Справа № 500/7348/25
Суддя: Мартиць Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

Справа №500/7348/25

05 січня 2026 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мартиць О.І., розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали Підгороднянської сільської ради до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2025 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Підгороднянської сільської ради до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанови про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження №79835498 від 17.12.2025 та постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника №79835498 від 17.12.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на підставі виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області виданого 26.04.2023р. у справі №607/18289/22 про зобов`язання Підгороднянської сільської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності сільськогосподарського значення на території Почапинської сільської ради (за межами населеного пункту) кадастровий номер :01:001:0032 та надати земельну ділянку у власність ОСОБА_1 , Тернопільським відділом державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 25.07.2024р. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №75627380.

У межах виконавчого провадження №75627380 виконавчою службою також винесено наступні постанови: - постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.07.2024р. ВП №75627380; - постанову про стягнення виконавчого збору від 25.07.2024р. ВП №75627380; - постанову про накладення штрафу від 16.08.2024р. ВП №75627380 на користь держави за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн. У постанові зазначено, що вона набирає чинності з моменту її винесення, строк пред`явлення до виконання три місяці; - постанову про накладення штрафу від 03.10.2024р. ВП №75627380 накладено штраф на користь держави у розмірі 10200 грн. Постанова набирає чинності з моменту її винесення, строк пред`явлення до виконання три місяці; - постанову про закінчення виконавчого провадження від 13.12.2025р. ВП №75627380. У постанові зазначено, що рішення суду боржником виконано, виконавчий збір, витрати сплачено. Сума несплаченого штрафу становить 5355 грн, виведене в окреме провадження, відкриття якого оскаржується за даним позовом.

У силу положень пунктів 4, 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи питання правомірності обраної позивачем юрисдикції розгляду та вирішення даного спору, суд зазначає таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункту 24 свого рішення від 20 липня 2006 року у справі Сокуренко і Стригун проти України зазначив, що фраза встановленим законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Отже, поняття суд, встановлений законом зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Статтею 55 Конституції України проголошено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до частини п`ятої статті 125 Конституції України, з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає та встановлює Кодекс адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначено статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 287 цього Кодексу учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб..

Тобто, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Отже, критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності державного (приватного) виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та статус позивача як сторони у виконавчому провадженні.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, позивач оскаржує постанови Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження №79835498 від 17.12.2025, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про арешт коштів боржника №79835498 від 17.12.2025 які виведені в окреме провадження при примусовому виконанні виконавчого листа №607/18289/22 виданого 26.04.2023 Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про зобов`язання Підгороднянської сільської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,6150 га для ведення особистого селянського господарства, із земель комунальної власності сільськогосподарського значення на території Почапинської сільської ради (за межами населеного пункту) кадастровий номер :01:001:0032 та надати земельну ділянку у власність ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №75627380.

У межах виконавчого провадження №75627380 відповідачем було прийнято наступні постанови: постанову про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2024; постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 25.07.2024; постанову про стягнення виконавчого збору від 25.07.2024; постанову про накладення штрафу від 16.08.2024 ВП №75627380 на користь держави за невиконання рішення суду у розмірі 5100 грн; постанову про накладення штрафу від 03.10.2024 ВП №75627380 за невиконання рішення суду на користь держави у розмірі 10200 грн; постанову про закінчення виконавчого провадження від 16.12.2025 ВП №75627380. У постанові зазначено, що рішення суду боржником виконано, виконавчий збір, витрати сплачено. Сума несплаченого штрафу становить 5355 грн, виведене в окреме провадження, відкриття якого оскаржується за даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 4471 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Приймаючи до уваги те, що позивачем оскаржуються постанови, прийняті в рамках виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого місцевим судом, суд вважає, що дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Аналіз наведених правових норм та обставин справи дає підстави для висновку про те, що спір щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного чи приватного виконавця під час виконання судового рішення у цивільній справі, винесеного місцевим загальним судом за правилами цивільного судочинства, належить до юрисдикції суду, який видав виконавчий документ, і його потрібно розглядати в порядку цивільного судочинства.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 05.03.2021 у справі №640/19503/19, адміністративне провадження №К/9901/1100/20.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.04.2022 у справі №640/28341/21 та відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України застосовується при застосування норм права до спірних правовідносин.

З огляду на те, що позовні вимоги стосуються постанови державного виконавця, яка видана в межах виконавчого провадження, відкритого щодо виконання судового рішення у цивільній справі, а також те, що позивач є боржником (стороною) у цьому виконавчому провадженні, та ураховуючи вищезазначені норми законодавства, суд дійшов висновку, що право на звернення до адміністративного суду із позовною заявою про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, надане частиною першою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, не поширюється на позивача, оскільки законом встановлено інший порядок оскарження дій та рішень державного виконавця у цивільних справах.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі Zand v. Austria від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Таким чином, суд вважає, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки повинна розглядатися за правилами Цивільного процесуального кодексу України судом, який видав виконавчий документ, а саме - Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Підстави відмови у відкритті провадження в адміністративній справі передбачені частиною першою статті 170 КАС України.

У силу положень пункту 1 частини першої статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі суддя постановляє ухвалу не пізніше п`яти днів з дня надходження позовної заяви. (частина друга статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України)

При цьому, згідно із частиною п`ятою статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Керуючись статтями 170, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою Підгороднянської сільської ради до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправними та скасування постанов.

Копія ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі надіслати особі, яка подала позовну заяву, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Відповідно до частини п`ятої статті 170 КАС України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно із частиною другою статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 05 січня 2026 року.

Суддя Мартиць О.І.