Справа № 600/5097/24-а
Суддя: Сіжук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/5097/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сіжук О.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради з такими позовними вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність щодо невжиття заходів, направлених на продовження терміну дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 на строк до 01.08.2027;

- зобов`язати продовжити термін дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 на строк до 01.08.2027.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під часу проходження військової службу в Збройних Силах України отримав травму, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби. У 2012 році висновком МСЕК міста Чернівці позивача визнано інвалідом війни ІІІ групи, у зв`язку з чим УПСЗН Першотравневої районної ради у місті Чернівці йому було видано посвідчення серії НОМЕР_1 , термін дії якого закінчився 01.08.2024. Вказує, що звернувся до відповідача з заявою про продовження терміну дії вказаного посвідчення, однак, відповідач протиправно відмовив у продовженні дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни. Вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді Чернівецького окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що отримана позивачем травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Водночас ознакою категорії осіб, які відносяться до осіб з інвалідністю внаслідок війни за змістом статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є те, що наданню особі такого статусу передує доведення факту безпосередньої участі у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. За таких обставин вважає, що правові підстави для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни відсутні.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 1996 по 2021 роки проходив військову службу в Збройних Силах України.

Під час виконання обов`язків військової служби позивача отримав травму, а саме: закритий перелом лівої великогомілкової кістки в нижній третині, малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням відламків, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 13.03.2012 № 8.

Згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 214 від 07.05.2012 отримана позивачем травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

05.08.2021 Управлінням праці та соціального захисту населення Першотравневої районної у місті Чернівці ради було видано позивачу посвідчення серії НОМЕР_1 , термін дії якого закінчився 01.08.2024. Згідно вказаного посвідчення позивач є інвалідом 3 групи і має право на пільги встановленні законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОКМУ «Центр МСЕ» від 23.09.2024 серії 12 ААГ № 804228 при повторному огляді позивачу було підтверджено ІІІ (третю) групу інвалідності на строк до 01.08.2027, при цьому зазначено, що інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Після отримання вказаної довідки МСЕК у зв`язку із закінченням терміну дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 від 05.08.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою щодо продовження терміну дії вказаного посвідчення.

Відповідачем листом від 09.10.2024 №Р-2402/21/02-12/2343 надано відповідь щодо неможливості продовження терміну дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни у зв`язку з відсутністю законних підстав для продовження терміну дії вказаного посвідчення. Відповідач зазначає, що у випадку позивача причиною інвалідності є травма отримана при виконані обов`язків військової служби внаслідок повторних переломів лівої великогомілкової кістки, а не під час бойових дій.

Вважаючи дії відповідача щодо відмови у продовженні терміну дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 від 05.08.2021 протиправними, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначаються Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі - Закон №3551-XII).

Статтею 4 Закону № 3551-ХІІ визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 3551-XII до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

Пунктом 1 частини другої статті 7 Закону № 3551-XIІ встановлено, що до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається нормами Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №302 від 12.05.1994 (далі - Положення № 302) (в редакції чинній, на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пункту 2 Положення № 302 посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

Згідно пункту 3 Положення № 302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» та нагрудний знак «Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни».

Згідно пункту 7 Положення №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни», «Посвідчення учасника війни» і відповідні нагрудні знаки, «Посвідчення члена сім`ї загиблого», «Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України» видаються структурними підрозділами районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад, на які покладено функції з питань ветеранської політики (далі - місцеві структурні підрозділи з питань ветеранської політики), за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) особи.

Відповідно до пункту 10 Положення №302 «Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни» видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.

З аналізу наведених норм слідує, що віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону № 3551-ХІІ безпосередньо пов`язане з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Отже, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

Наведений вище висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постановах від 30.09.2019 у справі № 824/32/19-а, від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18, від 02.04.2021 у справі № 0540/9350/18-а.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.04.2021 у справі № 0540/9350/18-а.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що під час виконання обов`язків військової служби позивач отримав травму, а саме: закритий перелом лівої великогомілкової кістки в нижній третині, малогомілкової кістки у верхній третині зі зміщенням відламків, що підтверджується свідоцтвом про хворобу від 13.03.2012 № 8.

Крім того, згідно витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця № 214 від 07.05.2012 отримана позивачем травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією ОКМУ «Центр МСЕ» від 23.09.2024 серії 12 ААГ № 804228 при повторному огляді позивачу було підтверджено ІІІ (третю) групу інвалідності на строк до 01.08.2027, при цьому зазначено, що інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Отже, наданими позивачем доказами підтверджено отримання ним травми під час проходження військової служби, а інвалідність пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, що не є тотожним отриманню травми під час захисту Батьківщини.

Доказів того, що військова частина, в якій проходив службу позивач, перебувала на території іншої держави, яка вела бойові дії, або в зоні бойових дій на території власної держави, відсутні.

Таким чином позивачем суду не доведено, що інвалідність є наслідком поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті.

Враховуючи те, що травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав, суд констатує про відсутність правових підстав для віднесення позивача до категорії осіб з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону № 3551-ХІІ.

Стосовно посилань позивача на те, що він неодноразово брав участь у бойових діях на території інших держав, був декілька разів відзначений державними нагородами, то суд не бере їх до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують зазначені позивачем обставини.

Зважаючи на те, що позивачем до заяви про продовження дії посвідчення «Особи з інвалідністю внаслідок війни» не надано документів на підтвердження факту одержання травми під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у продовженні дії посвідчення є обґрунтованою, оскільки позивачем не підтверджено належність його до категорії осіб, передбачених статтею 7 Закону №3551-XII.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відмовляючи позивачу у продовженні терміну дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни серії НОМЕР_1 від 05.08.2021 Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради діяв у межах повноважень та у спосіб передбачений законом.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судових витрат.

Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Чернівецької міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Департамент соціальної політики Чернівецької міської ради (вулиця Героїв Майдану, 176, місто Чернівці, Чернівецька область, 58029, ідентифікаційний код юридичної особи 44161525).

Суддя Сіжук Ольга Володимирівна