Справа № 200/5948/25
Суддя: Кониченко О.М.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у зупиненні провадження у справі

08 січня 2026 року Справа №200/5948/25

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Кониченка Олега Миколайовича розглянувши в письмовому провадженні клопотання відповідача про зупинення провадження у адміністративній справі за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецької області, 84122)

про визнання дій протиправними дій, зобов`язання вчинити дії

УСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо скасування ОСОБА_1 виплати з 01.05.2025 року соціальної пільги за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити ОСОБА_1 виплату з 01.05.2025 року соціальної пільги за користування житлом (квартирної плати) та плати за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

11 серпня 2025 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26 грудня 2025 року від відповідача до суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України до розгляду та вирішення адміністративної справи № 440/11441/25 щодо надання соціальної пільги за користування житлово-комунальними послугами відповідно до Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішні справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист по суті та набрання законної сили кінцевим рішенням в цій справі.

29 грудня 2025 року від позивача до суду надійшли заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі, у якій позивач зазначив, що у клопотанні відповідача відсутні посилання на обставини, які б вказували на ознаки типової справи, визначені Верховним Судом під час відкриття провадження, порівняльний аналіз учасників справи обставин отримання пільг(пільга отримана відповідно до Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), а також предмету та підстав позову в адміністративних справах № 440/11441/25 та № 200/5948/25 свідчить про те, що справи не мають достатніх ознак типової справи.

Позивач просить суд у задоволенні клопотання відмовити.

Дослідивши обставини справи, суд зазначає наступне.

Ухвалою від 22 грудня 2025 року у справі № 440/11441/25 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду відкрив провадження в зразковій справі № 440/11441/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Верховний Суд визначив ознаки типових справ:

а) позивачі є особами із статусом ветерана служби відповідно до Закону №203/98-ВР та мають право на виплату пільги для оплати житлово- комунальних послуг;

б) позовні вимоги заявлені до територіального органу Пенсійного фонду України, на обліку в якому перебувають позивачі;

в) спірні правовідносини стосуються припинення із 01 травня 2025 року виплат територіальними органами Пенсійного фонду України зазначеним особам пільг для оплати житлово-комунальних послуг на підставі пункту 7 Прикінцевих положень Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" у 2025 році за умови, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

г) позивачі заявили тотожні позовні вимоги.

Поряд із цим Верховний Суд мотивуючи означену ухвалу зазначив, що предметом судового розгляду є незгода позивача із відмовою відповідача у виплаті з 01 травня 2025 року пільг для оплати житлово-комунальних послуг у грошовій формі у 2025 році, позивач вважає, що Верховна Рада України, приймаючи Закон України «Про Державний бюджет на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-IX (далі - Закон №4059-IX) та вносячи ним зміни до Закону №203/98-ВР, а Кабінет Міністрів України, приймаючи постанову Кабінету Міністрів України від 31 грудня 2024 року №1553 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015 р. № 389" (далі - Постанова №1553) та вносячи зміни до постанови Кабінету Міністрів України від «Про затвердження Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї» від 04 червня 2015 року №389 (далі - Постанова №389), порушили частину другу статті 8, частину другу статті 150 Конституції України. У спірних правовідносинах існує колізія правових норм статті 6 Закону №203/98-ВР та норм Закону №4059-IX Постанов №№373, 389, які по-різному визначають умови надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Закону №203/98-ВР і суперечать один одному. Позивач вважає, що у спірних правовідносинах підлягають застосуванню положення Закону №203/98-ВР, які не містять приписів щодо застосування розміру середньомісячного доходу сім`ї у якості умови надання пільг на житлово-комунальні послуги для ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби.

Дослідивши зміст позовних вимог у розрізі аргументів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги суд дійшов висновку про невідповідність справи № 200/5998/25 ознакам типової, оскільки позивач є інвалідом армії ІІІ групи та має пільгу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, а не Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» від 24 березня 1998 року N 203/98-ВР, який в свою чергу поширюється на: осіб з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, служби у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, чи при виконанні службових обов`язків по охороні громадського порядку, боротьбі із злочинністю та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; осіб з інвалідністю I та II групи, інвалідність яких настала внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, які мають вислугу військової служби і служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції України, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України, державній пожежній охороні, Державній кримінально-виконавчій службі України, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України 20 років і більше.

Поряд із цим, слід зазначити, що правовідносини є подібними.

Відтак, справа № 200/5998/25 не є типовою у відношенні до справи № 440/11441/25.

Таким чином, судом не встановлено наявність обставин визначених ч.ч. 1, 2 ст. 236 КАС України, отже клопотання відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 236 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження в адміністративній справі - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається, за сторінкою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (веб-адреса сторінки http://court.gov.ua/).

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.М. Кониченко