Справа № 303/44/26
Суддя: Заболотний А. М.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 303/44/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

08 січня 2026 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

За правилами адміністративного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст.ст. 160, 161 КАС України.

В силу вимог п. 3 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач разом з позовом подав клопотання про звільнення від сплати судового збору так як вважає, що має право подати позов до суду без сплати судового збору, забезпечивши своє право на доступ до правосуддя.

Разом з тим, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень ст.ст. 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст.ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковою для врахування судами та спростовує позицію позивача. Тож судовий збір має бути сплачений позивачем на загальних підставах.

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів сплати судового збору, у зв`язку з чим ОСОБА_1 за подання вказаної позовної заяви слід сплати судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору: отримувач коштів: ГУК у Зак. обл/Мукачівська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37975895; код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0007383; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір; призначення платежу «судовий збір за позовом (ПІБ чи найменування), Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Крім того, позивач разом з позовом подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з цим позовом.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом 17.12.2025 року (прийнято в поштовому відділенні), а оскаржувана постанова прийнята 21.08.2025 року.

Так, позивач просить поновити пропущений строк звернення до адміністративного суду поважність пропуску якого обґрунтовує тим, що тільки 14.12.2025 року в застосунку «Дія» дізнався про відкрите виконавче провадження щодо примусово стягнення штрафу у зв`язку з примусовим виконанням оскаржуваної постанови, а відтак і про саму постанову. Вказані обставини унеможливили подати позов скоріше, а тому позивач просить визнати причини пропуску строку на подання адміністративного позову поважними та поновити такий.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 171 КАС закріплено обов`язок суду з`ясувати чи подано позовну заяву у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Слід нагадати, що зі змісту позовної заяви позивач оскаржує постанову від 21.08.2025 року.

Згідно з положень ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Положеннями ч. 2 ст. 286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Таким чином позивач мав право звернутися до суду з цим позовом до 01.09.2025 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений ч. 2 ст. 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Згідно з вимог ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Аналогічний правовий висновок щодо визначення поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду висловлений Верховним Судом у постановах від 22.01.2020 року у справі № 2540/2618/18, від 05.05.2020 року у справі № 826/6830/17, від 17.09.2020 року у справі № 640/12324/19, від 11.08.2021 року у справі № 320/8317/20, від 16.09.2021 року у справах № 120/3403/20-а, № 560/5412/20 та № 240/10995/20, від 09.02.2022 року у справі № 460/8776/20 та від 18.01.2023 року у справі № 160/6211/21.

Додатково слід зазначити про те, що встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а також строків на оскарження судових рішень, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Аналогічний правовий висновок, зокрема, міститься у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 року у справі № 160/6211/21.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 01.02.2024 року у справі № 990/270/23).

Велика Палата Верховного Суду у згаданій вище постанові також зазначила, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Суд також вважає за необхідне у цій справі звернутися до практики Європейського суду з прав людини. Зокрема, у п. 48 рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У п. 45 рішення ЄСПЛ у справі «Pеrez de Rada Cavanilles v. Spain» (заява № 28090/95) зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У цій справі встановлено, що оскаржувана постанова винесена 21.08.2025 року. При цьому, позивач вказує, що йому не було відомо про винесення оскаржуваної постанови саме 21.08.2025 року, копії такої не отримував.

Суд зауважує, що ч.ч. 2, 3 ст. 122 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач вказує на те, що тільки 14.12.2025 року в застосунку «Дія» дізнався про відкрите виконавче провадження щодо примусово стягнення штрафу у зв`язку з примусовим виконанням оскаржуваної постанови, а відтак і про саму постанову. Разом з тим, відповідно до змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи про адміністративне правопорушення о 09 год. 00 хв. 21.08.2025 року про, що свідчить його підпис у протоколі № 1935 від 14.08.2025 року. Проте ОСОБА_1 на розгляд не з`явився та про причини неявки не повідомив. Вказані обставини свідчать про обізнаність ОСОБА_1 про наявність щодо нього розпочатого провадження у справі про адміністративне правопорушення та його байдужість або небажання дізнатися про його результати. При цьому жодних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 тільки 14.12.2025 року дізнався про наявність оскаржуваної постанови не надано.

Таким чином суд, аналізуючи зазначені причини, зазначає, що з часу закінчення, визначеного Законом строку (01.09.2025 року) до моменту звернення до суду (17.12.2025 року) пройшло більше двох місяців та на підтвердження об`єктивно непереборних, таких, що не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, та пов`язаних з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду належних і допустимих доказів не надано.

Ураховуючи викладене вище, суд повторно наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій. Натомість у цій справі, позивач у заяві про поновлення строку звернення до суду не вказав, які саме об`єктивні поважні (непереборні) причини унеможливили звернення до суду у встановлений процесуальним законодавством строк з їх доказовим підтвердженням. Не наведено змістовних і вагомих доводів щодо вчинення всіх необхідних і можливих дій, які вказують на бажання реалізувати свої процесуальні права з метою їх захисту в судовому порядку; не доведено, що в цій справі можливість вчасного подання позовної заяви не мала суб`єктивного характеру, тобто не залежала від волевиявлення позивача. Натомість пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації своїх процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

У підсумку, слід прийти до висновку про неповажність причин пропуску строку звернення до суду у цій справі, будь-яких інших причин пропуску строку звернення до суду не наведено, відтак позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з іншими підставами для поновлення строку з одночасним представленням доказів поважності причин його пропуску.

У ч. 1 ст. 123 КАС України визначено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Частинами 1 та 2 ст. 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відтак, зазначене в сукупності є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 123, ч. 1 ст. 169 КАС України.

Керуючись ст.ст. 123, 160, 161, 169, 248, 286 КАС України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні заяв про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та звільнення від сплати судового збору відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

Копію даної ухвали негайно направити позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 2 ст. 123, ч. 4 ст. 169 КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Заболотний