Справа № 120/17013/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 січня 2026 р. Справа № 120/17013/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці у письмовому провадженні клопотання відповідачів про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях та Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2025 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Семенюка І.В., подана від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (далі відповідач-1) та Міністерства внутрішніх справ України (далі відповідач-2) про:

- визнання протиправними дій відповідача-1 без прийняття рішення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850;

- зобов`язання відповідача-1 належним чином оформити та подати матеріали про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відносно позивача до Міністерства внутрішніх справ України для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (з наступними змінами);

- зобов`язання відповідача-2 розглянути питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, та прийняти одне із рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.015 № 850 (з наступними змінами).

Відповідно до ухвали суду від 12.12.2025 про відкриття провадження в адміністративній справі, розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

30.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач-2 заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні.

Одночасно представником відповідача-2 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідач зазначає, що позивачу було достеменно відомо про повернення матеріалів та фактичне невирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги ще з 05.02.2025, про що сам позивач зазначає у позовній заяві з посиланням на лист Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС від 03.01.2025. Відтак саме з цієї дати, на думку відповідача, позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, у зв`язку з чим перебіг шестимісячного строку звернення до адміністративного суду слід обчислювати саме з 05.02.2025, тоді як звернення до суду 08.12.2025 здійснено після спливу такого строку без наведення та підтвердження поважних причин його пропуску.

Крім того, 05.01.2026 до суду представником відповідача-1 подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, яке мотивоване тим, що позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк звернення до адміністративного суду та не надав належних доказів поважності причин його пропуску.

Вирішуючи вказані клопотання, суд виходить з наступного.

Особливості строків звернення до адміністративного суду врегульовані статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), частиною другою якої передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина третя статті 122 КАС України).

Як можна побачити з матеріалів справи, предметом позову ОСОБА_1 є не оскарження одноразового індивідуального рішення суб`єкта владних повноважень, а тривала протиправна бездіяльність відповідачів, яка полягає у невирішенні по суті питання щодо належного оформлення та подання матеріалів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 21.10.2015 № 850.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі № 120/18666/23, яке набрало законної сили, дії Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України у Вінницькій області щодо відмови у поданні документів для призначення позивачу одноразової грошової допомоги визнано протиправними та зобов`язано подати відповідні документи до Міністерства внутрішніх справ України.

На виконання вказаного судового рішення позивач звернувся до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях із заявою та необхідним пакетом документів, однак листом від 03.01.2025 подані матеріали були повернуті без прийняття рішення по суті, який позивач отримав 05.02.2025.

Надалі, з метою реалізації свого права та усунення порушень, позивач 08.05.2025 повторно звернувся до відповідача-1 із відповідною заявою про виконання рішення суду та вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги. За результатами розгляду цієї заяви листом від 28.05.2025, отриманим позивачем у червні 2025 року, відповідач знову повернув матеріали без прийняття передбаченого законом рішення та без їх направлення до Міністерства внутрішніх справ України.

Отже, листи відповідача від 03.01.2025 та від 28.05.2025 не є рішеннями суб`єкта владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, а лише підтверджують наявність триваючої протиправної, на думку позивача, бездіяльності відповідачів, яка полягає у фактичному невирішенні по суті питання щодо призначення одноразової грошової допомоги з у рахуванням рішення суду у справі .невиконанні судового рішення суду у справі № 120/18666/23.

За таких обставин суд доходить висновку, що порушення прав, за захистом яких позивач звернувся до суду, мало триваючий характер і продовжувалося, зокрема й у червні 2025 року. Відтак перебіг шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, встановленого частиною другою статті 122 КАС України, не може обчислюватися з 05.02.2025, як на цьому наполягають відповідачі.

З урахуванням наведеного суд вважає, що звернення позивача до суду 08.12.2025 здійснено у межах установленого законом строку, а підстави для залишення позовної заяви без розгляду відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Суд звертає увагу на те, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких полягає в тому, щоб не допустити судовий процес у безладний рух.

Проте не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя має бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

В рішеннях від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Есколано Каваніллес проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції.

Таким чином, керуючись принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд при вирішенні питання про дотримання позивачем строку звернення до суду усі сумніви щодо початку перебігу такого строку трактує на користь позивача та доходить висновку, що позивач не пропустив строк звернення до суду з цим позовом.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 166, 167, 240, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотань відповідачів про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях та Міністерства внутрішніх справ України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сало Павло Ігорович