Справа № 520/3362/25
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 р. Справа № 520/3362/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Ральченка І.М. , Чалого І.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Рубан В.В., повний текст складено 14.10.25 по справі № 520/3362/25

за позовом ОСОБА_1

до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо невиплати ОСОБА_1 надбавок за вчене звання та науковий ступінь в розмірах, передбачених ст. 59 Закону України «Про вищу освіту», а також щодо невиплати позивачеві індексації у розмірі та в порядку, передбаченому Законом;

зобов`язати Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів у розмірі та порядку, передбаченому законом за період: з січня 2016 по листопад 2018;

зобов`язати Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба здійснити виплату ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що протягом проходження служби відповідач безпідставно не провів нарахувань по індексації грошового забезпечення з січня 2016 по листопад 2018. Крім того, позивач вважає, що відповідачем порушено його права, щодо невиплати йому надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу з урахуванням виплачених сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 (розгляд справи відбувся за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2019.

Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2019.

Визнано протиправними дії Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь 5 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 5% від посадового окладу починаючи з 01.03.2018.

Зобов`язано Харківський національний університет Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за науковий ступінь у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавку за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу за період з 01.03.2018 по 09.09.2023, з урахуванням виплачених сум.

В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що не можна застосовувати вимоги закону України «Про вищу освіту» як до цивільних працівників (працівників цивільних закладів освіти), так і до військових посадових осіб, які проходять військову службу у ВВНЗ. Вказує, що стосовно працівників Університету (не військовослужбовців) під час нарахування та виплати грошового забезпечення, зокрема, доплат за науковий ступінь доктора технічних наук та вчене звання старшого наукового співробітника застосовуються положення постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2002 № 1298 «Про оплату праці працівників на основі Єдиної тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів з оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та наказу Міністерства освіти і науки України «Про впорядкування умов оплати праці та затвердження схем тарифних розрядів працівників навчальних закладів, установ освіти та наукових установ» від 26.09.2005 № 557, а під час нарахування та виплати відповідних доплат військовослужбовцям із числа науково-педагогічних працівників, Університет керується відповідно вимогами постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704 та Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260. Таким чином розміри доплат, які встановлюються для військовослужбовців, відрізняються від тих, що встановлені для цивільних працівників Університету, однак це не свідчить про незаконність дій відповідача та не є підставою для проведення перерахунку виплачених сум грошового забезпечення. Також зазначив, що індексація грошових доходів громадян, у відповідності до чинного законодавства, здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів на відповідний рік, що визначено Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078). Зазначає, що відповідач є розпорядником коштів третього ступеня та здійснює нарахування у межах коштів, передбачених на ці цілі з боку вищого довольчого органу, відповідно до бюджетних асигнувань. Кошти для проведення індексації військовослужбовцям Збройних Сил України впродовж з січня 2016 до лютого 2018 були фактично відсутні через «дефіцитний бюджет». Що стосується задоволення судом першої інстанції позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 30.11.2019, звертає увагу суду, що позивач просив нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з січня 2016 по листопад 2018. Натомість суд задовольнив позовні вимоги з січня 2016 по 30.11.2019. Хоча в рішенні суду від 14.10.2025 у справі № 520/3362/25 зазначено: «Таким чином, суд приходить до висновку про допущену відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу індексація грошового забезпечення в період з січня 2016 по листопад 2018. З метою захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення з січня 2016 по листопад 2018». Крім того, Університет у відзиві на позовну заяву наголошував, що індексація за період з 01.03.2018 по листопад 2018 була виплачена позивачу з урахуванням базового місяця березень 2018, що підтверджується довідкою вих. № 179/176/100/754/2680/1/пс від 18.11.2024, яка знаходиться в матеріалах справи. Оскільки в березні 2018 були підвищені розміри посадових окладів всіх категорій військовослужбовців, цей місяць (березень 2018 року) став базовим, і значення індексу споживчих цін у цьому місяці було прийнято за 1 або 100 відсотків. При цьому, так як обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення посадових окладів, таке обчислення здійснювалось з квітня 2018 року. Право на проведення подальшої індексації виникає у грудні 2018 року на 3,7%, оскільки індекс споживчих цін, розрахований наростаючим підсумком за квітень жовтень 2018 року, перевищив встановлений поріг індексації (103%) та склав 103.7 %. Отже, за фактичних обставин, нарахування та виплата індексації всім військовослужбовцям університету були відновлені в кінці 2018 року.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба.

Звільнений згідно Наказу начальника Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (по стройовій частині) № 262 від 09.09.2023.

12.11.2024 представник позивача звернувся до відповідача через адвоката з питання індексації його грошового забезпечення та з питань невиплати надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу.

Листом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба від 18.11.2024 № 176/176/100/754/2680/ПС на запит від 12.11.2024 повідомлено, що надбавки за вчене звання та наукову ступінь у розмірах 25% та 15% ОСОБА_1 отримував до 01.03.2018 на підставі наказу МОУ № 260 від 11.06.2008. Починаючі з 01.03.2018 ці надбавки виплачувались відповідно за наукову ступінь 5 % та вчене звання 5 % від посадового окладу, на підставі того, що грошове забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України нараховується відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» ( зі змінами ) та наказу Міністра Оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Зазначено, що ст. 59 Закону України «Про вищу освіту» стосується науково-педагогічних, наукових, педагогічних та інших працівників закладів вищої освіти, тому її дія на військовослужбовців Збройних Сил України не розповсюджується. Стосовно порядку нарахування та виплати у 2016-2018 роках індексації грошового забезпечення, правила проведення індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 ( далі порядок). Відповідно до статті 51 Бюджетного Кодексу України керівники бюджетних установ здійснюють фактичні видатки на грошове забезпечення лише в межах фонду грошового забезпечення . Відповідно до статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та пункту 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (із змінами), з січня 2015 року проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік. Вищезазначений Порядок не передбачає механізм виплати сум індексації у поточному році за минулі роки. Враховуюче зазначене, виплата сум індексації грошового забезпечення має здійснюватися у межах коштів установ та організацій, передбачених на ці цілі. Зазначене підтверджено роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 № 10685/2/14-15/10 від 09.06.2016 № 252/10/136-16, та від 08.08.2017 № 78/0/66-17. Звертає увагу, що відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17 механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні періоди немає. У межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 лютому 2018 у Міноборони не було. Враховуючи вищезазначене, підстав для задоволення Університетом запиту не має, але університет може прийняти рішення щодо нарахування та виплати лише на підставі відповідного рішення суду після набрання ним законної сили.

Позивач, вважаючи протиправними дії щодо ненарахування індексації грошового забезпечення та нарахування надбавок за науковий ступінь та за вчене звання не у повному розмірі, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин за участю позивача, як до науково - педагогічного працівника вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, мають застосовуватися приписи Закону України «Про вищу освіту», якими, зокрема частиною другою статті 59, установлено доплати за науковий ступінь (кандидат наук) - не менше 15 % посадового окладу та за вчене звання (доцент) - не менше 25 % посадового окладу. Суд зазначив, що для визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання у спірних правовідносинах слід застосовувати норму частини другої статті 59 Закону України № 1556-VII, а не положення підзаконного акта - постанови № 704. За таких підстав, суд дійшов висновку, про неправомірності дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу надбавки за науковий ступінь 5 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 5% від посадового окладу за період з 01.03.2018, а тому слід зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу надбавки за науковий ступінь у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу, з 01.03.2018 по 09.09.2023, з урахуванням виплачених сум. Також суд зазначив, що індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно - правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. Таким чином, суд прийшов до висновку про допущену відповідачем протиправної бездіяльності щодо не нарахування та не виплати позивачу індексація грошового забезпечення в період з січня 2016 по листопад 2018.

Частково погоджуючись з висновками викладеними судом першої інстанції, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо невиплати ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь кандидата наук у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приписами частини першої статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон України № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї ж норми визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною четвертою статті 9 Закону України № 2011-XII передбачено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Отже, Кабінету Міністрів України делеговано право встановлювати умови і порядок перерахунку пенсій, а також розміри складових грошового забезпечення для його проведення.

30.08.2017 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 704, якою збільшив розмір грошового забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 2 Постанови № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пункту 5 Постанови № 704 керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надано право установлювати, зокрема надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 % посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років, а також здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 % посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.

Також підпунктами 2 та 3 пункту 6 Постанови № 704 передбачено виплату таких доплат:

за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірі відповідно 5 і 10 % посадового окладу. За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;

за вчене звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу, які обіймають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю, і мають вчене звання доцента, старшого наукового співробітника або старшого дослідника, в розмірі 5 %, професора - 10 % посадового окладу. За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

З огляду на це Порядком № 260 визначено механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.

Порядок № 260 розроблено, зокрема, відповідно до Постанови № 704.

Пунктом 2 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.

Виплату доплати за науковий ступінь та за вчене звання врегулювано розділом ХV Порядку № 260, розмір яких ідентичний розміру, визначеному у Постанові № 704.

Позивач стверджує, що приписами частини другої статті 59 Закону України № 1556-VII установлено доплати за науковий ступінь у розмірі 15 % посадового окладу та за вчене звання у розмірі 25 % і саме в такому розмірі відповідач мав зазначити ці доплати у довідці про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.

Закон України № 1556-VII, відповідно до його преамбули, встановлює основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти, створює умови для посилення співпраці державних органів і бізнесу з закладами вищої освіти на принципах автономії закладів вищої освіти, поєднання освіти з наукою та виробництвом з метою підготовки конкурентоспроможного людського капіталу для високотехнологічного та інноваційного розвитку країни, самореалізації особистості, забезпечення потреб суспільства, ринку праці та держави у кваліфікованих фахівцях.

Відповідно до пунктів 6 та 6-1 частини першої статті 1 Закону України № 1556-VII вищий військовий навчальний заклад - заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах офіцерського (сержантського і старшинського) складу з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, центральних органів виконавчої влади із спеціальним статусом, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, інших розвідувальних органів України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону;

заклад вищої освіти із специфічними умовами навчання - заклад вищої освіти державної форми власності, який здійснює на певних рівнях вищої освіти підготовку курсантів (слухачів, студентів), ад`юнктів для подальшої служби на посадах середнього та вищого складу Національної поліції України, начальницького складу з метою задоволення потреб Міністерства внутрішніх справ України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 11 Закону України № 1556-VII систему вищої освіти становлять, зокрема, заклади вищої освіти всіх форм власності.

Згідно з частиною другою статті 59 Закону України № 1556-VII науково-педагогічним, науковим і педагогічним працівникам закладів вищої освіти встановлюються доплати за науковий ступінь доктора філософії та доктора наук у розмірах відповідно 15 та 25 відсотків посадового окладу, а також за вчене звання доцент і старшого дослідника - 25 відсотків посадового окладу, професор - 33 відсотки від посадового окладу. Заклад вищої освіти може встановити більший розмір за рахунок власних надходжень.

Згідно з підпунктом 8 пункту 2 розділу XV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1556-VII після набрання чинності цим Законом науковий ступінь кандидата наук прирівнюється до наукового ступеня доктора філософії, а вчене звання старшого наукового співробітника - до вченого звання старшого дослідника.

З наведеного слідує, що приписи Закону України № 1556-VII визначають правові засади організації, функціонування та розвитку системи вищої освіти в Україні; встановлюють стандарти якості освіти, порядок акредитації навчальних закладів, а також засади фінансування вищої освіти; регулюють виключно відносини у сфері надання освітніх послуг, створення і утримання навчальних закладів; визначають права та обов`язки учасників освітнього процесу і безпосередньо їх стосуються.

При цьому з метою стимулювання наукової діяльності та збереження кваліфікованих кадрів у сфері вищої освіти частиною другою статті 59 Закону України № 1556-VII передбачено, що до складу матеріального забезпечення науково-педагогічних, наукових і педагогічних працівників університетів, академій, інститутів та коледжів входять додаткові виплати у вигляді доплат за наукові ступені та вчені звання, у розмірах, встановлених частиною другою статті 59 Закону України № 1556-VII.

У постанові від 04.11.2025 у справі № 420/12420/24 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, проаналізувавши вищезазначені правові норми, зробив такий висновок щодо їх застосування у подібних правовідносинах:

«вказані нормативно-правові акти регулюють різні за своєю правовою природою (стимулюючі доплати до заробітної плати і складові грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії) та за суб`єктним складом (науково-педагогічні, наукові та педагогічні працівники і військовослужбовці) правовідносини, а тому колегія суддів вважає, що посилання позивача на приписи частини другої статті 59 Закону № 1556-VII є безпідставними і не свідчать про наявність суперечностей у правовому регулюванні.

Таким чином, враховуючи, що положення Закону № 1556-VII регулюють питання, пов`язані з діяльністю у сфері вищої освіти і не мають стосунку до нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовців, визначені цим Законом гарантії щодо визначення розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання науково-педагогічним, науковим, педагогічним та іншим працівникам закладів вищої освіти не застосовуються при визначенні розміру відповідних доплат військовослужбовцям, які проходять військову службу у вищих військових навчальних закладах та обіймають посади, пов`язані з науково-педагогічною діяльністю у вищих військових навчальних закладах (закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання), а відповідно не повинні застосовуватися при визначенні розміру доплат за науковий ступінь та вчене звання, які зазначаються у довідках про розмір грошового забезпечення, що видаються для проведення перерахунку пенсії».

У цій же постанові Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду відступив від висновків, викладених у раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі № 380/24050/21 про те, що правила визначення доплати за науковий ступінь та вчене звання, установлені підпунктом 2 пункту 6 Постанови № 704, поширюються на всіх військовослужбовців, які мають такі наукові ступені та вчені звання, окрім тих військовослужбовців, які проходять службу у вищих військових навчальних закладах та обіймають посади пов`язані з науково-педагогічною діяльністю, яким така доплата має встановлюватися з урахуванням мінімальних гарантій, що передбачені статтею 59 Закону України № 1556-VII, і сформував такий: розмір доплат за науковий ступінь та вчене звання, що враховується при перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України № 2262-XII, визначається виключно на підставі спеціальних нормативно-правових актів, що регулюють питання соціального забезпечення військовослужбовців, зокрема, відповідно до положень Постанови № 704 та Порядку № 260, без застосування положень частини другої статті 59 Закону України № 1556-VII.

Застосовуючи наведені норми права до установлених обставин спору, суд доходить до переконання про те, що у межах спірних правовідносин під час нарахування та виплати такого виду грошового забезпечення, як доплата за науковий ступінь та надбавка за вчене звання суб`єкт владних повноважень правомірно, відповідно до положень Постанови № 704 та Інструкції № 200 визначив розмір доплати за науковий ступінь та надбавку за вчене звання у розмірі 5 % посадового окладу.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову в частині щодо визнання протиправними дій Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь 5 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 5% від посадового окладу починаючи з 01.03.2018 та зобов`язання Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за науковий ступінь у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавку за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу за період з 01.03.2018 по 09.09.2023, з урахуванням виплачених сум.

Щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з січня 2016 по лютий 2018, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону України № 1282-XII встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі ст. 3 Закону України № 1282-XII індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України № 1282-XII індекс споживчих цін - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Згідно із ст. 4 Закону України № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 5 Закону України № 1282-XII підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно зі ст. 6 Закону України № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, зокрема Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до п.п. 2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оскільки індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців, що також має значення для розрахунку їх пенсії за вислугу років, оскільки забезпечує дотримання прав осіб, які проходили військову службу, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.

Таким чином, заробітна плата (грошове забезпечення) підлягає обов`язковій індексації як державна соціальна гарантія яка надається для соціальної підтримки населення в умовах зростання цін, а державні соціальні гарантії обов`язкові для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 29.04.2020 по справі № 240/10130/19, від 16.09.2020 по справі № 815/2590/18.

Так, абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, передбачав, що у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Абзац 3 пункт 10-1 Порядку № 1078 у тій же редакції передбачав, що обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації заробітної плати новоприйнятих працівників здійснюється з місяця прийняття працівника на роботу.

Також пункт 10-2 Порядку № 1078 у зазначеній редакції передбачав, що для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість, та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи сума індексації зберігається, якщо сума збільшення заробітної плати менша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць. У разі коли сума збільшення заробітної плати більша, ніж сума індексації, яка повинна нараховуватися за відповідний місяць, такий місяць вважається базовим під час обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Отже, до 01.12.2015 новим базовим місяцем для обчислення індексації грошового доходу міг бути місяць прийняття (виходу) працівника на роботу, місяць збільшення заробітної плати, а нарахування й виплата індексації мали індивідуальний характер для кожного працівника.

Втім, з 01.12.2015 положення Порядку № 1078 діють із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2019 № 1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів".

На момент виникнення спірних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 № 1294, якою було затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 5 Порядку № 1078 передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Так, схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Постановою № 1294, яка набрала чинності з 01.01.2008, у зв`язку з чим відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Отже, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Вказана постанова № 1294 діяла до дня набрання чинності 01.03.2018 Постановою № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

При цьому, з аналізу змісту Постанови № 1294 вбачається, що у період її дії з 01.01.2008 до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінювались.

Зміна посадових окладів відбулась лише в березні 2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців.

Таким чином, останнє підвищення окладу за посадами позивача відбулось у січні 2008 року, то для визначення суми індексації грошового забезпечення має застосовуватись індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з січня 2008 року до березня 2018 року, оскільки після прийняття Постанови № 704, якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Держприкордонслужби, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивача є січень 2008 року, в якому постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Згідно довідок нарахованої та виплаченої індексації ОСОБА_1 № 176/176/100/754/2680/2/ПС та № 176/176/100/754/2680/1/ПС від 18.11.2024 позивачу за період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація не нараховувалась та не виплачувалась.

З огляду на зазначене колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправну бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з січня 2016 по лютий 2018.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідач, здійснюючи нарахування індексації не має дискреційних повноважень щодо визначення базового місяця індексації, оскільки не вправі обирати його на власний розсуд, а має діяти у чітко визначених межах закону.

Наявність саме у роботодавця, яким у даному випадку є відповідач, повноважень щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення з урахуванням, окрім іншого, певного базового місяця індексації, не скасовує компетенції суду щодо можливості зобов`язання відповідача враховувати при обчисленні індексації конкретний базовий місяць, за наявності про це відповідного спору між сторонами.

Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на початок обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації, якщо не підвищується посадовий оклад.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 12.05.2022 у справі №200/7006/21, від 28.06.2022 у справі № 420/4841/21, від 28.06.2022 у справі № 640/8991/21.

Стосовно доводів апеляції про неможливості здійснення нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за вказаний період з огляду на відсутність фінансових ресурсів для такої виплати, колегія суддів зазначає наступне.

Так, положеннями Закону України № 1282-XII та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до власника підприємства, установи, організації.

Індексація заробітної плати (грошового забезпечення) є одним із способів забезпечення державних соціальних стандартів і нормативів, тому держава не може односторонньо відмовитись від взятих на себе зобов`язань, шляхом не виділення на дані цілі бюджетних асигнувань, без внесення відповідних змін до чинного законодавства щодо зміни соціальних стандартів і нормативів.

На підтвердження наведених вище доводів, відповідачем ані до суду першої, ані апеляційної інстанції не надано жодних належних та допустимих доказів відсутності у бюджеті відповідного рівня, з якого фінансується відповідач, за період з січня 2016 року по лютий 2018, коштів на індексацію грошового забезпечення та вжиття відповідних заходів з метою отримання додаткових коштів для виплати особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту індексації грошового забезпечення.

Крім того, відповідач в своїй діяльності має керуватися та діяти відповідно до Закону України № 1282-XII, який має вищу юридичну силу, ніж роз`яснення міністерств, які носять рекомендаційний характер.

Вирішуючи питання з приводу проведення індексації грошового забезпечення позивача за період з березня 2018 року по листопад 2018, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017, в редакції від 24.02.2018, яка набрала чинності з 01.03.2018, змінено систему виплати грошового забезпечення військовослужбовцям та розміри тарифних ставок.

Відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Таким чином, постановою Кабінету Міністрів України № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» визначено інший порядок встановлення та розміру посадового окладу осіб рядового та начальницького складу.

З огляду на вищевикладене, обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця після підвищення посадового окладу, тобто з квітня 2018 року.

При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, в квітні 2018 року становив 100,8%, в травні 2018 року 100,0%, в червні 100,0%, в липні 99,3%, в серпні 100,0%, в вересні 101,9%, в жовтні 101,7%.

Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) було перевищено, отже у позивача виникло право на індексацію грошового забезпечення. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, тому індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 08.11.2024 у справі № 120/10268/21-а.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки - розрахунку Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба щодо нарахованої та виплаченої ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 09.09.2023 від 18.11.2024 № 179/176/100/754/2680/1/ПС, колегія суддів зазначає, що індексація за період з березня 2018 по листопад 2018 позивачу виплачена з урахуванням базового місяця березень 2018.

Матеріали справи не містять доказів того, що за період часу 01.03.2018-01.12.2018 величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

В той же час, за даними довідки про нарахування та виплату індексації грошового забезпечення від 18.11.2024 № 179/176/100/754/2680/1/ПС, позивачу у грудні 2018 року було нараховано індексацію грошових доходів у сумі 71.08 грн.

Таким чином, з наведеного вбачається, що поточна індексація грошового забезпечення позивачу у грудні 2018 року була нарахована та виплачена, тоді як за період з 01.03.2018 по 30.11.2018 індексація грошового забезпечення із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - березень 2018 року, обґрунтовано не виплачувалася через не перевищення індексом споживчих цін (індексом інфляції) у цей період показника - 103,00%.

Отже, відповідачем правомірно не проводилося нарахування та виплату на користь позивача індексації грошового забезпечення з березня 2018 року по листопад 2018 року (включно).

При цьому, колегія суддів зазначає, що питання щодо наявності у позивача права на нарахування в оспорюваному періоді індексації-різниці не є предметом позову.

Колегія суддів зазначає, що згідно позовної заяви позивач просив : визнати протиправною бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо невиплати ОСОБА_1 індексації у розмірі та в порядку, передбаченому Законом та зобов`язати Харківський національний університет повітряних сил імені Івана Кожедуба здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 суми індексації грошових доходів у розмірі та порядку, передбаченому законом за період: з січня 2016 по листопад 2018.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив, що нарахувати і виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення потрібно з січня 2016 року по листопад 2018 року, однак в резолютивній частині рішення зазначив період нарахування і виплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 30.11.2019. Жодних мотивів задоволення позовних вимог з період з 01.12.2018 по 30.11.2019 рішення суду першої інстанції не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що індексацію грошового забезпечення позивача слід нараховувати та виплачувати з 01.03.2018 по 30.11.2019, тому в цій частині наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 КАС України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 520/3362/25 скасувати в частині задоволення позову про визнання протиправною бездіяльність Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.03.2018 по 30.11.2019 та зобов`язання Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення з 01.03.2018 по 30.11.2019 та в частині визнання протиправними дій Харківського національного університету повітряних сил імені Івана Кожедуба щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 надбавки за науковий ступінь 5 % від посадового окладу та надбавки за вчене звання у розмірі 5% від посадового окладу починаючи з 01.03.2018 та зобов`язання Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за науковий ступінь у розмірі 15 % від посадового окладу та надбавку за вчене звання у розмірі 25 % від посадового окладу за період з 01.03.2018 по 09.09.2023, з урахуванням виплачених сум та

В цій частині прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.10.2025 по справі № 520/3362/25 - залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко І.С. Чалий