Справа № 480/38/26
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

06 січня 2026 року Справа № 480/38/26

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шаповал М.М., розглянувши заяву про забезпечення позову представника позивача - адвоката Голуб Тетяни Іванівни в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

05 січня 2026 року до канцелярії Сумського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В цьому позові представник позивача - адвокат Голуб Т.І. просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні даних до Єдиного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів інформації відносно нього, та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів інформацію відносно позивача про виключення його з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" згідно наявної інформації в паперовому військово-обліковому документі.

Ухвалою від 05.01.2026 було відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін.

Разом з позовними вимогами також представником позивача - адвокатом Голуб Т.І. подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснювати будь-які дії щодо повторного взяття ОСОБА_1 на військовий облік, мобілізацію, видачу повісток чи інших примусових заходів до моменту ухвалення рішення судом у цій справі та зобов`язати утриматися від передачі відомостей щодо військового обліку позивача до Єдиного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів у вигляді, що не відповідає чинному законодавству та виданому позивачу Тимчасовому посвідченню військовозобов`язаного.

Забезпечення позову мотивовано тим, що існує реальна загроза того, що відповідач або інші органи державної влади можуть здійснити примусове залучення ОСОБА_1 до мобілізаційних заходів, обмежити право позивача на виїзд за кордон чи пересування територією України, застосувати адміністративні заходи за нібито ухилення від військового обліку, хоч позивач є особою, що виключена з військового обліку на підставі висновку ВЛК.

Не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиправних наслідків для його прав та законних інтересів, оскільки у разі призову на військову службу або затримання навіть подальше позитивне рішення суду не зможе повністю відновити його порушені права.

Позивачу намагалися 01.10.25 вручити "бойову повістку", але він відмовився її отримувати, по цьому факту розпочато 03.10.2025 кримінальне провадження.

05 січня 2026 року було відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Перевіривши матеріали позовної заяви та матеріали заяви про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За статтею 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі, інститут забезпечення позову направлений на захист прав та інтересів позивача від негативних наслідків рішення суб`єкта владних повноважень, яке оспорюється позивачем, направлений на захист прав та інтересів позивача від негативних наслідків рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що оспорюється позивачем.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням положень статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що, безспірно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичної чи юридичної особи. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до статті 150 КАС зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є безумовними підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Сам собою факт прийняття відповідачем рішень, які стосуються прав та інтересів позивача та обмежують його діяльність, не може автоматично свідчити про те, що такі рішення є очевидно протиправними і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

При вирішенні питання щодо забезпечення позову суд аналізує достатньо обґрунтовані припущення, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як вказано в заяві, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування вказаного в заяві виду забезпечення позову.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача та у чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

В позові вказані вимоги про визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невнесенні даних до Єдиного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів інформації відносно нього, та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 внести до Єдиного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів інформацію відносно позивача про виключення його з військового обліку.

Заяві про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будь-які дії щодо повторного взяття ОСОБА_1 на військовий облік, мобілізацію, видачу повісток чи інших примусових заходів до моменту ухвалення рішення судом у цій справі та зобов`язати утриматися від передачі відомостей щодо військового обліку позивача до Єдиного реєстру призовників, військовослужбовців та резервістів у вигляді, що не відповідає чинному законодавству та виданому позивачу Тимчасовому посвідченню військовозобов`язаного.

Перевіривши матеріали позову та заяви про забезпечення позову, оцінивши надані докази відносно необхідності забезпечення позову у вказаний в заяві спосіб, суд вважає, що доводи позивача щодо існування реальної загрози того, що відповідач або інші органи державної влади можуть здійснити примусове залучення ОСОБА_1 до мобілізаційних заходів, обмежити право позивача на виїзд за кордон чи пересування територією України, застосувати адміністративні заходи за нібито ухилення від військового обліку не є достатньо обґрунтованими, відносяться до категорії припущень і одного із варіантів можливого розвитку подій.

Аналогічного висновку суд дійшов і щодо твердження позивача про те, що не вжиття заходів забезпечення позову може призвести до невиправних наслідків для його прав та законних інтересів, оскільки у разі призову на військову службу або затримання навіть подальше позитивне рішення суду не зможе повністю відновити його порушені права.

Відносно зареєстрованого кримінального провадження по факту відмови ОСОБА_1 від отримання "бойової повістки" суд визнає ці доводи взагалі неприйнятними оскільки стосуються дій позивача, які кваліфікуються кримінальними органами досудового розслідування і забезпечення позову щодо таких відносин згідно діючого законодавства суд не має права застосовувати.

Жодних достатніх, переконливих, обґрунтованих фактичними обставинами, доказів того, що в разі незабезпечення станеться невідворотне, обов`язкове порушення прав позивача в заяві про забезпечення позові не наведено. Всі доводи є лише припущеннями, не конкретизованими і безсистемними можливими варіантами розвитку подій, які не обов`язково призведуть до непоправних наслідків чи неможливості виконання судового рішення у справі, представником позивача не наведено.

Враховуючи викладене, суд визнає, що заява про забезпечення позову не обґрунтована і не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Голуб Тетяни Іванівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня складання ухвали.

Суддя М.М. Шаповал