Справа № 560/19548/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

05 січня 2026 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України, в якому просить:

1. Визнати протиправними дії Державної казначейської служби України, які полягають у направленні заяви ОСОБА_1 від 07.10.2025 про стягнення з Державного бюджету України моральної шкоди та оригіналу виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2025 по справі №686/2899/25 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області;

2. Зобов`язати Державну казначейську службу України витребувати у Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області заяву ОСОБА_1 від 07.10.2025 про стягнення з Державного бюджету України моральної шкоди та оригіналу виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2025 по справі №686/2899/25 для виконання постанови Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 по справі №686/2899/25;

3. Визнати протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України, яка полягає у не стягненні з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральної шкоди в розмірі 3000 (три тисячі) гривень на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 по справі №686/2899/25;

4. Зобов`язати Державну казначейську службу України стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Постановою Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 у справі №686/2899/25 позов ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.». Для виконання рішення суду Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області 19.09.2025 видав виконавчий лист. Позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою від 07.10.2025, до якої надав оригінал виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2025 у справі №686/2899/25 та реквізити для проведення операції переказу коштів на його рахунок. Листом від 14.10.2025 № 5-08-08/22643 Державна казначейська служба України повідомила про направлення зазначеної заяви ОСОБА_1 з додатками на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, оскільки відповідно до судового рішення у справі №686/2899/25 заподіяно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Позивач вказує, що постанова Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 у справі №686/2899/25 не виконана, що, на думку позивача, свідчить про протиправну бездіяльність Державної казначейської служби України. Водночас, оскільки суд вирішив стягнути моральну шкоду з Державного бюджету України, а не з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, то дії Державної казначейської служби України щодо направлення заяви ОСОБА_1 від 07.10.2025 з додатками на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області також є протиправними.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що Казначейство правомірно, на виконання вимог пункту 36 Порядку № 845 та враховуючи те, що відповідно до рішення суду у справі № 686/2899/25 шкоду заподіяно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, направило заяву ОСОБА_1 з доданими документами до ГУ ДКСУ в Хмельницькій області для здійснення заходів, передбачених пунктом 37 Порядку № 845. Після отримання пакету документів ОСОБА_1 від ГУ ДКСУ у Хмельницькій області Казначейство листом від 20.11.2025 № 5-11-11/25670 повідомило позивача, що з 17.11.2025 в Казначействі за бюджетною програмою за КПКВК 35040304 обліковується виконавчий документ у справі № 686/2899/25 про стягнення коштів на користь позивача. Зауважує, що питання щодо перерахування коштів на підставі виконавчого листа у справі № 686/2899/25 розглянеться Казначейством в порядку черговості та в межах відкритих асигнувань після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначеного виконавчого документа.

На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Постановою Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 у справі №686/2899/25 позов ОСОБА_1 задоволено частково та вирішено: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.».

На виконання рішення суду Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області 19.09.2025 видав виконавчий лист.

Позивач звернувся до Державної казначейської служби України із заявою від 07.10.2025, до якої надав оригінал виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2025 у справі №686/2899/25 та реквізити для проведення операції переказу коштів на його рахунок.

Листом від 14.10.2025 № 5-08-08/22643 Державна казначейська служба України повідомила про направлення зазначеної заяви ОСОБА_1 з додатками на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, оскільки відповідно до судового рішення у справі №686/2899/25 заподіяно Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Після опрацювання документів відповідно до пунктів 35-37 Порядку № 845 ГУ ДКСУ у Хмельницькій області листом від 12.11.2025 № 04-20-08/8188 надіслало до Казначейства пакет документів ОСОБА_1 для подальшого безспірного списання коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 .

Після отримання пакету документів ОСОБА_1 від ГУ ДКСУ у Хмельницькій області Казначейство листом від 20.11.2025 № 5-11-11/25670 повідомило позивача, що з 17.11.2025 в Казначействі за бюджетною програмою за КПКВК 3504030 4 обліковується виконавчий документ у справі № 686/2899/25 про стягнення коштів на користь позивача.

Позивач, вважаючи дії та бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України № 1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону України №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 2 Закону України № 1404-VIII визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.06.2012 № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» (далі - Закон України № 4901-VI) держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

На виконання вимог Закону України № 4901-VI постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014р. № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (далі - Порядок № 440).

Згідно з п. 20 Порядку № 440 погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Так, відповідно до п. 2 Порядку № 845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.

Згідно з п. 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пунктом 9 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України, відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою за рахунок коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) в межах бюджетних призначень за рішенням суду у розмірі, що не перевищує суми реальних збитків, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Порядку № 845, Казначейство та його органи за різними (нетотожними) алгоритмами виконують декілька категорій рішень, зокрема, здійснюють: безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам (механізм виконання регламентований пунктами 35 - 40 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам»).

Суд зазначає, що поданий позивачем виконавчий документ видано на підставі рішення, яким передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, безпосередньо за рахунок держави.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що матеріальна та моральна шкода, завдана незаконним рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок Держави.

Відповідно до частини 1 статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Конституційний суд України у рішенні від 03.10.2001 № 12-рп/2001 у справі про відшкодування шкоди державою вказує таке.

В Основному Законі держави розмежовуються такі поняття, як держава, органи державної влади, посадові і службові особи (статті 3, 5, 6, 13, 38, 55, 56, 62 та інші).

Матеріальна та моральна шкода, завдана громадянам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується за рахунок держави.

Державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави.

Зокрема, таке розмежування відповідальності за зобов`язаннями держави та створених нею юридичних осіб здійснено у статті 176 ЦК України.

Отже, стаття 56 Конституції України та тотожні їй за змістом норми статей 1173, 1174, 1176 ЦК України та Закону про порядок відшкодування шкоди регламентують особливий випадок відповідальності безпосередньо Держави Україна, котрий полягає в тому, що саме держава бере на себе зобов`язання здійснити майнове відшкодування на користь фізичних або юридичних осіб за рахунок коштів Держави (бюджету).

Таким чином, алгоритм виконання рішень суду про стягнення шкоди з державного бюджету регламентований пунктами 35 - 40 розділу «Безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації) шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам».

Відповідно до пункту 35 Порядку № 845, Казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації), зокрема, шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду; шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових чи службових осіб під час здійснення ними своїх повноважень.

Згідно з пунктом 36 Порядку № 845 у разі здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку стягувачі подають документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку, до органу Казначейства за місцезнаходженням органу державної влади, внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності якого заподіяно шкоду.

Згідно з пунктом 37 Порядку № 845 орган державної влади, зазначений у пункті 36 цього Порядку, подає протягом 15 робочих днів органові Казначейства документи (відомості), що можуть бути підставою для зупинення безспірного списання коштів державного бюджету і їх перерахування на рахунок стягувача. Після закінчення такого строку орган Казначейства надсилає протягом п`яти робочих днів до Казначейства зазначені документи (відомості).

Згідно з пунктом 38 Порядку № 845 для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

З матеріалів справи суд встановив, що відповідно до відповідно до змісту постанови Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 у справі №686/2899/25 шкоду ОСОБА_1 заподіяно саме Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Однак, позивач звернувся до із заявою від 07.10.2025 про виконання рішення суду до Державної казначейської служби України.

Своєю чергою, Державна казначейська служба України правмоірно, відповідно до пункту 36 Порядку №845 направила зазначену заяву ОСОБА_1 з додатками на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області, про що листом від 14.10.2025 № 5-08-08/22643 повідомила позивача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність протиправних дій відповідача щодо направлення заяви ОСОБА_1 від 07.10.2025 про стягнення з Державного бюджету України моральної шкоди та оригіналу виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.09.2025 по справі №686/2899/25 на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Хмельницькій області.

Отже, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, тому задоволенню не підлягають.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Державної казначейської служби України, яка полягає у не стягненні з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 3000 гривень на виконання постанови Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області від 24.06.2025 по справі №686/2899/25.

Після опрацювання документів відповідно до пунктів 35-37 Порядку № 845 ГУ ДКСУ у Хмельницькій області листом від 12.11.2025 № 04-20-08/8188 надіслало до Казначейства пакет документів ОСОБА_1 для подальшого безспірного списання коштів державного бюджету на користь ОСОБА_1 .

Згідно з пунктом 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства.

Аналогічний припис щодо виконання рішення про стягнення коштів державного бюджету винятково в порядку черговості міститься в підпункті 1 пункту 9 розділу VI Бюджетного кодексу України (БУ України).

Згідно з пунктом 38 Порядку № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 цього порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок. Безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством за рахунок і в межах бюджетних призначень, передбачених у державному бюджеті на зазначену мету.

Статтею 95 Конституції України та пунктом 8 частини першої статті 7 БК України встановлено правило, за яким виключно Законом про Державний бюджет України визначаються будь-які видатки держави, розмір і цільове спрямування цих видатків.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» за бюджетною програмою КПКВК 3504030 передбачено 150,00 млн гривень.

Казначейством у межах зазначених вище асигнувань у поточному році здійснено виконання судових рішень на загальну суму 130,65 млн гривень. Станом на 25.11.2025 у Казначействі за бюджетною програмою КПКВК 3504030 обліковується невиконаних виконавчих документів, які надійшли та зареєстровані раніше виконавчого документа у справі № 686/2899/25, на суму близько 314,75 млн грн.

Частиною першою статті 23 БК України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим кодексом.

Як зазначалося вище, станом на час надходження пакету документів про стягнення шкоди на користь позивача, на виконанні за КПКВК 3504030 перебували рішення на загальну суму, що перевищувала відповідні бюджетні призначення.

Пунктом 39 Порядку № 845 передбачено, що коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 35 Порядку необхідні додаткові кошти понад обсягом відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом одного місяця з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України або виділення коштів з резервного фонду державного бюджету на зазначену мету.

Слід зауважити, що безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється з дати набрання чинності законом про внесення змін до закону про Державний бюджет України або рішенням про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету (пункт 39 Порядку № 845).

Так, безпосередньо Казначейство відповідно до наданих повноважень, не має права законодавчої ініціативи та не має можливості встановлювати або змінювати бюджетні призначення.

Однак, саме Мінфін як головний орган у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову і бюджетну політику, відповідає за складання проекту закону про Державний бюджет України, визначає основні організаційно-методичні засади бюджетного планування; складає розпис Державного бюджету України згідно з бюджетними призначеннями та вносить зміни до нього.

Отже, питання виконання судових рішень за КПКВК 3504030 залежить від суми коштів, встановленої у законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

Суд встановив, що після отримання пакету документів ОСОБА_1 від ГУ ДКСУ у Хмельницькій області Казначейство листом від 20.11.2025 № 5-11-11/25670 повідомило позивача, що з 17.11.2025 в Казначействі за бюджетною програмою за КПКВК 3504030 4 обліковується виконавчий документ у справі № 686/2899/25 про стягнення коштів на користь позивача.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що Казначейство вчинило у повному обсязі дії щодо виконання рішення суду, які безпосередньо визначені законом, що свідчить про відсутність бездіяльності Казначейства.

Суд бере до уваги висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, сформульовані у постановах від 14.06.2018 у справі № 804/3242/17, від 25.07.2018 у справі № 466/3828/17, від 15.05.2019 у справі № 688/4324/17, від 13.08.2020 у справі № 818/1653/17, від 06.11.2019 у справі № 803/1449/16, а саме:

«Аналізуючи наведені положення у співставленні зі встановленими обставинами цієї справи, необхідно звернути увагу, що при виконанні рішень суду, за якими боржником є держава, Казначейство обмежено відповідними бюджетними призначеннями державного органу та коштами, передбаченими програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Якщо таких коштів недостатнього, Казначейство зобов`язане звернутися до Міністерства фінансів України з пропозиціями щодо внесення змін до закону про Державний бюджет України; при цьому Казначейство відкладає безспірне списання коштів і поновлює його після того, як такі зміни будуть внесені.

Отже, перед тим як констатувати факт протиправної бездіяльності Казначейства у правовідносинах, які виникають у зв`язку з виконанням судових рішень, за якими боржником є державний орган, потрібно з`ясувати, чи вжило Казначейство в межах своїх повноважень усі залежні від нього дії (ухвалило рішення), спрямовані на те, щоб сплатити кошти за судовим рішенням, а також чи були для цього об`єктивні підстави та можливості.

Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) в неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов 'язкових дійна користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного/несвоєчасного виконання обов`язкових дій/ухвалення рішень або невиконання їх узагалі. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Суд погоджується з тим, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає виконанню. Однак у контексті встановлених в цій справі обставин, необхідно зауважити, що сам факт невиплати позивачу коштів протягом трьох місяців (від дати подання необхідних документів) за судовим рішенням, боржником за яким є державний орган, без з`ясування усіх обставин, які зумовили таку ситуацію, не є достатньою підставою вважати, що Казначейство допустило протиправну бездіяльність».

Крім того, постановою Верховного Суду від 30.04.2020 по справі № 804/2076/17 встановлена така позиція: «сам факт відсутності певного результату (виплати коштів за судовим рішенням) не може бути достатнім підтвердженням того, що суб`єкт владних повноважень допустив саме протиправну бездіяльність. Про протиправність може свідчити, зокрема, те, що суб`єкт владних повноважень бездіяв за обставин, коли мав реальну можливість реалізувати свої повноваження, повинен був це зробити, але не зробив (чи зробив несвоєчасно, з порушенням процедури чи інших вимог), що спричинило порушення прав та інтересів особи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Казначейство вжило всіх передбачених законодавством заходів, спрямованих на виконання рішення суду на користь позивача у порядку та спосіб, визначені законодавством України, не допускаючи порушення прав і законних інтересів позивача, отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позов є безпідставним в цілому, а тому в його задоволенні необхідно відмовити.

Враховуючи положення статті 139 КАС України, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 )
Відповідач:Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6,м. Київ,01104 , код ЄДРПОУ - 37567646)

Головуючий суддя В.К. Блонський