Справа № 140/9758/25
Суддя: Стецик Назар Васильович
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/9758/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

судді Стецика Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

адвокат Світлицька Зоряна Олександрівна, діючи в інтересах ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач), звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі також - відповідач), в якому просила:

визнати протиправним та скасувати пункт 6 акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією Військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 , та затвердженого пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 №575/А «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 »;

визнати протиправними та скасувати пункти 1-6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 №575/А «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 »;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом отримання 11.06.2024 ОСОБА_1 травми під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з врахуванням п. 10 Розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332, за результатами якого видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800.

В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що з 31.10.2022 по 27.05.2025 ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . Під час військової служби позивач брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах бойових дій.

11.06.2024 ОСОБА_1 отримав закриту хребетну травму, яка відповідно до довідки госпітальної ВЛК КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради №2025-0430-1140-2288-0 від 30.04.2025 визнана такою, що пов`язана з проходженням військової служби.

Як стверджує представник позивача, у серпні 2025 року ОСОБА_1 дізнався, що відповідачем проведено службове розслідування, яким встановлено, що отримана позивачем 11.06.2024 травма визнана такою, що не пов`язана із проходженням військової служби.

Результати даного службового розслідування затверджено наказом командира Військової частини від 27.06.2024 №575/А. Окрім того, 27.06.2024 відповідачем складено Акт за формою НВ-2, пунктом 3 якого визначено, що нещасний випадок, який трапився з позивачем, не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3, так як останній трапився за обставин наведених в пункті 10 Розділу II «Розслідування та облік нещасних випадків» Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332.

Згадуваний наказ командира Військової частини від 27.06.2024 №575/А (пункти 1-6) та Акт за формою НВ-2 від 27.06.2024 в частині висновку комісії, викладеному у п. 6 Акту, позивач вважає протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Звертає увагу суду, що процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження військової служби, отриманих ними професійних захворювань, травм зі встановленням зв`язку, з виконанням обов`язків військової служби визначає Інструкція від 27.10.2021 за №332.

Вимогами Інструкції №332 передбачений обов`язок командира військової частини протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затвердити акти за формами НВ-2 та НВ-3, а також видати наказ щодо обставин нещасного випадку, на підставі якого складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) у двох примірниках за формою наведеною у додатку 5 до Положення №402.

Натомість, як вбачається з пункту 3 оскаржуваного наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2024, службове розслідування було призначено відповідно до Порядку №608, який, регулює виключно порядок притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності та не передбачає встановлення фактів належності травмування військовослужбовців до бойових та не бойових, а також встановлення причинного зв`язку травмування із проходженням військової служби, як і не передбачає вимоги встановлення інших обов`язкових умов та дослідження фактів та доказів, які мають бути встановлені при розслідуванні нещасного випадку із військовослужбовцем, яке має відбуватися згідно з Інструкцією №332.

В той же час, акту службового розслідування, складеного та затвердженого відповідно до вимог Порядку №608, згідно з яким позивачем можна було б притягнути до дисциплінарної відповідальності, матеріали службового розслідування на містять.

На переконання представника позивача, якщо відповідач вбачав в діях позивача склад дисциплінарного проступку, то мав призначити службові розслідування і за Інструкцією №332, і за Порядком №608. Відповідно в матеріалах справи мали міститися акти про результати службового розслідування за обома нормативно-правовими актами.

Наголошує, що Порядок №608 та Інструкція №332 передбачають різні вимоги до складу комісії, яка проводить службове розслідування. Вказує, що наказом від 12.06.2024 відповідачем затверджено склад комісії саме для проведення службового розслідування відповідно до вимог Порядку №608, а не відповідно до Інструкції №332. Відтак вважає, що при формуванні комісії відповідачем не було дотримано обов`язкових вимог до її складу, визначених Інструкцією №332, для того, аби вона була уповноважена зробити висновок про те, що травма позивача не пов`язана із проходженням військової служби.

Посилається на порушення строків проведення службового розслідування у даній справі.

Вважає безпідставним зазначення в наказі від 27.06.2024 №575/А, яким затверджено результати службового розслідування того, що випадок небойового травмування позивача трапився внаслідок вживання останнім алкогольних напоїв та особистої необережності, адже акт службового розслідування не містить зазначення такої причини травмування як «алкогольне, наркотичне, токсикологічне сп`яніння».

Стверджує, що стан алкогольного сп`яніння, якщо і був би встановлений актом службового розслідування відповідно до Порядку №608 (який не складався), міг привести до дисциплінарної чи адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , але не до застосування п. 11 розділу ІІ Інструкції №332, оскільки визначені ним обставини не були встановлені як причини травмування в акті розслідування нещасного випадку форми НВ-2, затвердженому 27.06.2024.

З огляду на зазначене вважає, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 ні дисциплінарного правопорушення, ні того, що отримана травма позивача не пов`язана з проходженням військової служби.

На переконання представника позивача, скасування оскаржуваних актів відповідача не призведе до ефективного відновлення порушеного права позивача, якщо не буде вирішено питання щодо зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування, за результатами якого видати ОСОБА_1 довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування п. 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією Військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 , та затвердженого пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 №575/А «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 » (а.с.88-90).

Ухвалою суду від 02.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі в іншій частині позовних вимог, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.91).

Відповідач із поданим позовом не погодився. Аргументуючи заперечення проти позову зазначив, що командуванням Військової частини НОМЕР_1 повністю дотриманні вимоги розділу II, V Інструкції №332.

Вказує, що Військова частина НОМЕР_1 є суб`єктом владних повноважень та частиною, особовий склад якого ще з початку АТО (ООС) бере участь у бойових діях. Враховуючи те, що станом на сьогодні в Україні діє військовий стан, не вистачає особового складу, який може здійснювати заходи, пов`язаних із захистом Батьківщини та враховуючи той факт, що дане службове розслідування було проведено в районні ведення бойових дій, посадовою особою частини при підготовці проекту наказу на призначення була здійсненна помилка і у пункті 3 наказу замість Інструкції №332 було зазначено Порядок №608. Вищевказана помилка здійснена у зв`язку із великою завантаженістю особового складу відповідального за проведення службових розслідувань в районі виконання завдання, а також через складну обстановку та обставини, що склались в районі ведення бойових дій і високу активність бойових уражень ворогом, через що особовий склад постійно здійснює переміщення з одного місця до іншого.

Не зважаючи на те, що в наказі про проведення службового розслідування і було визначено, що розслідування слід проводити відповідно до Порядку №608, воно було проведено у відповідності до вимог розділу II і V Інструкції №332. Зокрема, було складено акт за формою НВ-2, відповідно до якого було встановлено, що позивач в ході отриманої травми перебував в стані алкогольного сп`яніння, та долучено усі необхідні документи на виконання Інструкції №332. Крім того, факт того, що позивач перебував в стані сп`яніння підтверджує виписка Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР №10371.

Зазначає, що Інструкції №332 не містить конкретного визначення, хто саме має бути включений до складу комісії, яка здійснює розслідування нещасного випадку, а тому твердження представника позивача про те, що акт складено некомпетентним органом є абсурдним та не обґрунтованим.

Стверджує, що Порядок №608 та Інструкція №332 передбачають проведення службового розслідування виключно стосовно військовослужбовців своєї військової частини. 27.05.2025 позивач був виключений зі списків частини та переміщений до нового місця служби. Станом на теперішній час позивач не являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відтак провести службове розслідування не має можливості.

Окрім того, на переконання відповідача, скасування результатів службового розслідування можливе лише тоді, коли були виявленні якісь нові факти, нові обставини, які можуть вплинути на його результат. Разом з тим, наведені представником позивача факти та обставини жодним чином не впливають на результат проведеного службового розслідування. Представник позивача не довів тієї обставини, як саме незаконне проведення службового розслідування вплинуло на результати службового розслідування, як саме порушило право позивача.

Вважає, що випадок, який трапився з ОСОБА_1 , стався лише через його особисту недисциплінованість та нехтування вимогами статутів Збройних Сил України, а також заходами безпеки під час виконання завдань, перебування на службі у стані алкогольного сп`яніння, нехтування правилами особистої безпеки (а.с.96-106).

19.09.2025 до суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача підтримала обгрунтування, викладені у позовній заяві. Додатково зазначила, що отримання травми військовослужбовцем під час проходження військової служби є підставою для проведення у встановленому порядку розслідування, за наслідками якого без винятків складається довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) В свою чергу, видача довідки про обставини травми є логічним завершенням розслідування події травмування військовослужбовця, незалежно від того, бойову чи небойову травму він отримав, адже наслідком затвердження результатів службового розслідування є видача довідки про те, за яких обставин отримана травма.

Вважає, що Інструкція №332 не містить жодних обмежень щодо проведення службового розслідування після звільнення військовослужбовця. Саме тому позовна вимога в частині проведення повторного службового розслідування стосується факту отримання 11.06.2024 ОСОБА_1 травми під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з врахуванням п. 10 Розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (а.с.143-147).

У поданих до суду запереченнях на відзив, відповідач навів доводи аналогічні тим, що викладені у відзиві на позовну заяву (а.с.150-156).

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2025 скасовано ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02.09.2025 про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування п. 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України, дану справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 у період з 31.10.2022 по 27.05.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом №107 командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.05.2025 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини, з речового та грошового забезпечення (а.с.18).

Відповідно до довідки №1503 Військової частини НОМЕР_1 від 24.04.2025 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, ОСОБА_1 в період з 31.10.2022 по 23.11.2022, з 18.12.2022 по 21.02.2023, з 06.03.2023 по 22.04.2023, з 29.05.2023 по 14.08.2023, з 28.08.2023 по 13.04.2024, з 27.04.2024 року по 12.06.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо (Донецька, Луганська, Херсонська, Запорізька область) в районах бойових дій (а.с.64).

11.06.2024, перебуваючи у тимчасовому місці розташування мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 , позивач отримав закриту травму хребта, після чого у період з 12.06.2024 по 15.06.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «МЛЕ та ШМД» Запорізької міської ради (а.с.33зворот) та в період з 15.06.2024 по 25.06.2024 у КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради (а.с.34).

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №6062 від 25.06.2024 ОСОБА_1 встановлено наступний діагноз: S32.01 закрита неускладнена хребетно-спинномозкова травма (11.06.2024). Компресійна леформація тіла хребця L1 І ст., без зміщення уламків. Frankel E, Больовий синдром, забій грудної клітки (а.с.34).

25.06.2024 позаштатною ВЛК з правами госпітальної Комунального некомерційного підприємства «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради проведено медичний огляд ОСОБА_1 за результатами якого встановлено, що закрита неускладнена хребетно-спинномозкова травма (11.06.2024). Компресійна леформація тіла хребця L1, І ст., без зміщення уламків. Frankel E, Больовий синдром, забій грудної клітки (S32.01) травма, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби. Згідно класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 №370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.08.2007 за №902/14169 травма відноситься до тяжкого ступеня (а.с.35).

Наказом №560/А від 12.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 визначено провести службове розслідування за фактом небойового травмування сержанта ОСОБА_1 , яке провести у відповідності до вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України №608 від 21.11.2017 (а.с.22).

27.06.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 затверджено акт проведення розслідування нещасного випадку (а.с.23-24) відповідно до якого як обставини, за яких стався нещасний випадок зазначено наступне: «встановлено, що 11.06.2024 о 21:00, попередньо вживши алкогольні напої, сержант ОСОБА_2 , перебуваючи в тимчасовому місці дислокації мінометної батареї н.п. Листівка (Новомиколаївська громада) Запорізької області, заліз на драбину, щоб залити воду в літній душ. Драбина посунулась і військовослужбовець впав на землю, після чого почав скаржитися на біль в області грудної клітини та попереку. Сержанта ОСОБА_1 було доставлено до 5 міської лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, де військовослужбовця було оглянуто та встановлено діагноз: забій грудної клітини, грудного та поперекового відділу хребта, компресійний перелом LI без зміщення. Алкогольне сп`яніння».

Як причини нещасного випадку вказано: особиста необережність під час виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини.

Як наслідок, комісія дійшла висновку, що саме необережні дії ОСОБА_1 призвели до нещасного випадку. Даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3, так як він трапився за обставин неведених в пункті 10 Розділу ІІ «Розслідування та облік нещасних випадків» Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №332 від 27.10.2021 (пункт 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку).

Наказом №575/А від 27.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 (а.с.36-37) «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 » визначено, що даний випадок небойового травмування трапився внаслідок вживання алкогольних напоїв та особистої необережності сержанта ОСОБА_1 . Враховуючи вищевказане вбачається, що даний випадок не бойового травмування не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3, так як він трапився за обставин наведених в пункті 10 Розділу ІІ «Розслідування та облік нещасних випадків» Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України затвердженої наказом Міністерства оборони України 27.10.2021 №332, тобто нещасний випадок не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.

На підставі викладеного, керуючись п.17, 18 Розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 наказано:

1. За порушення вимог статті 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України сержанта ОСОБА_3 , по поверненню до підрозділу після лікування, притягнути до дисциплінарної відповідальності - оголосити догану.

2. Командиру мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 капітану ОСОБА_4 занести дисциплінарне стягнення до службової картки сержанта ОСОБА_1 по поверненню до підрозділу.

3. Акт за формою НВ-2 від 27.06.2024 року щодо не бойового травмування, що трапилося 11.06.2024 о 21:00 годині з сержантом ОСОБА_1 , вважати затвердженим.

4. Командиру мінометної батареї скласти адміністративний протокол про вчинення сержантом ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172.20 КУпАП та направити до відповідних судових органів за підсудністю.

5. У зв`язку з перебуванням військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння, вчиненого в умовах воєнного стану, сержанту ОСОБА_3 начальнику групи персоналу військової частини НОМЕР_1 не включати до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000 (100000) гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 відповідно до п.15 Розділу XXXIV «Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану» Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 за червень 2024 року.

6. Начальнику служби-головному бухгалтеру фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 у зв`язку з перебуванням сержанта ОСОБА_3 у стані алкогольного сп`яніння позбавити премії грошового забезпечення за червень 2024 року в повному обсязі.

Позивач, не погоджуючись із пунктом 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2) та пунктами 1-6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 №575/А, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування пункту 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією Військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 за №2232-XII (далі по тексту також - Закон №2232-XII).

Статтею 1 Закону №2232-XII визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 за №548-XIV (далі по тексту також - Статут внутрішньої служби ЗСУ, Статут).

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статей 18-19 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці перебувають під захистом держави і мають усю повноту прав і свобод, закріплених Конституцією України.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі по тексту також - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (надалі по тексту також - військові частини) визначає Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 за №332 (далі по тексту також - Інструкція №332).

Пунктом 1 розділу II Інструкції №332 передбачено, що розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на військовослужбовця небезпечного фактора чи середовища за наявності ознак того, що випадок стався під час виконання ним обов`язків військової служби, унаслідок чого зафіксовано шкоду здоров`ю, зокрема, від одержання ним поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострого професійного захворювання і гострого професійного отруєння, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утеплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, отримання інших ушкоджень унаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, комахами, іншими представниками флори і фауни (далі - нещасні випадки), які призвели до звільнення від виконання обов`язків військової служби військовослужбовця на один день і більше, а також у випадку смерті військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №332, військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, визначених частиною 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом частини 4 статті 24 Закону №2232-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:

1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);

2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;

3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);

4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;

5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Пунктом 5 розділу ІІ Інструкції №332 встановлено, що командир військової частини, який отримав повідомлення про нещасний випадок, у свою чергу зобов`язаний, зокрема, протягом доби призначити комісію з розслідування нещасного випадку чисельністю не менш як три особи у складі голови комісії (яким є один із його заступників) та членів - командира роти, батальйону (дивізіону, ескадрильї тощо), до складу якого входить підрозділ, де стався нещасний випадок, та залежно від того, з чим пов`язаний нещасний випадок, - фахівців профільних служб (озброєння, тилу, пожежної, автомобільної, інженерної, медичної тощо). До складу комісії не може входити безпосередній командир (начальник) потерпілого військовослужбовця; забезпечити належні умови для роботи комісії (надати приміщення, засоби зв`язку, оргтехніку, автотранспорт, канцелярське приладдя тощо), а також залучених до роботи експертів, інших спеціалістів та сприяти роботі комісії з метою своєчасного і об`єктивного проведення розслідування нещасного випадку.

Нещасні випадки зі смертельним наслідком або внаслідок яких військовослужбовцем отримані тяжкі травми, групові нещасні випадки та випадки зникнення або смерті військовослужбовців підлягають спеціальному розслідуванню та розслідуються з урахуванням вимог розділу III цієї Інструкції (пункт 7 розділу ІІ Інструкції №332).

Відповідно до довідки ВЛК КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради травма позивача від 11.06.2024 віднесена до тяжкого ступеня. Таким чином, службове розслідування за фактом травмування ОСОБА_1 повинно було проведеним з урахуванням вимог розділу ІІІ Інструкції №332.

Пунктом 8 Розділу II Інструкції №332 визначено, що комісія з розслідування нещасного випадку проводить розслідування протягом п`яти робочих днів з дня її утворення.

Комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана:

- обстежити місце нещасного випадку, одержати письмові та усні пояснення (провести опитування) свідків і осіб, які причетні до події, та одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо;

- з`ясувати обставини та причини, що призвели до нещасного випадку, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам;

- визначити вид події, що призвела до нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), причини нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння) та обладнання, устаткування, машини, механізми, транспортні засоби, експлуатація яких призвела до настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), відповідно до Класифікатора видів подій, причин, обладнання, устаткування, машин, механізмів, транспортних засобів, що призвели до настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння), аварії, який наведений у додатку 3 до цієї Інструкції;

- скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (надалі по тексту також - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (надалі по тексту також - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру військової частини на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

До акта додаються письмові пояснення (опитування) свідків, потерпілого, а за потреби також схеми, фотографії, витяги з експлуатаційної документації та інші документи, що характеризують місце події (устаткування, машини, апаратура, територія, будівля тощо), медичний висновок щодо діагнозу потерпілого, наявності в його організмі алкоголю (наркотичних засобів чи токсичних або отруйних речовин).

Як зазначено у пункті 9 Інструкції №332 якщо нещасний випадок визнаний комісією з розслідування таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, на затвердження командиру військової частини надається тільки акт за формою НВ-2, який зберігається у діловодстві військової частини.

Відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є: - виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; - виконання потерпілим військовослужбовцем державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; - перебування потерпілого військовослужбовця у складі добового наряду; виконання завдань відповідно до розпоряджень та наказів командира військової частини в позаслужбовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні на території військової частини та поза її межами; - прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; - виконання дій, що не входять до кола службових обов`язків потерпілого військовослужбовця, а саме: із запобігання виникненню аварій або рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку; - участь у спортивних змаганнях та інших масових заходах і акціях, які проводяться військовою частиною самостійно або за рішенням старшого командира; - прямування потерпілого військовослужбовця до місця відрядження і у зворотному напрямку на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності; - заподіяння тілесних ушкоджень іншою особою або вбивство потерпілого військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або дій, зазначених в абзаці восьмому цього пункту, незалежно від початку досудового розслідування, крім випадків з`ясування потерпілим та іншою особою особистих стосунків позаслужбового характеру, що підтверджено висновком відповідних органів; - отримання потерпілим військовослужбовцем травми або інших ушкоджень унаслідок погіршення стану його здоров`я, яке сталося під впливом небезпечного фактору чи середовища у процесі виконання ним обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; - раптове погіршення стану здоров`я потерпілого військовослужбовця або його смерть під час виконання обов`язків військової служби внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих факторів та (або) важкості чи напруженості роботи, яка виконувалась, що підтверджено медичним висновком, якщо робота, що виконувалась, була протипоказана за медичним висновком про стан його здоров`я та якщо потерпілий не проходив відповідного медичного огляду; - смерть військовослужбовця внаслідок захворювання або травми, отриманих ним раніше під час виконання обов`язків військової служби, що підтверджено медичним висновком; оголошення судовим рішенням військовослужбовця померлим.

Згідно з пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №332 обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби:

- перебування потерпілого військовослужбовця за місцем постійного проживання, крім перебування військовослужбовців строкової служби та курсантів військових навчальних закладів за місцем проживання в казармах та гуртожитках військових частин;

- перебування потерпілого військовослужбовця у відпустці або у звільненні з розташування військової частини, окрім випадків травмування військовослужбовця у цей час у разі вчинення ним дій з рятування людського життя чи державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку;

- погіршення стану здоров`я внаслідок отруєння алкоголем, наркотичними засобами, токсичними чи отруйними речовинами, а також їх дії (асфіксія, інсульт, інфаркт, зупинка серця тощо), що підтверджено відповідним медичним висновком, за умов, що отруєння не пов`язано із впливом цих речовин на потерпілого військовослужбовця внаслідок їх застосування в технологічному процесі або незадовільного зберігання чи транспортування, а потерпілий до настання нещасного випадку був відсторонений від виконання обов`язків командиром (начальником);

- алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку;

- використання в особистих цілях без відома командування транспортних засобів, озброєння, устаткування, інструментів та матеріалів, які належать військовій частині або використовуються нею;

- навмисне вчинення кримінального правопорушення, що встановлено обвинувальним вироком суду або постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження; навмисне заподіяння військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю; самовільне залишення військовослужбовцем місця служби;

- природна смерть внаслідок вроджених вад здоров`я, смерть від загального захворювання, самогубство, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та (або) постановою (ухвалою) про закриття кримінального провадження.

З аналізу зазначених норм, суд дійшов висновку, що складання акта за формою НВ-2 є завершальною стадією розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, яке проводиться за правилами Інструкції №332 комісією створеною відповідним наказом.

В свою чергу, акт за формою НВ-3 складається у разі якщо нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби.

Обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби визначено пунктом 11 розділу ІІ Інструкції №332. Тобто, пункт 11 розділу ІІ Інструкції №332 містить виключний перелік обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Повертаючись до фактичних обставин справи, судом встановлено, що наказом №560/А від 12.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 визначено провести службове розслідування за фактом небойового травмування сержанта ОСОБА_1 , який трапився 11.06.2024.

В спірному випадку за результатами службового розслідування комісією відповідача 27.06.2024 складено акт за формою НВ-2 про проведення розслідування нещасного випадку згідно якого встановлено, що 11.06.2024 о 21:00, попередньо вживши алкогольні напої, сержант ОСОБА_1 , перебуваючи в тимчасовому місці дислокації мінометної батареї н.п. Листівка (Новомиколаївська громада) Запорізької області, заліз на драбину, щоб залити воду в літній душ. Драбина посунулась і військовослужбовець впав на землю, після чого почав скаржитися на біль в області грудної клітини та попереку. Сержанта ОСОБА_1 було доставлено до 5 міської лікарні екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя, де військовослужбовця було оглянуто та встановлено діагноз: забій грудної клітини, грудного та поперекового відділу хребта, компресійний перелом LI без зміщення. Алкогольне сп`яніння.

Як наслідок, комісія дійшла висновку, що саме необережні дії ОСОБА_1 призвели до нещасного випадку. Даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3, так як він трапився за обставин неведених в пункті 10 Розділу ІІ Інструкції №332.

Суд з такими висновками відповідача не погоджується з огляду на наступне.

Так, комісією по проведенню службового розслідування встановлено, що головний сержант-командир міномета 2 мінометного взводу мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 на момент отримання травми хребта (11.06.2024) перебував в тимчасовому місці дислокації мінометної батареї АДРЕСА_1 .

Факт перебування позивача 11.06.2024 в тимчасовому місці дислокації мінометної батареї Військової частини НОМЕР_1 підтверджується також рапортом командира мінометної батареї від 12.06.2024 (а.с.24зворот), доповіддю про факт небойового травмування сержанта ОСОБА_1 (а.с.25), письмовими поясненнями позивача, військовослужбовців ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.26-28).

Таким чином, травма з ОСОБА_1 трапилася під час виконання останнім службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини.

Як зазначалося судом вище, відповідно до пункту 10 розділу II Інструкції №332 обставинами, за яких нещасний випадок визнається пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби і за яких складається акт за формою НВ-3, є, в тому числі, виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини, у тому числі у відрядженні; прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, пішки або на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності.

Відповідно до довідки №1503 від 24.04.2025, про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 , ОСОБА_1 в період з 31.10.2022 по 23.11.2022, з 18.12.2022 по 21.02.2023, з 06.03.2023 по 22.04.2023, з 29.05.2023 по 14.08.2023, з 28.08.2023 по 13.04.2024, з 27.04.2024 року по 12.06.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо (Донецька, Луганська, Херсонська, Запорізька область) в районах бойових дій.

Тобто, з урахуванням п. 1 ч. 4 ст. 24 Закону №2232-ХІІ на дату призначення службового розслідування стосовно травмування ОСОБА_1 були наявні докази того, що травмування позивача 11.06.2024 настало під час виконання останнім обов`язків військової служби.

Відповідно до пункту 4 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024, як основна (і єдина) причина нещасного випадку, що трапився з позивачем, зазначено особисту необережність під час виконання потерпілим військовослужбовцем службових обов`язків згідно з розпорядком дня військової частини.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до приписів пункту 11 розділу ІІ Інструкції №332, особиста необережність військовослужбовця не є тією обставиною, за якою нещасний випадок не визнається таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби.

В оскаржуваному наказі відповідача №575/А від 27.06.2024 зазначено, що даний випадок небойового травмування трапився внаслідок вживання алкогольних та особистої необережності сержанта ОСОБА_1 .

Суд критично оцінює такі висновки відповідача.

Так, в силу коментованих вище приписів Інструкції №332, уповноваженим органом, яким за результатами службового розслідування встановлює та визначає обставини, за яких трапився нещасний випадок, причини такого випадку, заходи щодо усунення причин нещасного випадку є саме комісія з розслідування нещасного випадку, утворена відповідно до пункту 5 розділу ІІ Інструкції №332.

Документом, який містить висновки із згадуваних у попередньому абзаці питань, є Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою НВ-2.

В свою чергу, відповідно до пункту 17 розділу ІІ Інструкції №332, наказ командира військової частини є виключно документом, яким затверджується Акт проведення розслідування нещасного випадку за формою НВ-2.

Таким чином, такий наказ командира військової частини не може містити відомості про інші обставини та причини нещасного випадку, що визначенні в акті комісії з розслідування нещасного випадку за формою НВ-2.

Відтак, зазначення відповідачем в наказі від 27.06.2024 №575/А, яким затверджено результати службового розслідування того, що випадок небойового травмування трапився внаслідок вживання алкогольних напоїв сержанта ОСОБА_1 , є безпідставним та необгрунтованим, адже акт проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 не містить зазначення такої причини травмування як «алкогольне, наркотичне, токсикологічне сп`яніння».

Також суд звертає увагу, що стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця не є безумовною підставою застосування пункту 11 розділу ІІ Інструкції №332.

Так, відповідний абзац пункту 11 розділу ІІ Інструкції №332 згідно якого стан алкогольного сп`яніння військовослужбовця підпадає під визначення обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, сформульований наступним чином: «алкогольне, токсичне чи наркотичне сп`яніння, не зумовлене технологічним процесом, що стало основною причиною нещасного випадку за відсутності технічних та організаційних причин його настання, що підтверджено відповідним медичним висновком та матеріалами розслідування нещасного випадку».

Буквальне тлумачення цієї правової норми дає можливість дійти висновку, що перебування потерпілого військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння може підставою, за якої в силу пункту 11 розділу ІІ Інструкції №332 комісією з розслідування нещасного випадку не складається акт за формою НВ-3, якщо:

факт сп`яніння є основною причиною нещасного випадку (стан алкогольного, токсичного чи наркотичного сп`яніння має бути безпосереднім чинником, що призвів до травмування. Факт сп`яніння повинен підтверджуватися медичним висновком, протоколом огляду або актом);

нещасний випадок трапився за відсутності технічних та/або організаційних причин. Вказане означає, що не було встановлено порушень правил безпеки, несправностей обладнання, тощо, які могли б спричинити нещасний випадок незалежно від стану потерпілого;

алкогольне сп`яніння не зумовлене технологічним процесом.

В будь-якому випадку, кожна з даних обставин повинна бути досліджена в ході розслідування нещасного випадку та відображена в матеріалах службового розслідування.

Разом з тим ні акт службового розслідування від 27.06.2024 за формою НВ-2, ні наказ №575/А від 27.06.2024 командира Військової частини не містить даних про виявлення вказаних умов.

З огляду на викладене, на переконання суду, висновки Акту службового розслідування, затвердженого наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024, з приводу того, що даний нещасний випадок не підлягає обліку і на нього не складається акт за формою НВ-3 суперечать дійсним обставинам справи та наведеним вимогам законодавства.

При розгляді даної справи суд враховує правовий висновок Верховного суду, викладений у постанові від 21.11.2024 у справі №240/34142/24, згідно якого у разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк. Отже, положеннями п. 17 Розділу ІІ Інструкції №322 чітко передбачено право на оскарження в судовому порядку висновків комісії з розслідування.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовна вимоги про визнання протиправним та скасування пункт 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією Військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 , підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування пунктів 1-6 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 №575/А «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 », суд враховує наступне.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок №608).

Приписами пункту 1 Розділу II Порядку визначено, що службове розслідування призначається у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Відповідно до пункту 3 Розділу II Порядку службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування (пункт 1 Розділу III Порядку №608).

Відповідно до пункту 3 Розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Пунктом 1 Розділу V Порядку №608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 Розділу V Порядку №608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Пунктом 5 розділу І Порядку №608 визначено, що розслідування нещасних випадків, професійних захворювань, аварій проводиться відповідно до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360.

Суд враховує, що Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 №36 втратила чинність 06.01.2022 на підставі пункту 2 наказу Міністерства оборони України від 27.10.2021 р. №332 «Про затвердження Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України».

Інструкція про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 р. №332, яка визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту.

Абзацом 1 пункту 3 розділу І Інструкції №332 передбачено, що ця інструкція поширюється на військові частини та військовослужбовців, крім військовослужбовців, які отримали гостре професійне захворювання (отруєння), поранення, контузію, травму, каліцтво, зникли, померли або загинули внаслідок бойових уражень або дій з боку противника в районі ведення бойових дій або проведення операції Об`єднаних сил.

З огляду на пункт 8 розділу І Інструкції №332, у разі настання нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок або за сприяння яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371.

З аналізу зазначених вище норм законодавства слід прийти висновку, що службове розслідування та розслідуванням нещасного випадку не є тотожними розслідуваннями, як і не є взаємозамінними.

При цьому, Інструкцією №332 чітко передбачено можливість разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до Інструкції №332 проведення службового розслідування згідно з Порядком №608.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що акту службового розслідування, складеного та затвердженого відповідно до вимог Порядку №608, згідно з яким Позивачем можна було б притягнути до дисциплінарної відповідальності, матеріали службового розслідування не містять. Як наслідок стверджує, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного правопорушення.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до статті 84 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Ці положення Дисциплінарного статуту кореспондуються із згадуваним Порядком №608 відповідно до якого службове розслідування може призначатися у певних випадках.

Згідно із пунктом 2 розділу II Порядку №608 службове розслідування не призначається, зокрема, якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Отже, проведення службового розслідування не є обов`язковою передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Призначення службового розслідування є правом, а не обов`язком особи, яка ухвалює рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.06.2024 у справі №420/9472/23, яка в силу положень частини 5 статті 242 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Відповідно до пункту 48 Розділу ІІІ Закону України №551-XIV від «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Пунктом 1 оскаржуваного наказу відповідача №575/А від 27.06.2024 за порушення вимог статті 11, 12, 14, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вирішено притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. Відповідно до пункту 2 даного наказу командира мінометної батареї військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_7 зобов`язано занести дисциплінарне стягнення до службової картки сержанта ОСОБА_1 .

Враховуючи, що факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджено відповідними медичними висновками (виписка Департаменту охорони здоров`я Запорізької міської ради КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР №10371 (а.с.33хворот)), а тому цей факт не потребував додаткового доказування, та з огляду на правову позицію Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.06.2024 у справі №420/9472/23, у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування пунктів 1 та 2 наказу №575/А від 27.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 .

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 4 Розділу XVI Порядку №260 при порушенні військової дисципліни або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, незадовільному виконанні службових обов`язків, виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в таких розмірах: у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління) або у разі притягнення військовослужбовця наказом відповідного керівника до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, під час виконання ними службових обов`язків, яка призвела до матеріальних збитків на загальну суму більше одного до чотирьох прожиткових мінімумів включно, установлених для працездатних осіб на день видання наказу про притягнення особи до матеріальної відповідальності, - 90 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Згідно із положеннями пукну 15 Розділу XXXIV Порядку №260 до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у пункті 2 цього розділу, які вживали алкогольні напої (наркотичні або психотропні речовини) на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибували на службу та/або виконували обов`язки військової служби в стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння,- за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника).

Таким чином дії Військової частини НОМЕР_1 в частині позбавлення ОСОБА_1 премії за червень 2024 року (пункт 6 наказу №575/А від 27.06.2024) та виплати додаткової винагороди в розмірі 30000 (100000) гривень передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 (пункт 5 Наказу №575/А від 27.06.2024) відповідають приписам Порядку №260.

Окрім того, факт перебування військовослужбовця в стані алкогольного сп`яніння є підставою для адміністративної відповідальності військовослужбовця відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

Складання протоколу щодо факту фіксації адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП віднесено до компетенції командування військової частини. Складання протоколу про адміністративне правопорушення не є свідченням факту його вчинення, а є лише констатацією обставин, які свідчать про можливий факт цього, що, у свою чергу, потребує більш детального дослідження відповідних обставин, з метою підтвердження або спростування наявності відповідних дій, що може бути здійснено лише під час розгляду питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Також суд не вбачає підстав для визнання протиправним та скасування пункту 3 наказу №575/А від 27.06.2024, яким затверджено акт за формою НВ-2 від 27.06.2024 щодо не бойового травмування, що трапилося 11.06.2024 о 21:00 годині з сержантом ОСОБА_2 .

Вище судом, в межах заявлених позовних вимог, визнано протиправним та скасовано пункт 6 Акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією Військової частини НОМЕР_1 . Інші пункти акту розслідування позивачем не оскаржувалися, та є чинним.

Відтак, підстави для скасування пункту 3 наказу №575/А від 27.06.2024, яким затверджено акт за формою НВ-2 від 27.06.2024, відсутні.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані учасниками справи докази суд приходить висновку, що позивачем не наведено аргументів щодо протиправності пунктів 1-6 оскаржуваного наказу №575/А від 27.06.2024 командира Військової частини НОМЕР_1 .

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування пунктів 1-6 вказаного наказу.

Щодо обраного позивачем способу захисту, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

При цьому, до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, оскільки підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб`єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є об`єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу саме позивача. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення можливості чи неможливість реалізації її законного права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Відповідно до вимог пунктів 3, 4 частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно із частиною 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пунктів 3, 4 і 10 частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; а може обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на те, що «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації не відповідає зазначеній нормі Конвенції (постанова Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 по справі №705/552/15-а, постанови Верховного Суду від 18.04.2018 по справі №826/14016/16, від 11.02.2019 по справі №2а-204/12, від 18.06.2020 по справі №802/1827/17-а).

Відтак, суд при перевірці правомірності вчинених відповідачем дій та прийнятих рішень у спірних відносинах, згідно приписів КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Таким чином, з урахуванням дискреційних повноважень, а також з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача скласти акт форми НВ-3 та зазначити, що нещасний випадок стався внаслідок виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби є дискреційними повноваженнями відповідача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому суд вважає за можливе врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яку він висловив у справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява №387/03, 20.09.2012, п.53), відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Також суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України»(№4909/04), згідно з якою у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Залишаючи без оцінки окремі аргументи учасників справи, суд виходить з того, що такі обставини лише опосередковано стосуються суті і природи спору, а їх оцінка не має вирішального значення для його правильного вирішення.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України як розподілити між сторонами судові витрати, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Позивач звільнений від сплати судового збору, а тому питання щодо його розподіл судом не вирішується.

У позовній заяві представником позивача вказується про понесення позивачем витрат на правничу допомогу (складання позовної заяви в сумі 8000 грн, подання відповіді на відзив, клопотань та інших процесуальних документів у справі 2000 грн за кожен процесуальний документ).

Згідно із положеннями частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому, відповідно до частини 3 коментованої статті передбачено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат

Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, жодних документів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу до суду станом на момент прийняття рішення не подано.

Вказане не дає можливості суду вирішити питання щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати пункт 6 акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією Військової частини НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_8 , та затвердженого пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.06.2024 №575/А «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом отримання 11.06.2024 ОСОБА_1 травми під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з врахуванням п. 10 Розділу ІІ Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 та висновків суду, викладених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано судом 06 січня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Суддя Н.В. Стецик