Справа № 300/6931/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2026-01-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" січня 2026 р. справа № 300/6931/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі: судді Гомельчука С.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою «Автозапчастина ІФ», в інтересах якого діє представник Погорєлов Сергій Геннадійович, до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №022567 від 09.09.2025,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою «Автозапчастина ІФ» (позивач), в інтересах якого діє представник Погорєлов Сергій Геннадійович (представник позивача), звернулось до суду з адміністративним позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті (відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №022567 від 09.09.2025.

Адміністративний позов обґрунтований тим, що 09.09.2025 відповідачем було винесено постанову №022567, якою було накладено штраф у розмірі 17000 грн. Зазначена постанова було прийнята на підставі акту №EA007942 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18.07.2025. В зазначеному акті зафіксовано порушення аб. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме під час перевезення вантажу у водія була відсутня роздруківка даних з цифрового тахографа на паперовому носії, на якій міститься інформація щодо режиму праці та відпочинку водія ОСОБА_1 за період визначений законодавством. На думку представника позивача вказана постанова є протиправною, оскільки при перевірці дотримання робочого часу водія ОСОБА_1 останній надав доступ інспектору до цифрового тахографа та особисту карту водія. Інспектор самостійно роздрукував з тахографа необхідну інформацію та попросив бланк підтвердження діяльності товариства, який був наданий водієм. При цьому, окремої вимоги до водія роздрукувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія з цифрового тахографа за будь-який інший період та надати її не було. А тому у водія ОСОБА_1 були всі необхідні документи передбачені ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Також звернено увагу, що у постанові від 09.09.2025 №022567 не зазначено дату, за яку у водія була відсутня роздруківка, а наведено загальний термін «за період визначений законодавством».

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

На адресу суду 14.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник заперечив щодо задоволення позовних вимог. Зазначив, що 18.07.2025 посадовими особами Укртрансбезпеки на підставі направлення на рейдову перевірку №000510 від 14.07.2025 було проведено рейдову перевірку на а/д М-06, «Київ-Чоп», 774. При проведенні контролюючого заходу було перевірено транспортний засіб марки Merceders, номерний знак НОМЕР_1 . Під час проведення перевірки було встановлено, що у водія транспортного засобу була відсутня роздруківка інформації щодо режиму праці та відпочинку водія за 18.07.2025 з 00 год. по 05 год .06 хв., за 17.07.2025 з 00 год. по 14 год. 30 хв. та з 17 год. 11 хв. по 00 год. 00хв., про що свідчить піктограма в роздруківці.

Представник відповідача стверджує, що у водія транспортного засобу, обладнаного цифровим тахографом, на момент перевірки має бути в наявності чинна особиста картка водія, при цьому він повинен її використовувати у відповідному слоті тахографа кожного дня протягом якого керував транспортним засобом та надавати уповноваженим посадовим особам роздруківку даних тахографа. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення. Вказує, що наданий під час перевірки бланк підтвердження діяльності водія за період з 12.07.2025 по 17.07.2025 18 год. не може бути спростуванням відсутності роздруківки за 17.07.2025 з 00 год. по 14 год. 30 хв. та з 17 год. 11 хв. по 00 год. 00хв., оскільки в ньому був відсутній підпис самого водія ОСОБА_1 . Стверджує, що у відповідності до вимог ЄУТР Бланк підтвердження діяльності водія вважається дійсним у випадку, якщо він підписаний як уповноваженим представником транспортного підприємства, так і самим водієм. В спірному випадку наданий бланк не містив підпис водія, що підтверджується наданим під час перевірки бланком. Також вказано, що враховуючи, що справа є незначної складності, а складання документів, не потребувало значного часу, то послуги на правничу допомогу, не є послугами значного обсягу.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.

18.07.2025 посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті, на підставі Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до направлення на рейдову перевірку №000510 від 14.07.2025 на А/Д М-06 Київ-Чоп, 774, проведено рейдову перевірку на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, зокрема транспортного засобу марки Merceders, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «Автозапчастина ІФ»(а.с.42).

За наслідками проведеної перевірки, посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківської області Державної служби України з безпеки на транспорті складено акт за № ЕАР007942 від 18.07.2025 о 14 год. 23 хв., у якому зафіксовано порушення позивачем п. 6.1 МТЗУ №340 від 07.06.2020, п. 3.3 наказу МТЗУ №385 від 24.06.2010, ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме при перевезенні вантажів транспортними засобами з повною масою понад 3,5 тон на момент перевірки відсутні інформація з діючого та повіреного тахографа про роботу та відпочинок водія заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або у разі обладнання цифровим тахографом картка водія, інформація роздрукована на паперовому носії про роботу та відпочинок водія (водіїв) або бланк підтвердження діяльності, у тому числі порушення відповідальність за які передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 43-44).

20.08.2025 позивачу рекомендованою кореспонденцією направлено повідомлення, в якому пропонувалося ТОВ «Автозапчастина ІФ» 09.09.2025 з 09 год. до 11 год. прибути до Відділу держаного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області для розгляду справи порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.45-46).

09.09.2025 в.о. начальником відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі акту перевірки №007942 прийнято постанову № 022567, відповідно до якої до позивача застосовано адміністративно -господарський штраф у розмірі 17000 грн (а.с.47).

Постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 022567 від 09.09.2025 направлена позивачу супровідним листом від 12.09.2025 за № 81088/29/24-25 та отримана позивачем 19.09.2025 (а.с.48-49).

Не погоджуючись із вказаною постановою від 09.09.2025 № 022567, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III від 05.04.2001 (далі - Закон № 2344-III, у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III (далі- Закон №2344-III).

Згідно із статтею 1 Закону №2344-ІІІ у цьому Законі наведені терміни вживаються в такому значенні:

автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами частин сімнадцятої, вісімнадцятої статі 6 Закону №2344-ІІІ рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України. У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Частиною двадцять першою статті 6 Закону №2344-ІІІ визначено, що порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

За змістом частин першої, другої статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Згідно із частиною другою статті 52 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник зобов`язаний: при укладанні договору про перевезення вантажу автомобільним транспортом передбачати для свого персоналу встановлені законодавством умови праці та відпочинку.

Абзацом третім частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 14 Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі Порядок № 1567), передбачено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

За приписами пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Згідно із пунктами 20, 21, 22 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Пунктами 25 - 27 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз положень статті 48 Закону №2344-ІІІ дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1.3 розділу І Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 (далі Положення №340), вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 розділу VI Положення №340 передбачено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами. Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Згідно із пунктом 6.4 розділу VI Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 за №946/18241 (далі Інструкція № 385), цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «;Про дорожній рух».

Згідно із пунктами 1.2, 1.3 розділу І Інструкції № 385 ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів. Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Пунктом 1.4 розділу І Інструкції №385 визначено, що у цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні:

картка картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

За приписами пункту 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 3.5 розділу ІІІ Інструкції № 385 перевізники:

забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий);

зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії;

аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Отже, у зв`язку з тим, що тахограми та роздруківки даних роботи тахографа (у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом) є носієм інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку, їх відсутність під час державного контролю підтверджує порушення режиму праці та відпочинку водіями транспортних засобів. Водночас, відсутність необхідної кількості тахокарт у водія можна підтвердити Бланком підтвердження діяльності, що затверджений Поправкою №6 до ЄУТР, та додатково іншими документами (листок непрацездатності, наказ на відрядження, наказ на відпустку, тощо).

Тобто, під час перевірки водії зобов`язані надавати інспектору для контролю реєстраційні листки або Бланк підтвердження діяльності.

З матеріалів справи вбачається, що під час рейдової перевірки було встановлено, відсутність роздруківки інформації щодо режиму праці та відпочинку водія за 18.07.2025 з 00 год. по 05 год. 06 хв. та за 17.07.2025 з 00 год. по 14 год. 30 хв., з 17 год. 11 хв. по 00 год. 00 хв., про що свідчить піктограма в роздруківці (а.с.55).

Водночас, суд звертає увагу, що згідно із пунктом 6.4 розділу VI Положення №340 у разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4).

Наказом Міністерства інфраструктури України «Про внесення змін до наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року № 340» від 24.06.2021 №337, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.08.2021 за №1125/36747, доповнено Положення №340 додатком 4 «Бланк підтвердження діяльності (додається до тахографа)».

Судом встановлено, що водієм ОСОБА_1 на вимогу інспектора було надано бланк підтвердження діяльності, з якого вбачається, що водій ОСОБА_2 з 12 години 12.07.2025 по 14 годину 17.07.2025 виконував іншу роботу, відмінну від керування транспортним засобом (а.с.5).

Проте, представник відповідача стверджує, що наданий під час перевірки бланк підтвердження діяльності водія за період з 12.07.2025 по 17.07.2025 не може бути спростуванням відсутності роздруківки за 18.07.2025 з 00 год. по 05 год. 06 хв. та за 17.07.2025 з 00 год. по 14 год. 30 хв., з 17 год. 11 хв. по 00 год. 00 хв., оскільки в ньому був відсутній підпис самого водія ОСОБА_1 . Тобто такий бланк підтвердження діяльності водія, за відсутності підпису водія, вважається недійсним.

Суд зазначає, що 05.09.2005 Верховною Радою України прийнятий Закон України «Про приєднання України до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення».

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до ЄУТР, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахокарт) або картки водія за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт або картки водія надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Шоста поправка має на меті приведення ЄУТР у відповідність із законодавством, введеним у дію у Європейському Союзі (Постанова ЄС №561/2006 від 15.03.2006 р.) в частині періодів керування та відпочинку професійних водіїв, з тим щоб забезпечити гармонізацію цих двох систем правил та безпеку дорожнього руху.

Так, у Додатку «Контрольний пристрій» до ЄУТР, зокрема статті 10 вказано, що роботодавець і водій забезпечують правильне функціонування і належним чином використання, з однієї сторони, контрольного пристрою і, з іншої сторони, картки водія в тих випадках, коли водій повинен керувати транспортним засобом, облаштованим цифровим тахографом.

Пунктом 2 а) статті 12 Додатку «Контрольний пристрій» до ЄУТР, із врахуванням поправки 5, визначено, що водії використовують реєстраційні листки або картку водія кожний день, коли вони керують транспортним засобом, з моменту приймання транспортного засобу під свою відповідальність.

Згідно пункту 7 а) статті 12 Додатку «Контрольний пристрій» до ЄУТР, із врахуванням поправок 5, 6, якщо водій керує транспортним засобом, оснащеним контрольним пристроєм відповідно до доповнення 1, то він повинен бути в змозі пред`явити щоразу, коли цього вимагатиме інспектуюча посадова особа: i) реєстраційні листки за поточний тиждень та листки, використані водієм протягом попередніх 15 календарних днів; ii) картку водія, якщо вона у нього є; і iii) будь-які записи, зроблені вручну, і роздруківки, зроблені протягом поточного тижня і попередніх 15 календарних днів, як це вимагається згідно з цією Угодою. Починаючи з дати застосування, встановленої в статті 13-біс цієї Угоди, періоди часу, згадані в підпунктах i) та iii), повинні охоплювати поточний день і попередні 28 календарних днів.

За змістом пункту 7 b) вказаної статті, у випадку коли водій керує транспортним засобом, оснащеним цифровим контрольним пристроєм, він повинен завжди, коли буде вимога контролюючої особи, пред`явити: і) картку водія, власником якої він є; іі) будь-які записи, зроблені власноруч, і роздруківку, зроблену протягом поточного тижня і попередніх 15 календарних днів, як це вимагається у відповідності до ЄУТР; ііі) реєстраційні листки, що відповідають тому ж періоду часу, вказаному у попередньому пункті і під час якого він керував транспортним засобом, оснащеного аналоговим тахографом. Починаючи з 20.12.2010 р., тобто дати прийняття Поправки №6 до ЄУТР, періоди, згадані у пункті іі) повинні охоплювати поточний день та попередні 28 календарних днів.

Відповідно до пункту 7 с) цієї ж статті, уповноважена контролююча особа може перевірити виконання вимог ЄУТР шляхом аналізу реєстраційних листків, що виводяться на екран або роздрукованих даних, які були зареєстровані контрольним пристроєм, або за допомогою картки водія, чи - якщо це зробити неможливо - шляхом аналізу будь-якого іншого документа, який дозволяє пояснити недотримання будь-якого положення.

Додатково в статті 12-біс та в Додатку 3 ЄУТР, відмічено, що у відповідності до ст.12-біс ЄУТР автомобільні перевізники можуть використовувати, з метою сприяння проведенню перевірки на дорозі, бланк підтвердження діяльності водія.

Зокрема, у статті 12-біс ЄУТР зазначено, що з метою сприянню проведенню перевірок на дорозі на міжнародному рівні при необхідності включаються взірці типових бланків. Типові бланки, включені в Додаток 3, не мають обов`язкової сили. Разом з цим у випадку їх використання вони повинні відповідати встановленому змісту, зокрема в тому, що стосується нумерації, порядку і назви позицій. Договірні сторони можуть доповнювати ці дані іншими відомостями з метою задоволення національних і регіональних вимог. В такому випадку ці додаткові відомості повинні бути наведені зовсім окремо від даних, встановлених для міжнародних перевезень. Ці форми повинні прийматися при будь-яких перевірках на дорогах на території Договірних сторін цієї Угоди.

За змістом Додатку 3 ЄУТР, введеного на підставі Поправки №6, у відповідності до статті 12-біс Угоди автомобільні перевізники можуть використовувати з метою сприяння проведенню перевірки на дорозі бланк підтвердження діяльності водія, який слід застосовувати в тому випадку, коли водій знаходився у відпустці по хворобі або щорічній відпустці або якщо він керував транспортним засобом, який не підпадає під дію положень ЄУТР за змістом статті 2 цієї Угоди.

Усі позиції цього бланку необхідно заповнити перед рейсом транспортним підприємством та відповідним водієм. Заміни тексту бланка не допускаються. Бланк вважається дійсним у разі, якщо він підписаний, як уповноваженим представником автопідприємства, так і самим водієм. У випадку приватного підприємства водій підписує бланк один раз від імені підприємства та один раз у якості водія. Дійсним є тільки підписаний оригінал документу. На роздруківці бланку може бути використаний логотип підприємства. Позиції 1-5 бланка можуть бути надруковані заздалегідь. Печатка підприємства не може заміняти підпис особи, яка повинна підписати бланк, проте її підпис може бути підкріплений печаткою. Додаткова національна або регіональна інформація повинна вказуватись на зворотному боці бланку. Якщо бланк складається на будь-якій іншій мові ніж англійська або французька, то його назва на національній мові повинна вказуватись під назвами на англійській/ французькій, які повинні зберігатись на бланку. Якщо бланк складений на будь-якій іншій мові ніж англійська, то назви розділів в самому бланку повинні повторюватись на англійській мові.

Таким чином, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тон, які використовуються суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів, в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючими та повіреними контрольними пристроями (тахографами) для отримання та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та періоди роботи водіїв. Чинним законодавством визначено, що водій такого транспортного засобу, з урахуванням вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.6.1 Положення про робочий час і відпочинку водіїв, п.3.3 Інструкції №385, повинен, зокрема, мати при собі та надавати інспектору для контролю: 1) заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (а саме: 28+1) або 2) роздруківку даних роботи тахографа чи особисту картку водія.

Поважність причин відсутності визначеної кількості заповнених тахокарт або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа водій може підтвердити бланком підтвердження діяльності, що передбачено ЄУТР, яка є частиною національного законодавства України. Надання з цього питання інших документів законодавством не передбачено. При цьому, у випадку використання бланка підтвердження діяльності він повинен відповідати встановленому змісту, зокрема в тому, що стосується нумерації, порядку і назви позицій. Бланк підтвердження діяльності водія є дійсним у разі, якщо він підписаний, як уповноваженим представником автопідприємства, так і самим водієм.

Ці документи фактично підпадають під перелік документів, які відповідно до статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» повинен мати водій для здійснення внутрішніх перевезень, і пред`являти їх особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху.

Як встановлено судом, зазначається позивачем та не заперечується відповідачем, водієм при перевірці надано бланк підтвердження діяльності водія за період з 12 год. 12.07.2025 по 14 годину 17.07.2025.

У поданому бланку підтвердження діяльності водія значиться про те, що водій ОСОБА_2 з 12 год. 12.07.2025 по 14 год. 17.07.2025 виконував іншу роботу, не пов`язану із керуванням транспортним засобом (а.с.5).

У вказаному бланку відсутні необхідні відомості, визначені для бланку підтвердження діяльності ЄУТР. Зокрема, відсутній підпис водія.

Відтак, за відсутності визначеної кількості заповнених тахокарт або картки водія чи роздруківки даних роботи тахографа водієм не надано інспектору для контролю бланку підтвердження діяльності, а наданий до перевірки бланк підтвердження діяльності водія не відповідає вимогам законодавства, за відсутності підпису водія вважається недійсним.

Крім того, під час проведення рейдової перевірки у водія не було у наявності ні щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 18.07.2025 з 00 год. по 05 год. 06 хв., та за 17.07.2025 з 14 год. по 14 год. 30 хв. та з 17 год. 11 хв по 00 год. 00 хв, ні бланку підтвердження діяльності, який би підтверджував, що водій не здійснював перевезення вантажів протягом зазначеного періоду.

При вирішенні спору суд враховує, що наведений у частині другій статті 48 Закону №2344-ІІІ перелік документів, наявність яких є обов`язковою для здійснення внутрішніх перевезень вантажів для автомобільного перевізника, не є вичерпним, а законодавством України (зокрема, Положенням №340, Інструкцією № 385) визначено, що для підтвердження інформації про дотримання водіями режиму праці та відпочинку під час перевезення вантажів (в т.ч. внутрішніх перевезень) перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт, відсутність необхідної кількості яких у водія можна підтвердити бланком підтвердження діяльності.

На думку суду, відсутність у водія під час рейдової перевірки щоденних реєстраційних листків режиму праці та відпочинку за період з 18.07. 2025 з 00 год. по 05 год. 06 хв., з 17.07.2025 з 00 год по 14 год. 30 хв, з 17 год. 11 хв по 00 год. 00 хв. або бланку підтвердження діяльності, який би підтверджував, що водій не здійснював перевезення вантажів протягом зазначеного періоду, становить склад порушення у вигляді перевезення вантажу за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 48 Закону №2344-ІІІ, тобто порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом третім частини першої статті 60 цього Закону.

Отже, встановивши порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт (допущення перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), відповідач правомірно притягнув позивача до відповідальності, що передбачено абзацом третім частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», прийнявши оскаржену постанову.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Підсумовуючи викладене, суд робить висновок про те, що оскаржена постанова відповідає критеріям правомірності рішень суб`єктів владних повноважень, викладеним у частині другій статті 2 КАС України, тому є правомірною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд висновує, що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою «Автозапчастина ІФ», в інтересах якого діє представник Погорєлов Сергій Геннадійович, до Відділу державного нагляду (контролю) у Івано-Франківській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №022567 від 09.09.2025 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Гомельчук С.В.