Справа № 380/14370/25
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05 січня 2026 рокусправа № 380/14370/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження питання про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , щодо відмови звільнити мене з військової служби в запас відповідно до абзацу 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232 XII із змінами та доповнення, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/7060/24, яке набрало законної сили, від 24.09.2024 р. та звільнити мене з військової служби в запас відповідно до абзацу 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 р. №2232 XII із змінами та доповнення, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин;

- зобов`язати відповідача ОСОБА_2 , начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформити моє звільнення Наказом про звільнення з військової служби в запас відповідно до абзацу 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 №2232 XII із змінами та доповнення, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/7060/24 задоволено його позов до Військової частини НОМЕР_1 про звільнення з військової служби в запас за сімейними обставинами, а саме здійснення постійного стороннього догляду за батьком.

Вказує, що у жовтні відповідач у справі №380/7060/24 оскаржує рішення суду першої інстанції, і одночасно здійснює переміщення позивача по службі до ІНФОРМАЦІЯ_3 у АДРЕСА_1 , не виконуючи рішення суду.

04.06.2025 року Львівський окружний адміністративний суд виніс ухвалу про заміну сторони виконавчого листа, якою було замінено боржника у виконавчому листі, виданого Львівським окружним адміністративним судом у справі №380/7060/24, з Військової частина НОМЕР_1 на ІНФОРМАЦІЯ_5.

У зв`язку із цим, 17.06.2025 позивачем подано рапорт на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 про звільнення з військової служби за сімейними.

Проте, відповідач листом від 01.07.2025 протиправно відмовив йому у звільненні з військової служби, вимагаючи подання додаткових документів, які є в матеріалах справи №380/7060/24 та яким було надано правову оцінку судами.

Вважає, що судове рішення, яке вступило в законну силу, виконується на вимогу обов`язково всіма суб`єктами владних повноважень без будь-яких умов та застережень.

Ухвалою суду від 18.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

При постановленні ухвали, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частинами другою та четвертою статті 372 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому Законом.

Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частина перша статті 18 Закону № 1404-VIII визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII зробила висновок, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України Суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382-1 КАС України суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника - у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-4, 11 ст. 382-3 КАС України за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Якщо суд прийняв звіт про виконання судового рішення, але суб`єктом владних повноважень відповідне судове рішення виконано не в повному обсязі, суд одночасно встановлює новий строк для подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 383 КАС України особа-позивач на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд звертає увагу, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Тобто, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 3 квітня, 9 липня 2019 року (справи №№ 820/4261/18, 826/17587/18, відповідно).

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/7060/24, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 31.03.2025 та набрало законної сили, визнано протиправним та скасовано рішення Військової частини НОМЕР_1 , яким відмовлено у звільненні з військової служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII, оформлене листом № 2086 від 07.03.2024.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 3 підпункту «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII.

24.04.2025 Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №380/7060/24.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 у справі №380/7060/24 замінено боржника у виконавчому листі, виданому 24.04.2025 Львівським окружним адміністративним судом у справі № 380/7060/24, Військову частину НОМЕР_1 його правонаступником ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд звертає увагу, що зі змісту наведених у позовній заяві доводів вбачається, що спір у цій справі фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/7060/24.

Крім цього, позивач звернувся до Управління примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24.09.2024 у справі №380/7060/24, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією його заяви від 01.07.2025.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення, прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

Враховуючи викладене, суд робить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження являє собою завершальну стадію судового провадження.

Отже, у спірних відносинах наявні обставини, з якими ст. 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушено його права, свободи чи інтереси, то він повинна був звертатися до суду в порядку ст. 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Таким чином, вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення в окремому судовому провадженні не розглядаються.

У разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Аналогічні правові висновки зробили Велика Палата Верховного Суду в рішеннях від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а, від 06.02.2019 у справі № 816/2016/17 та Верховний Суд у постанові від 14.05.2025 у справі № 380/14971/23.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Із врахуванням наведених обставин та норм права, суд робить висновок про закриття провадження у даній справі на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Оскільки позивачем судовий збір не сплачувався відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 238, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

провадження у справі №380/14370/25 за позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - закрити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

Повний текст ухвали складено 05.01.2026 року.

СуддяКостецький Назар Володимирович