Справа № 420/43110/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення його позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд :

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) щодо внесення інформації (даних/відомостей) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію);

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію);

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) направити до Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвалою судді від 05.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Разом із адміністративним позовом до суду надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом :

заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 утриматися від подальших дій, які можуть призвести до необґрунтованого обмеження прав позивача, а також вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до остаточного вирішення спору у даній справі;

заборонити будь-яким органам Національної поліції України, будь-яким територіальним підрозділам територіального центру комплектування та соціальної підтримки здійснювати затримання або примусове доставлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 або до будь-якого територіального підрозділу територіального центру комплектування та соціальної підтримки до остаточного вирішення спору у даній справі.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , номер в Єдиному державному реєстрів призовників, військовозобов`язаних та резервістів: 2.

За даними військово-облікового документу ОСОБА_1 , сформованому 08.10.2025 в застосунку «Резерв+», міститься інформація, що «Дані уточнено вчасно».

За розширеними даними з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів міститься інформація, що «Дата уточнення даних» 18.05.2025 року.

13 листопада 2025 року позивач сформував новий електронний військово-обліковий документ через застосунок Резерв +. У вказаному документі міститься інформація про те, що його розшукує ТЦК та СП за порушення правил військового обліку. У тексті електронного ВОД зазначено: «ТЦК та СП 09.08.2025 звернувся до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу. Причина: Не пройшли (відмовились від проходження) ВЛК», «Дата початку розшуку» - 09.08.2025 року».

Будь-яких документів, що передбачені законодавством про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки і надіслані рекомендованими поштовими відправленнями з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками "Повістка ТЦК", "Вручити особисто", позивач не отримував.

Таке формулювання порушує презумпцію невинуватості (ст. 62 Конституції України) та створює ризики подальших незаконних дій з боку відповідача, пов`язаних з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, у зв`язку із оголошенням у розшук примусового затримання органами Національної поліції і доставлення до будь-якого територіального підрозділу територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Тобто при перевірці документів позивача, за наявністю відомостей в них про розшук ТЦК та СП за причиною начебто порушення позивачем правил військового обліку, що складає предмет адміністративного позову у даній справі, на будь-якому блок-посту України можливий призов позивача на військову службу не за місцем його перебування на військовому обліку з врученням мобілізаційного розпорядження та наказу про відправку до військової частини, оскільки такий наказ про призов видається в день відправки військової команди до військових частин, що є очевидною перешкодою у реалізації права позивача на захист у судовому порядку в даному спорі, за відсутності ухвалення заходу забезпечення позову судом.

Також позивач вважає, що існує об`єктивна обставина перепони в судовому порядку швидко захистити право на виключення з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) та зобов`язання направлення до Головного управління Національної поліції в Одеській області повідомлення про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють протиправну дію суб`єкта владних повноважень щодо внесення інформації (даних/відомостей) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення позивачем правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) (можливого в один день наказу відповідача на призов позивача), якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Позивач зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 утриматися від подальших дій, які можуть призвести до необгрунтованого обмеження прав позивача, а також вчиняти дії, пов`язані з заходами призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за очевидної наявності вищезазначених негативних і незворотних позивача.

З урахуванням того, що наявність внесеної інформації (даних/відомостей) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про порушення позивачем правил військового обліку (законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію) може призвести до примусового затримання і доставлення позивача органами Національної поліції до будь-якого територіального підрозділу територіального центру комплектування та соціальної підтримки, наявність повідомлення про розшук ТЦК та СП, а також, що призов і зміна статусу позивача унеможливлять виконання рішення у разі задоволення позову, існує очевидна загроза порушення його прав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову в заявлений спосіб.

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів задля створення можливості реального виконання у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача (заявника).

Суд зазначає, що вищезазначені підстави є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача (заявника) та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Такий правовий висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 19.06.2018 (справа №826/9263/17, адміністративне провадження №К/9901/44796/18).

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСРУ № 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

В питанні вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному: "Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі".

Такий правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №826/16509/18 та від 26.12.2019 у справі № 640/13245/19, від 20.03.2019 у справі №826/14951/18.

У контексті співмірності суди також повинні перевіряти не тільки співмірність заходів забезпечення позову із позовними вимогами, а й надавати оцінку порушеному праву позивача, про захист якого він просить.

В той же час, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

З огляду на предмет спору, викладене свідчить про непропорційність та неспівмірність заходів забезпечення позову, про які просить позивач, а отже й про відсутність підстав для їх застосування.

При цьому заходи щодо забезпечення позову повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову. Забезпечивши позов шляхом заявлених заборон, суд фактично ухвалить рішення без розгляду справи по суті, оскільки завчасно надасть оцінку правомірності та законності спірному акту (в оскаржуваній частині), який є предметом спору, що не відповідає меті застосування інституту забезпечення позову.

Суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, оскільки позивач не довів наявності передбачених статтею 150 КАС України підстав для їх застосування, а наведені ним обставини свідчать лише про ймовірність можливих негативних наслідків у майбутньому, а не про реальну та безпосередню загрозу порушення його прав чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення. Запропоновані заходи забезпечення є непропорційними та неспівмірними із заявленими позовними вимогами, виходять за межі мети інституту забезпечення позову та фактично підміняють собою вирішення спору по суті, що суперечить усталеній практиці Верховного Суду.

Таким чином, оскільки заявлений позивачем спосіб забезпечення позову не відповідає вищезазначеним критеріям та принципам інституту забезпечення позову, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 150, 153 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення його позову до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа - Головне управління Національної поліції в Одеській області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк