Справа № 640/3215/20
Суддя: Сластьон Анна Олегівна
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 січня 2026 рокуСправа №640/3215/20
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сластьон А.О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язанння вчинити певні дії.
Суть спору: 11 лютого 2020 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут, в якій позивач просить суд:
-визнати протиправною бездіяльность Військового інституту телекомунікацій та інформатизації щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит, а також ненадання повної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2019;
-зобов`язання відповідача надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 29.10.2019 відповідно до закону.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ним було подано до відповідача запит про надання копії наказу начальника інституту про проведення інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов (виданого відповідно до п.2 наказу Міністра оборони України №380 від 2018 року), а також відомостей щодо підрозділу або особи, відповідальних за доступ до публічної інформації в інституті. У відповідь на вказаний запит відповідач не надав повної відповіді та порушив визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» строки для надання відповіді. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2022 (суддя Донець В.А.) прийнято та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
В лютому 2025 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшли матеріали адміністративної справи №640/3215/20.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року справу прийнято до провадження судді Сластьон А.О.
Відповідач скористався правом на подання заперечень на позовну заяву, проти заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що позивачу було надано відповідь листом від 25.11.2019 №190/3487. Так, надання копії наказу про проведення інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, не є можливим, оскільки зазначений документ містить конфіденційну інформацію, яка вважається інформацією з обмеженим доступом. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про інформацію» до інформації з обмеженим доступом належить конфіденційна інформація, зокрема, інформація про фізичну особу. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відповідач заперечує порушення ним строків надання відповіді на запит. Наголошує, що листом від 11.11.2019 №190/3363 відповідач повідомив позивача про продовження строку розгляду запиту. Відповідач вважає, що в його діях ніякого порушення немає, з цих підстав просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.
16 березня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що відповідачем не було надано доказів направлення листа від 11.11.2019 №190/3363 про продовження строку розгляду запиту. Просить суд задовольнити позовні вимоги.
Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -
ОСОБА_1 , громадянин України, 29.10.2019 звернувся до Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут із запитом на публічну інформацію з проханням надати копію наказу про проведення інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов (на виконання п.2 наказу Міністра оборони України №380 від 31.07.2018). Також, у запиті позивач просив повідомити про підрозіділ або посадову особу, які призначені відповдальними за доступ до публічної інформації в інституті та їх контактні дані. Даний запит був отриманий відповідачем 07.11.2019.
28.11.2019 Військовим інститутом телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут було надано відповідь на запит. Зокрема, у відповіді на запит відповідач вказав, що наказ про проведення інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, містить конфіденційну інформацію, яка вважається інформацією з обмеженим доступом відповідно до ст. 21 Закону України «Про інформацію» та не підлягає поширенню без відповідної згоди осіб, інформація щодо яких міститься у документі. Також повідомлено про те, що відповідальним за доступ до публічної інформації в інституті призначено підполковника С.В. Лисенка.
Вважаючи вищевказану відповідь неповною та такою, що була надана з порушенням визначених Законом України «Про доступ до публічної інформації» строків, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно із ст. 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації», публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, право на доступ до публічної інформації гарантується: обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом; визначенням розпорядником інформації спеціальних структурних підрозділів або посадових осіб, які організовують у встановленому порядку доступ до публічної інформації, якою він володіє; максимальним спрощенням процедури подання запиту та отримання інформації; доступом до засідань колегіальних суб`єктів владних повноважень, крім випадків, передбачених законодавством; здійсненням парламентського, громадського та державного контролю за дотриманням прав на доступ до публічної інформації; юридичною відповідальністю за порушення законодавства про доступ до публічної інформації.
Згідно із ст. 4 цього Закону, доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах:
1) прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень;
2) вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом;
3) рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.
Статтею 5 цього ж Закону передбачено, що доступ до інформації забезпечується шляхом:
1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;
2) надання інформації за запитами на інформацію.
Згідно із ст. 12 цього ж Закону, суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.
Відповідно до ст. 13 цього ж Закону, розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються:
1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання;
2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів;
3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків;
4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.
До розпорядників інформації, зобов`язаних оприлюднювати та надавати за запитами інформацію, визначену в цій статті, у порядку, передбаченому цим Законом, прирівнюються суб`єкти господарювання, які володіють:
1) інформацією про стан довкілля;
2) інформацією про якість харчових продуктів і предметів побуту;
3) інформацією про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні події, що сталися або можуть статися і загрожують здоров`ю та безпеці громадян;
4) іншою інформацією, що становить суспільний інтерес (суспільно необхідною інформацією).
На розпорядників інформації, визначених у пунктах 2, 3, 4 частини першої та в частині другій цієї статті, вимоги цього Закону поширюються лише в частині оприлюднення та надання відповідної інформації за запитами.
Усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію (ст. 14 Закону України «Про доступ до публічної інформації»).
Згідно із ст. 15 цього ж Закону, розпорядники інформації зобов`язані оприлюднювати:
1) інформацію про організаційну структуру, місію, функції, повноваження, основні завдання, напрями діяльності та фінансові ресурси (структуру та обсяг бюджетних коштів, порядок та механізм їх витрачання тощо), а також інформацію, зазначену в частині п`ятій статті 6 цього Закону;
2) нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності;
3) перелік та умови отримання послуг, що надаються цими органами, форми і зразки документів, правила їх заповнення;
4) порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень розпорядників інформації, дій чи бездіяльності;
5) інформацію про систему обліку, види інформації, яку зберігає розпорядник;
5-1) перелік наборів даних, що оприлюднюються у формі відкритих даних;
6) інформацію про механізми чи процедури, за допомогою яких громадськість може представляти свої інтереси або в інший спосіб впливати на реалізацію повноважень розпорядника інформації;
7) плани проведення та порядок денний своїх відкритих засідань;
8) розташування місць, де надаються необхідні запитувачам форми і бланки установи;
9) загальні правила роботи установи, правила внутрішнього трудового розпорядку;
10) звіти, в тому числі щодо задоволення запитів на інформацію;
11) інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, а саме про: їхні місцезнаходження, поштову адресу, номери засобів зв`язку, адреси офіційного веб-сайту та електронної пошти; прізвище, ім`я та по батькові, службові номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти керівника органу та його заступників, а також керівників структурних та регіональних підрозділів, основні функції структурних та регіональних підрозділів, крім випадків, коли ці відомості належать до інформації з обмеженим доступом; розклад роботи та графік прийому громадян; вакансії, порядок та умови проходження конкурсу на заміщення вакантних посад; перелік та умови надання послуг, форми і зразки документів, необхідних для надання послуг, правила їх оформлення; перелік і службові номери засобів зв`язку підприємств, установ та організацій, що належать до сфери їх управління, та їх керівників, крім підприємств, установ та організацій, створених з метою конспірації, оперативно-розшукової або контррозвідувальної діяльності; порядок складання, подання запиту на інформацію, оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, їх дій чи бездіяльності; систему обліку, види інформації, якою володіє суб`єкт владних повноважень;
12) іншу інформацію про діяльність суб`єктів владних повноважень, порядок обов`язкового оприлюднення якої встановлений законом.
Інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов`язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.
Відповідно до ст. 19 цього ж Закону, запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.
Письмовий запит подається в довільній формі.
Запит на інформацію має містити: ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.
З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному веб-сайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.
У разі якщо з поважних причин (інвалідність, обмежені фізичні можливості тощо) особа не може подати письмовий запит, його має оформити відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації, обов`язково зазначивши в запиті своє ім`я, контактний телефон, та надати копію запиту особі, яка його подала.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації» розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.
Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Як встановлено судом, Військовим інститутом телекомунацій та інформатизації ім.Героїв Крут було отримано запит позивача 07.11.2019, однак відповідь на такий запит від 25.11.2019 №190/3487 була надіслана позивачу 28.11.2019, тобто з порушенням п`ятиденного строку надання відповіді на запит.
При цьому, суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що ним продовжувався строк розгляду запиту до 20 робочих днів, про що направлено відповідний лист від 11.11.2019 №190/3363 позивачу.
Так, відповідачем не надано доказів на підтвердження відправки листа від 11.11.2019 №190/3363 позивачу. Зокрема, матеріали справи не містять поштової квитанції про відправку зазначеної кореспонденції позивачу, реєстру відправлень, опису вкладення до відправлення тощо.
Відтак, в ході розгляду справи знайшли підтвердження обставини допущення відповідачем протиправної бездіяльності в частині недотримання п`ятиденного строку для надання відповіді на запит.
Щодо ненадання копії запитуваного позивачем наказу з підстав того, що останній містить конфіденційну інформацію.
Відповідно до ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в будь-який інший спосіб - на свій вибір. Підстави та порядок обмеження вказаного права визначено частиною 3 ст.34 Конституції України. Офіційне тлумачення вказаної норми дано Конституційним Судом в Рішенні в справі №2-рп/2012 від 20.01.2012.
Вказаним Рішенням КСУ зазначив (п.3.2), що інформацією про фізичну особу є відомості чи сукупність відомостей про таку особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (частина перша статті 11 Закону України «Про інформацію» №2657).
За порядком доступу інформація поділяється на відкриту та з обмеженим доступом (частина перша статті 20 Закону №2657). Відкритою є будь-яка інформація, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом (частина друга статті 20 Закону №2657). Зокрема, відкритою є публічна інформація, крім випадків, встановлених законом, яка відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених законом (частина перша статті 1 Закону №2939).
Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом (частини перша, друга статті 21 Закону №2657).
До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження (частина друга статті 11 Закону №2657). Конституційний Суд України в абзаці першому пункту 1 резолютивної частини Рішення від 30 жовтня 1997 року № 5-зп відніс до конфіденційної інформації про фізичну особу, крім вказаної, ще й відомості про її майновий стан та інші персональні дані. Отже, Конституційний Суд України вважає, що перелік даних про особу, які визнаються як конфіденційна інформація, не є вичерпним.
Відносини щодо створення, збирання, одержання, зберігання, використання, поширення, охорони, захисту інформації врегульовано №2657.
Згідно ст.4 вказаного Закону фізичні та юридичні особи є суб`єктами інформаційних відносин. Згідно ст.5 Закону визначає, що кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб. Право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя ст.6 ч.2 Закону).
Статтею 7 Закону передбачено, що право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом. Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію. Право на інформацію, створену в процесі діяльності фізичної чи юридичної особи, суб`єкта владних повноважень або за рахунок фізичної чи юридичної особи, Державного бюджету України, місцевого бюджету, охороняється в порядку, визначеному законом.
Згідно ст.20 Закону за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом, якою відповідно до ст.21 Закону є конфіденційна, таємна та службова інформація.
Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом. Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.
Згідно з наявними у справі доказами позивач звернувся до відповідача з вимогою про надання йому копії наказу щодо проведення інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що потребують поліпшення житлових умов.
Суд погоджується з доводами відповідача про те, що запитувана інформація містить інформацію про фізичних осіб, які не надавали згоди на поширення запитуваної інформації щодо них. Відтак, зазначена інформація підпадає під визначення конфіденційної в розумінні ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію».
Відповідно до п.1) ч. 1 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» конфіденційна інформація є інформацією з обмеженим доступом.
При цьому, згідно з ч. 2 ст. 6 Закону №2939-VI обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:
1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;
2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;
3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
При цьому, законодавством України чітко встановлено обов`язок розпорядника інформації надати мотивовану відповідь на запит у визначений Законом строк.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Законом визначено виключний перелік випадків для надання відмови в задоволенні запиту. Зокрема, розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Відповідно до ч. 8 ст. 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.
У відмові в задоволенні запиту на інформацію має бути зазначено, серед іншого, мотивовану підставу відмови та порядок оскарження відмови.
Суд вказує, що положення частини 2 статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що статтею 1 Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженим лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі «трискладового тесту».
Відтак, обов`язок доведення того факту, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації.
Поряд з цим, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник інформації у відповіді на запит вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.
Відсутність висновку розпорядника інформації щодо наявності хоча б однієї з трьох складових «трискладового тесту» означає, що відмова у доступі до публічної інформації є необґрунтованою.
Натомість, з наданої відповідачем відповіді від 25.11.2019 вбачається, що ним не застосовано «трискладовий тест» при обмеженні доступу до інформації, зазначеної в запитуваному позивачем наказі.
Крім того, відповідач не позбавлений був можливості надати позивачу для ознайомлення інформацію, доступ до якої в наказі не обмежений. Так, з матеріалів справи вбачається, що наказ містив відомості щодо позивача також. Проте, відповідач, відмовляючи позивачу у задоволенні запиту, поставив останнього у ситуацію необхідності подачі ще одного запиту щодо себе.
Також, у відповіді на запит відповідач не навів реквізитів наказу, копію якого позивач просив надати, що взагалі ставить під сумнів факт проведення інвентаризації облікових справ осіб, які були зараховані на облік військовослужбовців та членів їх сімей, що поребують поліпшення житлових умов.
Враховуючи вище зазначене, під час розгляду справи не встановлено наявність обставин чи підстав, які б надавали право відповідачу на відмову в задоволенні запиту позивача на отримання запитуваних інформації та документів.
Відтак, підлягають задоволенню вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військового інституту телекомунікацій та інформатизації щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит, а також ненадання повної інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2019.
Також, порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 29.10.2019, з урахуванням висновків суду.
Сплачений позивачем розмір судового збору підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут.
На підставі викладеного, та керуючись статтями 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльность Військового інституту телекомунікацій та інформатизації щодо недотримання встановленого законом п`ятиденного строку надання інформації на запит ОСОБА_1 від 29.10.2019, а також ненадання повної інформації на запит від 29.10.2019.
Зобов`язати Військовий інститут телекомунікацій та інформатизації надати відповідь на запит ОСОБА_1 від 29.10.2019, з урахуванням висновків суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя А.О. Сластьон