позивача, будучи платником єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва, звільнений від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки.

Зі змісту приписів статей 1, 5, 7, 8 Закону України "Про фермерське господарство" вбачається, що після отримання земельної ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому надавалася відповідна земельна ділянка для ведення фермерського господарства.

Отже, фермерське господарство з дати державної реєстрації набуває статусу юридичної особи, та з цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Така практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13.03.2018 у справі №348/992/16-ц, від 20.06.2018 у справі №317/2520/15-ц, від 22.08.2018 у справі №606/2032/16-ц, від 31.10.2018 у справі №677/1865/16-ц, від 21.11.2018 у справі №272/1652/14-ц, від 12.12.2018 у справі №704/29/17-ц, від 16.01.2019 у справі №695/1275/17, від 27.03.2019 у справі №574/381/17-ц, від 03.04.2019 у справі №628/776/18).

Суд дійшов висновку, що з моменту державної реєстрації фермерського господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки.

У відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 у справі №615/2197/15-ц.

Тобто, з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника. Відповідна правова позиція викладена в постанові ВП ВС №922/989/18 від 23.06.2020.

За таких обставин, з моменту реєстрації фермерського господарства "Агро Трудівник" статус землекористувача з моменту реєстрації перейшов до вказаного господарства.

Наведене є підставою для визнання спірних податкових повідомлень-рішень протиправними, оскільки податкове зобов`язання визначено не тому суб`єкту, який є землекористувачем. Більш того, Фермерським господарством «Агро Трудівник» сплачено суми, зазначених в податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи за 2023 -2024 роки, у зв`язку із чим визначення податкового зобов`язання позивача вказує на подвійне оподаткування, що є неприпустимим.

Що ж до посилання відповідача на те, що позивач належним чином не оформив передачу земельних ділянок фермерському господарству як землекористувачу, і відповідне право за фермерським господарством не зареєстроване у відповідному реєстрі, то ці посилання, на думку суду, є безпідставними з огляду на наступне.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, реєстрація будь-якого речового права лише підтверджує (засвідчує) право використання певного майна, а не надає правомочності щодо його використання як такого.

Внесення права користування до реєстру речових прав носить суто формальний характер та не є визначальним за цих правовідносин. Так, по перше, відповідачем у справі не спростовано фактичне (безпосереднє) використання земельних ділянок саме фермерським господарством, а по друге, виходячи зі специфіки створення фермерського господарства та переходу до нього прав і обов`язків землекористувача згідно з нормами Закону України "Про фермерське господарство", укладення якоїсь додаткового угоди про зміну землекористувача з громадянина на фермерське господарство чинним законодавством України не передбачено, про що наголошено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №927/79/19.

При цьому суд враховує, що відсутність записів у реєстрі речових прав щодо фактичного користування земельними ділянками фермерським господарством в жодному разі не може спричинювати шкоди інтересам держави, оскільки всі необхідні податкові платежі в цьому випадку мають сплачуватися саме фактичним користувачем земельної ділянки - фермерським господарством.

З огляду на вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанція від 15.11.2024, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 968,96 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головне управління ДПС у Миколаївській області (вул. Героїв Рятувальників, 6, м.Миколаїв, Миколаївська область, 54005; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області:

від 29.12.2023 №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423 UA0044708, №-1423-UA0044708, № 1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, №-1423-UA0044708, якими позивачу було визначено суму земельного податку за 2023 рік в розмірі 13256,48 грн;

від 03.05.2024 №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423- UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423 UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3 1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, №3-1423-UA0044708, якими позивачу було визначено суму земельного податку за 2024 рік в розмірі 8100,81 гривні.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області судовий збір у сумі 968 (Дев`ятсот шістдесят вісім) гривні 96 копійок на користь фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 06 січня 2026 року