Справа № 420/37230/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУПЯНИЙ ДВІР» (вул. Посмітного, 9-А, офіс 2, м. Одеса, 65062) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУПЯНИЙ ДВІР» до Одеської митниці, в якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000119/1 від 30.09.2025 року.

Представник позивача в обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ТОВ «КРУПЯНИЙ ДВІР» та Компанією SUNRISE FOODSTUFF., (В`єтнам) було укладено Контракт №ІМР-09/07/2025 від 09.07.2025 року, відповідно до якого Продавець зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця бакалійну продукцію, а Покупець приймати та оплачувати вказаний товар.

З метою митного оформлення товару позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA96U1 від 26.09.2025 разом із документами, які передбачені МК України на підтвердження числових значень складових митної вартості товарів за першим методом.

За результатами митного оформлення відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000119/1 від 30.09.2025 року та картку відмови у митному оформленні (випуску) товарів №UA500110/2025/000310 від 30.09.2025.

Представник позивача вважає прийняте відповідачем рішення про коригування митної вартості товарів протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у всіх наданих позивачем документах абсолютно всі числові значення є однаковими та немає жодних невідповідностей та розбіжностей між ними.

При цьому, оскаржуване рішення не містить будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви саме у числових значеннях складових митної вартості ввезених товарів, у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості імпортованих товарів на підставі поданих декларантом документів, не наведено обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності, які не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості імпортованого товару.

В оскаржуваному рішення відповідач посилається на те, що в наданих платіжних від 15.07.2025 №7000 та від 18.09.2025 №7000 відсутні відмітки надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій; також банківські платіжні документи мають один номер, але різні дати. Представник позивача вважає такі сумніви необґрунтованими, оскільки митним органом ототожнено поняття SWIFT-платежу і платіжної інструкції в іноземній валюті.

Необґрунтованими також є доводи митниці щодо недоведеності вартості витрат на страхування, оскільки контрактом визначені умови поставки товару FOB, відповідно до яких у сторін відсутній обов`язок на укладення договору страхування та надання документів зі страхування товару. Позивачем страхування товару не здійснювалося, отже сума витрат на страхування товару до заявленої митної вартості декларантом не включена.

При цьому безпідставним є твердження митного органу про те, що в наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару від 04.08.2025 № VN-UA 25/01/046162B містяться відомості щодо коду товару (100630), який не відповідає задекларованим кодам товарів згідно УКТЗЕД у митній декларації, наданій до митного оформлення), адже у сертифікаті походження товару №VN-UA 25/01/046162B від 04.08.2025 було помилково вказано код - 100630 - рис напівобрушений або повністю обрушений, полірований чи неполірований, глазурований чи неглазурований.

Зазначає, що ця помилка має технічний характер, а тому не впливає на митну вартість товару і не впливає на доказову силу сертифікату походження.

Щодо ненадання пакувального листа, експортної декларації, фумігаційного сертифіката, зазначив, що відомості щодо пакування та маркування визначені у контракті та специфікації № 1 до нього.

Отже, виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, у зв`язку з чим представник позивача просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07.11.2025 року адміністративний позов було залишено без руху, ухвалою суду від 19.11.2025 року продовжений строк на усунення недоліків.

Ухвалою суду від 26.11.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в електронній формі.

Ухвалою суду від 06.01.2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс - 2010) за терміном FОВ, Покупець зобов`язаний за свій рахунок укласти договір перевезення товару. При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості): витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої ст.58 МКУ. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару до митного оформлення надано 2 банківських платіжних документів від 15.07.2025 №7000 та від 18.09.2025 №7000. Надані банківські платіжні документи (SWIFT) від 15.07.2025 та від 18.09.2025 не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять жодних відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій; також банківські платіжні документи мають один номер, але різні дати.

Представник відповідача вказав, що відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до п.2.2. специфікації від 09.07.2025 №1 до (контракту) поставка товару здійснюється на умовах FOB HO CHI MINH. Згідно документу, що підтверджує вартість перевезення від 17.09.2025 № вартість доставки товару становить 12744 дол.США. Дана вартість не включає вартість страхування товару. Інформація щодо здійснення/не здійснення страхування та його вартість у разі здійснення відсутня, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; В наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару від 04.08.2025 № VN-UA 25/01/046162B містяться відомості щодо коду товару (100630), який не відповідає задекларованим кодам товарів згідно УКТЗЕД у митній декларації, наданій до митного оформлення), це унеможливлює однозначне встановлення відповідності товару, зазначеного у сертифікаті, фактично ввезеного товару. Відповідно до п.4.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.07.2025 № IMP-09/07/2025 товар повинен супроводжуватися наступними документами: -пакувальний лист,-експортна декларація, фумігаційний сертифікат. Серед наданих до митного оформлення документів такі документи відсутні, що може свідчити про недостовірність декларування відомостей про товар, які мають вплив на визначення митної вартості.

Представник відповідача вважає, що оскільки надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, вказане виключало можливість перевірки митним ч.1 ст.54 МК України, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості.

Також представник відповідача зазначає, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-4 ст.53 МКУ, розбіжності не спростовано.

Зазначені обставини у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 Митного кодексу України були підставою для прийняття митницею рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митниці у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

При цьому митницею було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України та встановлено, що рівень митної вартості товару є більшим та становить 1,06 дол/кг (МД від 27.03.2025 № UA101020/2025/009872), ніж заявлено декларантом 0,556836 дол/кг.

Справа розглянута в письмовому провадженні.

Судом встановлено, що в ході здійснення зовнішньоекономічної діяльності між ТОВ «КРУПЯНИЙ ДВІР» (покупець) та Компанією SUNRISE FOODSTUFF., (В`єтнам) (продавець) було укладено Контракт №ІМР-09/07/2025 від 09.07.2025 року, відповідно до якого Продавець зобов`язується постачати та передавати у власність Покупця бакалійну продукцію, а Покупець приймати та оплачувати вказаний товар.

Відповідно до Специфікації якості №1 від 09.07.2025 до Контракту №ІМР-09/07/2025 від 09.07.2025, між сторонами було узгоджено постачання товару - Рис довгозернистий нешліфований коричневий, в`єтнамського походження, код УКТЗЕД , згідно до Специфікації якості №1, яка є невід`ємною частиною цього контракту, у розмірі 106 (сто шість) метрична тона за ціною 435 доларів США.

Відповідно до п. 2.1. та 4.1. Специфікації №1 загальна вартість товару, що підлягає поставці за цією Специфікацією, становить 46110,00 (сорок шість тисяч сто десять) доларів США. Валюта Контракту долари США. Валюта платежу долари США. Покупець сплачує 20% авансову сплату від загальної суми наданої Специфікації згідно до проформи інвойсу. Балансова сплата за товар здійснюється згідно до інвойсу після отримання сканів вантажних документів за 3 дня до прибуття Товару у порт призначення. Часткова сплата дозволяється.

У зв`язку поставкою товару на виконання умов контракту, позивачем подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA96U1 від 26.09.2025, в якій митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт з додатками до нього, інвойс, банківські платіжні документи та інші документи).

Проте відповідачем прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості №UA500110/2025/000119/1 від 30.09.2025.

В рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що за результатами візуальної перевірки, передбаченої ст.337 МКУ, було встановлено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме:

1) До митного оформлення надано 2 банківських платіжних документів від 15.07.2025 №7000 та від 18.09.2025 №7000. Надані банківські платіжні документи (SWIFT) від 15.07.2025 та від 18.09.2025 не можуть бути взяті до уваги, оскільки не містять жодних відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій; також банківські платіжні документи мають один номер, але різні дати;

2) Відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. Відповідно до п.2.2. специфікації від 09.07.2025 №1 до (контракту) поставка товару здійснюється на умовах FOB HO CHI MINH. Згідно документу, що підтверджує вартість перевезення від 17.09.2025 № вартість доставки товару становить 12744 дол.США. Дана вартість не включає вартість страхування товару. Інформація щодо здійснення/не здійснення страхування та його вартість у разі здійснення відсутня, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) В наданому до митного оформлення сертифікаті про походження товару від 04.08.2025 № VN-UA 25/01/046162B містяться відомості щодо коду товару (100630), який не відповідає задекларованим кодам товарів згідно УКТЗЕД у митній декларації, наданій до митного оформлення), це унеможливлює однозначне встановлення відповідності товару, зазначеного у сертифікаті, фактично ввезеного товару;

4) Відповідно до п.4.4. зовнішньоекономічного договору (контракту) від 09.07.2025 № IMP-09/07/2025 товар повинен супроводжуватися наступними документами: пакувальний лист, експортна декларація, фумігаційний сертифікат. Серед наданих до митного оформлення документів такі документи відсутні, що може свідчити про недостовірність декларування відомостей про товар, які мають вплив на визначення митної вартості.

В рішенні запропоновано декларанту протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, а саме: 1) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 2) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару; 3) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 4) договір із третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 5) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) каталоги, специфікації, прайс-листи продавця; 8) копію митної декларації країни відправлення; 9) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

В рішенні вказано, що 30.09.2025 митним органом отримано лист позивача № 30/09-212 з повідомленням про те, що всі документи надані, інші додаткові документи надаватися не будуть.

Одеська митниця, приймаючи рішення про коригування митної вартості товарів, визначила їх митну вартість методом за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, що у разі незгоди з вказаним рішенням права на його оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МКУ.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23, 24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень МК України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткових документів лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей про митну вартість товару - не надано. В той же час в контракті, додаткових угодах до нього, інвойсі, які є основними документами, містяться всі відомості про митну вартість.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, що зазначені в оскаржуваному рішенні підстави для його прийняття є неспроможними, з огляду на наступне.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами контракту. В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

Водночас приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

В оскаржуваному рішенні недоліком, який на думку митного органу свідчить про розбіжність у вартості товару та не дає йому упевненості у правильності визначення митної вартості товару є відсутність відміток надавача платіжних послуг про виконання платіжних операцій на банківських платіжних документах від 15.07.2025 №7000 та від 18.09.2025 №7000, а також ці банківські платіжні документи мають один номер, але різні дати.

При цьому, згідно з п.4 ч.2 ст.52 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Суд встановив, що оплату за контрактом здійснено через АТ «Банк Кредит Дніпро», про що до митного оформлення надані копії платіжних доручень в іноземніи? валюті від 15.07.2025 №7000 та від 18.09.2025 №7000, які в повній мірі надають можливість ідентифікувати операцію за сторонами (ТОВ «КРУПЯНИЙ ДВІР» та Компанією SUNRISE FOODSTUFF., (В`єтнам), підставою (із посиланням на контракт №ІМР-09/07/2025 від 09.07.2025 року), датами та загальною сумою (36279 дол. США + 9222 дол. США), що відповідачем не заперечується.

Відповідно до п.6 розділу І Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого постановою Правління НБУ №216 від 28.07.2008 (далі Положення №216), ініціатор має право оформити платіжну інструкцію в іноземній валюті або банківських металах в електронній або паперовій формі. Форма та порядок надання платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах визначаються умовами договору про надання платіжних послуг між користувачем і надавачем платіжної послуги.

Згідно до п.26 розділу ІІІ вказаного Положення №216, надавач платіжних послуг повинен перевірити відповідність заповнення реквізитів платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах вимогам розділу II цього Положення та реквізитам, зазначеним у документах, які відповідно до нормативно-правових актів Національного банку з питань валютного регулювання є підставою для здійснення перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металах з рахунку платника, а також поштові та платіжні реквізити контрагентів.

Отже обов`язок правильності заповнення платіжної інструкції в іноземній валюті покладений саме на надавача платіжних послуг. Отже суд вважає, що посилання митного органу на невідповідність вимогам законодавства платіжних доручень в іноземній валюті є необґрунтованим та не може слугувати підставою для коригування митної вартості.

Також суд не приймає посилання митного органу, що відсутні відомості щодо витрат на страхування товарів, оскільки у контракті №ІМР-09/07/2025 від 09.07.2025 року відсутні будь-які зазначення про страхування, що свідчить про те, що страхування товару не здійснюється.

Щодо невідповідності коду товару в сертифікаті про походження товару від 04.08.2025 № VN-UA 25/01/046162B та у митній декларації, суд враховує пояснення позивача про те, що це є арифметичною помилкою, яка не впливає на визначення митної вартості товару, а тому не може бути підставою для її коригування.

Щодо ненадання пакувального листа, експортної декларації, фумігаційного сертифіката, суд виходить з такого.

У п.п. 1.3., 1.4. Контракту вказано точні відомості щодо пакування та маркування, зокрема: упаковка оригінальні ПП мішки, вагою нетто 25 кг (вага продукту без урахування ваги мішка), якщо інше не вказано в Специфікації. Відхилення ваги нетто на момент остаточного прийому товару на складі Покупця не дозволяється. Щільність мішка: не менше 90 г/м2. Розмір транспортної етикетки: довжина 5 дюймів, ширина 4 дюйма. Маркування - українською та англійською мовами на етикетках, пришиті на упаковку.

Також у п.1.4 Специфікації №1 до цього контракту вказано ідентичні відомості щодо пакування і маркування.

Таким чином, вимоги щодо пакування і маркування визначені контрактом та Специфікацією №1 до нього.

Крім того, твердження відповідача про ненадання позивачем пакувального листа, експортної декларації, фумігаційного сертифіката є безпідставним, адже ненадання цих документів не впливає на визначення митної вартості товару та не є підставою для його коригування.

Між тим, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у заявленій митній вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та достовірності, зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх оформленні.

Відповідачем не вказано будь-якого іншого обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку), визначеної митницею у спірному рішенні.

Відповідно рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах (постанови ВС від 27.04.2020 року по справі №140/804/19, від 11.06.2020 року по справі №815/5464/16, від 30.04.2020 року по справі №820/231/16, від 31.03.2020 року, від 19.03.2020 року по справі №808/4127/15).

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Відповідачем здійснено коригування митної вартості товару на підставі відомостей бази даних, оскільки за попередньою МД від 27.03.2025 № UA101020/2025/009872 вартість товару є більшою, ніж заявлено декларантом.

Однак відповідачем не надано до суду доказів про коригування заявленої митної вартості товарів за попередньою МД, інформації щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим суд не приймає доводи митниці про обґрунтованість коригування митної вартості товару по МД позивача до митної вартості попередньої МД.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов. Суд в силу приписів ч.4 ст.159 КАС України неподання відповідачем відзиву на позов без поважних причин кваліфікує як визнання позову.

Відповідно до ст.72,73,75,76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000119/1 від 30.09.2025.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6715,80 грн.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУПЯНИЙ ДВІР» (вул. Посмітного, 9-А, офіс 2, м. Одеса, 65062, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078, ) про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000119/1 від 30.09.2025.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУПЯНИЙ ДВІР» судовий збір у розмірі 6715,80 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва