Справа № 440/16111/25
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

06 січня 2026 року м. ПолтаваСправа № 440/16111/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Супрун Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України у справі №440/16111/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

30.11.2025 адвокат Грущанський Владислав Олегович, здійснюючи на підставі ордера серії ВІ №1353577 від 29.11.2025 представництво інтересів ОСОБА_1 , звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо проведення нарахування грошового забезпечення позивачу за період з 26.02.2022 по 06.02.2023 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 26.02.2022 по 06.02.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 (2481,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704, та здійснити виплату різниці з урахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового забезпечення) ОСОБА_1 за період з 26.02.2022 по 06.02.2023 виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 (2684,00 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 №704 та здійснити виплату різниці за вирахуванням виплачених сум;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період служби з 26.02.2022 по 06.02.2023 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені з 06.02.2023 по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, виходячи з середньоденного грошового забезпечення.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 08.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вказану ухвалу доставлено в електронному вигляді одержувачу Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України в його електронний кабінет 09.12.2025.

24.12.2025 о 20:26 год. представник відповідача Зінов`єв О.А. засобами системи "Електронний суд" сформував відзив на позовну заяву (зареєстрований судом 25.12.2025), за змістом якого, крім іншого, заявив клопотання про залишення позову у справі №440/16111/25 без руху до моменту усунення недоліків позовної заяви шляхом сплати судового збору та клопотання про залишення позову без розгляду з підстав пропуску позивачем строку на звернення до суду в частині позовних вимог, які стосуються спірного періоду після 19.07.2022.

Суд, вирішуючи клопотання про залишення позову без руху, зазначає наступне.

За змістом частини 2 статті 171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Тож питання відповідності позовної заяви вимогам процесуального закону є виключною компетенцією суду.

Відкриваючи провадження у цій справі, суддя встановив, що позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України, подана належною особою з дотриманням правил підсудності та у строк, встановлений законом.

За таких обставин суб`єктивні і незрілі припущення представника Зінов`єва щодо допущення судом критичної процесуальної помилки при відкритті провадження у справі з огляду на відсутність у матеріалах справи документа про сплату судового збору суд визнає очевидно безпідставними та необґрунтованими.

Частина перша статті 167 КАС України визначає загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення.

Частиною другою цієї ж норми передбачено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 КАС України, заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

З огляду на встановлений факт очевидної безпідставності та необґрунтованості клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України Зінов`єва О.А. про залишення позову у справі №440/16111/25 без руху, таке клопотання слід повернути його автору без розгляду в порядку ч. 2 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Водночас представнику Зінов`єву слід сконцентрувати свою увагу на виконанні вимог суду щодо надання доказів, витребуваних ухвалою від 08.12.2025 та своєчасному формуванні відзиву на позов.

Наступним є клопотання про залишення без розгляду позову у справі №440/16111/25, яке суд визнає необґрунтованим з наступних підстав.

Згідно з приписами статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Як свідчить зміст позовної заяви, предмет спору зводиться до вимог щодо нарахування та виплатити ОСОБА_1 у заниженому розмірі грошового забезпечення позивачу за час проходження ним служби у складі Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка в силу пункту 17 частини 1 статті 4 КАС України є публічною службою.

Тож таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Разом з цим, правовідносини щодо строків звернення до суду за вирішенням трудових спорів регулюються ще й положеннями статті 233 КЗпП України.

Вирішуючи питання конкуренції норм КАС та КЗпП, Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі №280/6779/22 зазначив, що зважаючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві положення статті 233 КЗпП України у частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу та другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції: «Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі №460/17052/21, від 06.04.2023 у справі №260/3564/22, від 25.04.2023 у справі №380/15245/22.

Однак, рішенням від 11.12.2025 №1-р/2025 Конституційний Суд визнав такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), частину першу статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат.

Тож частина перша статті 233 Кодексу законів про працю України в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, визнана неконституційною, утрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

З урахуванням зазначеного наразі відсутні обмеження будь-яким строком у праві працівника на звернення до суду з позовом щодо стягнення належних працівнику виплат.

З огляду на вищевикладене клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про залишення без розгляду позову у справі №440/16111/25 суд визнає безпідставним, а тому залишає таке без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 167, 237, 248, 256, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про залишення позову у справі №440/16111/25 без руху - повернути заявнику без розгляду.

Клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про залишення без розгляду позову у справі №440/16111/25 - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя Є.Б. Супрун