Справа № 300/1960/25
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. справа № 300/1960/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Григорука О.Б.,

при секретарі Цуркан М.І.,

за участю: представника позивача - Тропець В.В, представника відповідача - Гавадзин М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.08.2024 №№ 018612/2407, 018613/2407, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2024 № Ф-018615/2407, рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 22.08.2024 № 018609/2407

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, просить суд визнати протиправними та скасувати:

податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 22.08.2024 № 018612/2407, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 344883,68 грн.,

податкове повідомлення-рішення від 22.08.2024 № 018613/2407, яким визначено грошове зобов`язання по військовому збору у сумі 28740,31грн.;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2024 № Ф-018615/2407, якою зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 110683,17 грн.;

рішення від 22.08.2024 № 018609/2407 про застосування штрафних санкцій по внесках на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі у сумі 43239,00 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому не було відомо про проведення перевірки, ні про визначення мені грошових зобов`язань такою перевіркою, ні про наявність податкового боргу, судових та виконавчих проваджень про стягнення такого боргу. Зазначає, що проведення перевірки господарської діяльності після 5 років припинення реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця є необґрунтованою. Вважає висновки акту перевірки безпідставними та такими, що не відповідають фактичним обставинам, оскільки, при здійсненні господарської діяльності, суть якої полягала в основному у продажу товарів у магазинах та діяльності АЗС, при придбанні таких товарів та послуг підприємцем сплачувалась їх вартість та вартість інших витрат, понесених у зв`язку із здійсненням діяльності.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 158,159).

Відповідачем подано відзив, згідно якого представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив (т. 1 а.с. 167-173).

Представником позивача подано суду відповідь на відзив (т. 1 а.с. 202, 203).

Правом подати заперечення на відповідь на відзив відповідач не скористався.

Протокольною ухвалою суду від 29.08.2025 закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, аргументи та вимоги, викладені ними в заявах по суті справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 у періоді з 30.12.2000 по 02.01.2019 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював господарську діяльність на загальній системі оподаткування, також був зареєстрований платником на додану вартість з 04.12.2000.

Позивач здійснював такі види економічної діяльності: 47.11- роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах, переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 52.10 - складське господарство; 45.20 - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів; 47.30 - роздрібна торгівля пальним; 82.99 - надання інших допоміжних комерційних послуг.

Судом встановлено, що позивач припинив підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідний запис від 02.01.2019 року.

На підставі підпункту 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області прийнято наказ від 15.05.2024 року №1443-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , р. н. о. к. п. п. НОМЕР_1 », яким передбачалось проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з 25 червня 2024 року тривалістю 5 робочих днів за період з 01.01.2017 по 02.01.2019 (т. 1 а.с. 179).

16.05.2024 контролюючим органом сформовано на ім`я ОСОБА_1 повідомлення №102 про проведення з 25.06.2024 позапланової невиїзної документальної перевірки, в якому зазначено про необхідність забезпечити надання всіх необхідних документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків), зокрема фінансову, статистичну та іншу звітність, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, а також первинні та інші документи, які використовувалися в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи ДПС.

Як стверджує представник відповідача, копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки від 15.05.2024 року №1443-п та повідомлення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 16.05.2024 №102 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки були направлені на податкову адресу платника податків рекомендованим листом. Поштове відправлення не було вручено позивачеві, а повернуто контролюючому органу з відміткою поштового відділення про причину невручення - «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 180).

25.06.2024 посадовою особою відповідача складено Акт про ненадання платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 документів для проведення перевірки (т. 1 а.с. 178).

В період з 25.06.2024 по 08.07.2024 посадовою особою - головним державним інспектором відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС в Івано-Франківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 02.01.2019, за результатами якої складено акт від 08.07.2024 № 12896/09-19-24-07/ НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 12-94).

Згідно із висновками акту, перевіркою встановлено допущені позивачем порушення:

1. пп.164.1.3 п.164.1 ст.164, п.177.1, пп.177.4.1- пп.177.4.4 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 275906,94 грн, в тому числі за 2017 рік на суму 260920,44 грн. за 2018 рік на суму 14986,50грн., за 2019 рік на суму 0,0грн.;

2. ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 8 липня 2010 року №2464-VI із змінами та доповненнями, у результаті чого визначено суму єдиного соціального внеску з чистого доходу від здійснення господарської діяльності на загальну суму 110683,17 грн., в тому числі за 2017рік - на суму 101277,0 грн., за 2018 рік на суму 8488,11 грн., та за 2019 рік на суму 918,06 грн., 125 917,72 грн., в тому числі за 2016р. - 0 грн., 2017рік - на суму 100 918,18 грн., за 2018 рік на суму 24 081,48 грн., та за 2019 рік на суму 918,06 грн.;

3. п.177.2 ст.177, пп.1.2, пп.1.3 п.16.1 підрозділу 10 Розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого визначено податкові зобов`язання з військового збору від здійснення підприємницької діяльності на загальну суму 22992,25 грн., в тому числі за 2017 рік - 21743,37 грн., за 2018рік на суму 1248,88грн., за 2019 рік на суму 0 грн, ;

4. п.185.1 ст.185, пп. б) п.187.1 ст.187, п. г) п.198.5, ст.198 Податкового кодексу України, вимог Наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року N 21 «Про затвердження форм та Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» у результаті чого: занижено податок на додану вартість, що підлягав сплаті до бюджету за 354262,0 грн., в тому числі за січень 2017 р. - 29019,0 грн., лютий 2017 р. - 32320,0грн., березень 2017р.- 31700,0грн., квітень 2017р. - 27966,0 грн., травень 2017р.- 26071,0грн., червень 2017р.- 31148,0 грн., липень 2017р. - 29813,0 грн., за серпень 2017р. - 31252,0грн., за вересень 2017р. - 37646,0 грн., за жовтень 2017р. - 43085,0 грн., за листопад 2017р. - 22198,0 грн., за грудень 2017р. - 8816,0 грн., за січень 2018р. - 3228,0грн

5. п.198.5, ст.198 п.201.1, п.201.7, аб.1, аб.14, аб.21 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України в частині не складення та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН: по операціях визначеними підпунктом г) пункту 198.5 статті 198 Податкового кодексу України, що оподатковуються за основною ставкою на загальну суму 1771310,0 грн., в тому числі ПДВ 354262,0 грн.;

6. п.120-1.1 ст.120-1, п.201.1, п. 201.4 п.201.10, ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VІ зі змінами та доповненнями, ФОП ОСОБА_1 несвоєчасно зареєстровано в єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01.01.2017 по 31.12.2018 податкові накладні щодо реалізації товарів через реєстратори розрахункових операцій та кінцевим споживачам (неплатникам ПДВ) протягом періоду з 01.01.2017 року по 31.12.2018 року на загальну суму ПДВ 146913,64 грн.,

7. п.44.1, п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями, в частині незабезпечення зберігання всіх первинних документів, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся;

8. п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI та п. 9 розділу ІІІ Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 за № 159/28289, а саме: не подано податкові декларації з податку на додану вартість за січень 2019 року;

9. п.177.5 ст.177 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, а саме : платником не подано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2019 рік.

- п.4 частина 2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010р. за №2464-VІ із змінами і доповненнями, в частині неподання звітності по ЄСВ за 2019р.

Вказані висновки ґрунтуються на ненаданні платником податків первинних документів, які підтверджують показники податкової звітності.

Як стверджує представник відповідача 09.07.2024 акт перевірки надіслано рекомендованим повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації позивача. Поштове відправлення повернуто відповідачу з відміткою поштового відділення про причину невручення - «за закінченням терміну зберігання».

На підставі висновків акта перевірки від 08.07.2024 № 12896/09-19-24-07/ ГУ ДПС в Івано-Франківській області 22.08.2024 прийнято оскаржувані позивачем рішення:

- податкове повідомлення-рішення № 018612/2407 форми «Р», яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 344883,68 грн (за податковими зобов`язаннями в сумі 275906,94 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 68976,74 грн (т. 1 а.с. 96, 97);

- податкове повідомлення-рішення №018613/2407 форми «Р», яким позивачу збільшено податкове зобов`язання з військового збору, який сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 28740,31 грн (за податковими зобов`язаннями в сумі 22992,25 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 5748,06 грн (т. 1 а.с. 98,99);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску в сумі 110683,17 грн (т. 1 а.с. 100).

- рішення №018609/2407 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 43239,00 грн (т. 1 а.с. 101).

Згідно пояснень представника відповідача зазначені рішення 22.08.2024 надіслані рекомендованим повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації позивача (т. 2 а.с. 241).

Вважаючи вищезазначені рішення податкового органу протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави проведення документальних позапланових перевірок визначені у п. 78.1 ст. 78 ПК України.

Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків (крім перевірок, передбачених підпунктом 78.1.22 пункту 78.1 цієї статті) надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

У пункті 78.5 статті 78 ПК України встановлено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Статтею 79 Податкового кодексу України визначені особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Так, згідно з п. 79.1 ст. 79 ПК України, документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За положеннями п. 79.2 ст. 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (п. 79.3 ст. 79 ПК України).

Однак, положеннями підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України визначено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, та за власною ініціативою пояснення з питань, що не запитувалися контролюючим органом, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

В свою чергу пунктом 42.2 статті 42 ПК України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Таким чином, податковим законодавством передбачено два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків (без використання електронного кабінету): надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення (що і було зроблено відповідачем у даному випадку) або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Верховний Суд у питанні застосування положень пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.

У постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17 колегія суддів Великої Палати Верховного Суду дійшла таких висновків: аналізованими нормами Податкового кодексу України (зокрема, пункт 42.2 статті 42, пункт 78.4, пункт 79.2 статті 79) з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Верховний Суд також сформував усталений підхід (зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 серпня 2019 року у справі № 520/8681/18, від 11 червня 2020 року у справі №823/1606/17, від 12 серпня 2021 року у справі № 640/3605/19), що наказ вважається надісланим контролюючим органом в порядку, встановленому законом, у разі повернення за закінченням терміну зберігання поштою наказу про проведення позапланової невиїзної перевірки, направленого на податкову адресу платника податків рекомендованим поштовим відправленням.

За змістом правового підходу, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2021 року (справа №320/1375/19), суди в обов`язковому порядку повинні встановлювати причини невручення документів платнику податків та наявності/відсутності підстав вважати направлену кореспонденцію врученою відповідно до вимог статті 42 ПК України, а відтак, і наявністю підстав вважати платника податків обізнаним про призначення перевірки до її початку.

Водночас суд звертає увагу, що згідно ст. 2 КАС України, у кожному конкретному випадку у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони добросовісно, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Звертаючись з даним позовом позивач посилався на те, що про проведення позапланової невиїзної перевірки він не знав, оскільки копію наказу про проведення перевірки та повідомлення про проведення перевірки не отримував.

На думку суду істотне значення для правильного вирішення даної справи має з`ясування питання забезпечення права позивача бути повідомленим про час та місце проведення перевірки та дотримання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України.

Судом встановлено, що податковим органом неодноразово здійснювалось надсилання поштової кореспонденції за адресою, яка була визначена позивачем як місце реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, а саме: АДРЕСА_1 . Вказана поштова кореспонденція поверталась на адресу відправника з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (т. 2 а.с. 4-7, т. 3 а.с.4зв.).

Також судом встановлено, що згідно акту №748/09-19-24-07/ від 12.10.2022 посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області складено акт про те, що фізична особа-підприємець (громадянин) ОСОБА_1 не знаходиться за місцем знаходження (за місцем реєстрації): АДРЕСА_1 (т. 3 а.с. 4).

Таким чином, контролюючому органу станом на час проведення перевірки було достеменно відомо, що після припинення підприємницької діяльності у 2019 році фізична особа ОСОБА_1 відсутній за адресою, яка згідно акту перевірки зазначена у свідоцтві про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності.

Водночас, в пункті 1.6.1 Акту перевірки посадовими особами зазначена інформація про житловий будинок, що належить позивачу на праві власності за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 15). Факт проживання позивача протягом тривалого часу за вказаною адресою також підтверджений довідкою Кіданецького старостинського округу №159 від 16.12.2025 (т. 3 а.с. 12).

Суд зазначає, що у даному конкретному випадку формальне дотримання податковим органом вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України за наявності інформації про відсутність платника податків за місцем реєстрації здійснення підприємницької діяльності, а також інформації про наявність житлового будинку за іншою адресою, не свідчить про вжиття відповідачем всіх заходів, необхідних для забезпечення права позивача бути обізнаним про призначену перевірку та права бути присутнім при проведенні перевірки.

В той же час суд звертає увагу, що податковим органом не доведено, що поштове відправлення №311 містило наказ від 15.05.2024 року №1443-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , р. н. о. к. п. п. НОМЕР_1 » та повідомлення №102 від 16.05.2024 про проведення з 25.06.2024 позапланової невиїзної документальної перевірки (т. 2 а.с. 4, 5-зв.).

Згідно статей 3 та 4 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (ратифіковано згідно із Законом № 1678-VII від 16.09.2014) зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго (належного) врядування, прав людини та основоположних свобод відносяться до головних ціннісних орієнтирів для взаємовідносин між Сторонами.

Законодавством України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Крім того, у постанові від 28 лютого 2020 року у справі № П/811/1015/16 сформульовано правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні; неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень; принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

З огляду на зазначене дії податкового органу із проведення позапланової невиїзної перевірки позивача, без вжиття всіх можливих заходів щодо повідомлення платника податку про перевірку, є такими що не відповідають критеріям добросовісності та прозорості.

Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21 лютого 2020 року (справа №826/17123/18) сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

За таких обставин суд вважає, що контролюючим органом в даному випадку допущено суттєве порушення порядку проведення позапланової невиїзної перевірки, що є підставою для скасування оскаржуваних позивачем рішень і виключає необхідність переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства та є підставою для визнання незаконними і прийнятих за результатами такої перевірки рішень.

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що відповідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Встановлені в ході проведення перевірки контролюючим органом порушення пов`язані з висновком контролюючого органу про непідтвердження позивачем задекларованих показників витрат через ненадання ним первинних документів.

Однак встановлені в ході розгляду справи обставини та фактична необізнаність позивача з фактом проведення контролюючим органом перевірки свідчать про те, що він з об`єктивних причин був позбавлений можливості виконання свого обов`язку, передбаченого п. 85.2 ст. 85 ПК України, щодо надання первинної документації у підтвердження правомірності формування задекларованих ним показників податкової звітності, а також гарантованого йому права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним приписів Податкового кодексу України, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження факту відсутності порушень податкового законодавства.

В свою чергу в ході розгляду даної справи в суді, позивач надав первинні документи у підтвердження задекларованих ним показників податкової звітності, зокрема, банківські виписки по рахункам, акти звірки розрахунків, які підлягали дослідженню при перевірці , що спростовує висновки контролюючого органу про відсутність таких документів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 22.08.2024 № 018612/2407, яким визначено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 344883,68 грн., податкове повідомлення-рішення від 22.08.2024 № 018613/2407, яким визначено грошове зобов`язання по військовому збору у сумі 28740,31грн.; вимога про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2024 № Ф-018615/2407, якою зобов`язано сплатити заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 110683,17 грн.; рішення від 22.08.2024 № 018609/2407 про застосування штрафних санкцій по внесках на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі у сумі 43239,00 грн є протиправними і підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 7082,44 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області від 22.08.2024 №№ 018612/2407, 018613/2407, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 22.08.2024 № Ф-018615/2407 та рішення про застосування штрафних санкцій по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 22.08.2024 № 018609/2407.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 7 082 (сім тисяч вісімдесят два) грн. 44 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.

Рішення складене в повному обсязі 01 січня 2026 р.