Справа № 500/1084/24
Суддя: Баб'юк Петро Михайлович
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

Справа № 500/1084/24

07 січня 2026 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Баб`юка П.М., розглянувши у письмовому провадженні заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 червня 2024 року у справі №500/1084/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24, яке набрало законної сили 20.08.2024, позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 в розрахунку пенсії за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019, 2020 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 27.08.2023 перерахунок та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019, 2020 роки.

02.12.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій остання просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подати до суду звіт про виконання судового рішення у строк визначений судом.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що після здійснення перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24 розмір пенсії заявниці не змінився, хоча мав бути більшим.

Заявник вказує, що при здійсненні перерахунку Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області застосовує показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки у розмірі 4635,61 грн. Однак, згідно даних показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки становить 9118,81 грн.

Ухвалою суду від 04.12.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24. Постановлено розгляд заяви здійснювати в порядку письмового провадження.

Також даною ухвалою витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області інформацію про виконання рішення суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24 зокрема щодо дій, які вчинено на його виконання.

10.12.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшла інформація про виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24, в якій зазначено, що на виконання рішення суду Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснило з 27.08.2023 перерахунок пенсії за віком ОСОБА_1 , із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме за 2018, 2019, 2020 роки.

Зазначено, що до виконання рішення суду розмір пенсії з надбавками ОСОБА_1 становив 2760,00 грн (в тому числі, розмір пенсії за віком - 1469,64 грн, яка обраховувалася із врахування середньої заробітної плати за 2014-2016 роки; доплата до прожиткового мінімуму - 623,36 грн).

Після виконання рішення суду розмір пенсії з надбавками ОСОБА_1 з 27.08.2023 становить 2760,00 грн (в тому числі, розмір пенсії за віком - 1809,76 грн, яка обраховувалася із врахування середньої заробітної плати за 2018-2020 роки; доплата до прожиткового мінімуму - 283,24 грн).

Вказано, що оскільки ОСОБА_1 до виконання рішення суду отримувала пенсію за віком у мінімальному розміру (їй здійснювалася доплата до прожиткового мінімуму - 623,36 грн), тому, після виконання рішення суду (обрахування розміру пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2018, 2019, 2020 роки) розмір пенсії не збільшився (доплата до прожиткового мінімуму здійснюється у розмірі 283,24 грн, а не 623,36 грн).

Тому, на переконання пенсійного органу, заборгованість Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перед ОСОБА_1 відсутня.

18.12.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про заперечення на пояснення.

26.12.2025 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в тернопільській області надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: рішення №73 від 23.12.2025 про перерахунок пенсії ОСОБА_1 .

31.12.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на клопотання про долучення доказів та додаткові пояснення, в яких зазначено, що у розрахунку доданому до клопотання від 26.12.2025 показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки вказано 9118,18 грн замість 4635,61 грн однак коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати став 1,0575 замість раніше застосовуваного 1,.

Визначаючись щодо наведеного суд виходить з наступного.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

У справі "Сорінг проти Об`єднаного Королівства" від 07.07.1989 Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Згідно із положеннями частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Так обґрунтовуючи заяву про встановлення судового контролю за виконанням рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24, заявник вказує на те, що при здійсненні перерахунку Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області застосовує показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки у розмірі 4635,61 грн. Однак, згідно даних показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки становить 9118,81 грн.

Суд зазначає, що відповідно до офіційної інформації Пенсійного фонду України показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" враховується для обчислення пенсії становив у 2018 році - 7810,88 грн, у 2019 році - 9205,19 грн, у 2020 році - 10340,35 грн.

Отже, показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки - 9118,81 грн і мав застосовуватися при розрахунку пенсії заявниці.

Однак, як слідує із розрахунку заробітку для обчислення наданого заявницею, показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018, 2019, 2020 роки вказано 4635,61 грн та застосовано коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати в розмірі 1,.

Поряд із цим, під час розгляду заяви про встановлення судового контролю Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області самостійно здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2018-2020 роки в розмірі 9118,81 грн, що підтверджується наданим рішенням від 23.12.2025 №73.

Отже, на стадії розгляду судом заяви про встановлення судового контролю, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.06.2024 у справі №500/1084/24 виконано відповідачем.

Щодо покликань заявниці на те, що коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для обрахунку її пенсії застосовано пенсійним органом невірно, то суд зауважує, що розмір таких коефіцієнтів та правильність їх застосування не були предметом розгляду у даній справі.

Обставини щодо визначення та застосування коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати при обчисленні розміру пенсії позивача виникли вже в процесі виконання рішення суду у даній справі, а тому, можуть слугувати підставою для звернення до суду із новим позовом, оскільки такі обставини не досліджувались в межах даної справи та не були предметом судового спору.

Таким чином, розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в порядку статті 382 КАС України у справі №500/1084/24, у зв`язку з чим у задоволенні заяви позивача слід відмовити.

Керуючись статтями 248, 256, 294, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви від 02.12.2025 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у даній справі.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 07 січня 2026 року.

Головуючий суддя Баб`юк П.М.