Справа № 580/14442/25
Суддя: Валентина ЯНКІВСЬКА
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 січня 2026 року справа № 580/14442/25
м. Черкаси
Cуддя Черкаського окружного адміністративного суду Янківська В.П., розглянувши матеріали позовної заяви Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення майнової шкоди,

встановив:

31 грудня 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому позивач просить:

1) стягнути із ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) шкоду, заподіяну внаслідок нестачі військового майна, в розмірі 167 492,10 грн;

2) стягнути із ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) шкоду, заподіяну внаслідок нестачі військового майна, в розмірі 167 492,10 грнЗгідно з пунктом 3 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог, встановлених статтею 161 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

У постанові від 22.01.2020 по справі №813/1045/18 Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи справу за позовом військової частини до військовослужбовця про стягнення з останнього матеріальної шкоди, завданої ним державі через особисту неправомірну бездіяльність під час проходження військової служби, дійшла висновку, що спір у справі щодо відшкодування державі в особі військової частини шкоди, завданої військовослужбовцем шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

У цій же справі Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що такі спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Отже, за висновком Великої Палати Верховного Суду зазначений спір саме пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, оскільки у випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи під час перебування її на публічній службі.

У контексті спірного питання дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, варто зазначити, що до спірних правовідносин належить застосовувати тримісячний строк звернення до суду з позовом, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки у цьому спорі з позовом до суду звернувся саме суб`єкт владних повноважень.

До аналогічних висновків також дійшов Верховний Суд в постанові від 24.06.2021 по справі №420/4099/20.

Суддею встановлено, за результатами проведеного службового розслідування №8220/93 від 03.03.2025 винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №453 від 03.03.2025, яким встановлено, що нестача майна 4 механізованої роти НОМЕР_5 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2025 №607, було внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.03.2025 №453, яким виправлено арифметичні помилки в розрахунках), загальна сума прямої дійсної шкоди, завданої державі, становить 334 984 (триста тридцять чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 19 копійок. Службовим розслідуванням доведено, що нестача стала можливою через спільну бездіяльність та недбалість Відповідачів: Лейтенанта ОСОБА_5 , який самоусунувся від контролю за майном підрозділу та не організував його евакуацію або передачу; молодшого сержанта ОСОБА_6 , який не забезпечив збереження ввірених йому військового майна.

Відтак, відповідач набув достеменної обізнаності з наявністю підстав для звернення до суду 03.03.2025.

Однак позов подано до суду 21.12.2025, тобто із суттєвим пропуском тримісячного строку звернення до суду.

В позовній заяві позивач зазначив, що позовна заява подана в строк встановлений в Законі України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», що відповідає положенням ст. 122 КАС України.

На такі пояснення позивача, суддя зазначає таке.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» за шкоду, завдану державі, особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З наведеного слідує, що особа притягується до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Тобто, вказаною нормою, передбачено строк, протягом якої особа може бути притягнута до відповідальності, тоді як строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди, зазначеним Законом не встановлені, а встановлені КАС України, а саме абз.2 ч.2 ст.122 цього Кодексу та становлять три місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.

Таким чином, позивач як суб`єкт владних повноважень має звернутись до адміністративного суду у тримісячний строк з дня виникнення підстав, що дають йому право на пред`явлення визначених законом вимог.

Аналогічні висновки щодо застосування 3-місячного строку звернення до суду у справах щодо стягнення майнової шкоди викладені у постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року по справі № 420/4099/20.

У відповідності до положень частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зважаючи на встановлені строки на звернення до суду, позивач має надати відповідно до вимог ч.6 ст.161 КАС України обґрунтовану заяву про поновлення пропущеного строку з доказами на її підтвердження.

Згідно з частинами 1-2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.161 КАС України, вона на підставі ч.1 ст.169 КАС України підлягає залишенню без руху.

З метою забезпечення права позивача на судовий захист своїх прав та інтересів наявні підстави надати строк для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання ухвали.

Керуючись статтями 5, 8, 159, 160, 161, 168, 169, 241, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

ухвалив:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачеві десятиденний строк з дня вручення копії ухвали, протягом якого можуть бути усунуті вказані вище недоліки.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяВалентина ЯНКІВСЬКА