Справа № 160/31758/24
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и
Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» звернулося до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просило:
визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA100320/2024/000091/2 від 24.10.2024 року;
визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100320/2024/001027 від 24.10.2024 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2025 року у справі №160/31758/24 апеляційну скаргу Київської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року в адміністративній справі №160/31758/24 залишено без задоволення. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 травня 2025 року в адміністративній справі №160/31758/24 - залишено без змін.

До апеляційного суду надійшла заява позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 40000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відповідачем подано заяву про зменшення витрат на правничу допомогу, аргументовану тим, що надані документи щодо визначення вартості та обсягу наданих послуг є такими, що суперечать нормам чинного законодавства, розмір вартості витрат на правничу допомогу є завищеним а відтак необґрунтованими є вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 40000,00 грн.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши зазначену заяву, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ст. 322 КАС України постанова суду апеляційної інстанції складається з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. (ч. 7 ст. 139 КАС України)

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40000,00 грн, які пов`язані з розглядом справи № 160/31758/24 в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 05.06.2018 року у справі №904/8308/17 встановлено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до заяви надано копії: Договору № 01-04-08/25 про надання правової допомоги від 04 серпня 2025 року, рахунку-фактури № 94/25 від 04 серпня 2025 року та платіжну інструкцію про оплату від 04.08.2025 року № 2607 на суму 40 000,00 грн., акт прийому-передачі наданих послуг від 07.08.2025 року.

За умовами вказаних вище документів, вартість правничої допомоги в суді апеляційної інстанції у справі № 160/31758/24 складає 40000,00 грн, при цьому, варто зауважити, що в зазначених документах не вказано які саме надано послуги та скільки часу було витрачено на їх надання.

Колегія суддів, ознайомившись з наданими доказами, запереченнями Київської митниці на заяву про стягнення таких витрат, враховуючи предмет спору, складність та категорію справи, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження та вирішується з урахуванням єдиної сталої практики Верховного Суду, вважає неспівмірними обсяг наданих послуг щодо складання відзиву на апеляційну скаргу та розмір заявлених до відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Крім того, заявником не підтверджено, що заявлені до відшкодування витрати на правничу допомогу були необхідними та вплинули на результат розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Недоведеність доцільності витрат на правову допомогу свідчить про відсутність підстав для покриття таких витрат за рахунок коштів державного бюджету, з якого фінансується відповідач.

Відтак, наданими доказами в їх сукупності не підтверджено обґрунтованість та доцільність витрат позивача на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у цій справі.

За викладених обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» про стягнення витрат на правничу допомогу є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Керуючись статтями 139, 252, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРУПА ВІА ДНІПРО» про стягнення витрат на правову допомогу у справі №160/31758/24 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з моменту її підписання.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя Я.В. Семененко

суддя Т.І. Ясенова