Справа № 640/14264/21
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 р. № 640/14264/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , ,
до відповідачаГоловного управління ДПС у Рівненській області, ,
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

24.05.2021 року ОСОБА_1 (далі-позивач), звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області (далі відповідач) в якому просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 26 березня 2021 року № -1717/2018, -1717/2019, -1717/2020, -1717.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.05.2021 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), абзацу четвертого пункту 2 розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративний судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, ця адміністративна справа передана на розгляд і вирішення до Миколаївського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

Ухвалою від 11.04.2025 року справу прийнято до провадження, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем відповідачем неправомірно нараховано земельний податок за 4 роки, сам розрахунок на думку позивача також здійснений не правомірно оскільки рішення Бугаївської Сільської ради Радилівського район Рівненьської області від 06.07.2017 року №363, від 20.06.2018 року №584 та від 19.06.2019 року №849 набирають чинності з дня офіційного оприлюднення, а таке оприлюднення не відбувалося.

07.06.2021 року відповідач надав клопотання.

05.08.2021 року від позивача надійшли письмові пояснення.

23.09.2021 року до суду від відповідача надійшов відзив в якому просив відмовити у задоволені позову.

30.09.2021 року надійшла відповідь на відзив у якому зазначено що друга та третя сторінка відзиву не стосуються справи яка знаходиться на розгляді.

23.04.2025 року від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є власником земельної ділянки площею 0,719 га, кадастровий номер :01:002:0067, адреса АДРЕСА_1 (копія Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно додана до даної позовної заяви).

Дана земельна ділянка була придбана за 149095 грн згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 грудня 2017 року НМХ 580043, реєстраційний номер 610 на підставі протоколу електронних торгів № UA-EA- 2017-11-15-000491-с від 29 листопада 2017 року, складеного за результатами «відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став позивач (копія договору купівлі-продажу та протоколу торгів містяться в матеріалах справи).

26 березня 2021 року Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформовано наступні податкові повідомлення - рішення:

№ -1717/2018, яким згідно підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено суму зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2018 рік у розмірі 37718,68 грн;

№ -1717/2019, яким згідно підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено суму зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2019 рік у розмірі 56578,02 грн;

№ -1717/2020, згідно підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено суму зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2020 рік у розмірі 56578,02 грн;

№ -1717, згідно підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено суму зобов`язання з земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 56578,02 грн.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач вернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із відповідним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Положеннями статті 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пп. 14.1.72 та пп. 14.1.73 п. 14.1 статті 14 ПК України, земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу); землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 статті 14 ПК України).

Положеннями статей 269 та 270 ПК України визначено, що платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Згідно з пунктом 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки, площею 0,4 га, кадастровий номер :01:002:0001, адреса АДРЕСА_1 , позивач набув у 2017 році.

За правилами статті 285 ПК України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Порядок обчислення плати за землю визначено статтею 286 Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру.

Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - юридичної або фізичної особи до іншого протягом календарного року податок сплачується попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначену земельну ділянку, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності.

У разі переходу права власності на земельну ділянку від одного власника - фізичної особи до іншого протягом календарного року контролюючий орган надсилає (вручає) податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Якщо такий перехід відбувається після 1 липня поточного року, то контролюючий орган надсилає (вручає) попередньому власнику нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем знаходження земельної ділянки для проведення звірки даних щодо: розміру площі земельної ділянки, що перебуває у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, користування пільгою, контролюючий орган за місцем знаходження земельної ділянки проводить протягом десяти робочих днів перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 26 березня 2021 року без проведення перевірки, звірки тощо, прийнято чотири податкових повідомлення рішення № -1717/2018, -1717/2019, -1717/2020, -1717 із визначенням земельного податку за 2018, 2019, 2020 та 2021 роки.

При цьому, як було зазначено вище, п. 286.5 статті 286 Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення-рішення про визначення суми за землю обчислюється та надсилається платнику податків до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) або поточного року (для плати за землю).

Таким чином, прийняття відповідачем 26 березня 2021 року спірних рішень № -1717/2018, -1717/2019, -1717/2020, -1717), тобто після 1 липня поточного року, свідчить про порушення суб`єктом владних повноважень положень статті 286 ПК України.

Суд зазначає, що до матеріалів справи додано лише податкові повідомлення - рішення без детального розрахунку, тому встановити яким чином проведений розрахунок земельного податку, який коефіцієнт застосовано не вбачається можливим.

Суд зазначає, що базою оподаткування є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом (п. 271.1 статті 271 ПК України).

Згідно з ч. 1 статті 193 ЗК України, Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до положень статті 194 ЗК України призначенням державного земельного кадастру є забезпечення необхідною інформацією органів державної влади та органів місцевого самоврядування, заінтересованих підприємств, установ і організацій, а також громадян з метою регулювання земельних відносин, раціонального використання та охорони земель, визначення розміру плати за землю і цінності земель у складі природних ресурсів, контролю за використанням і охороною земель, економічного та екологічного обґрунтування бізнес-планів та проектів землеустрою.

Порядок користування відомостями Державного земельного кадастру регламентований статтею 38 Закону України «Про Державний земельний кадастр», згідно якої відомості Державного земельного кадастру надаються державними кадастровими реєстраторами у формі: витягів з Державного земельного кадастру; довідок, що містять узагальнену інформацію про землі (території); викопіювань з картографічної основи Державного земельного кадастру, кадастрової карти (плану); копій документів, що створюються під час ведення Державного земельного кадастру.

Користування відомостями Державного земельного кадастру може також здійснюватися у формі надання доступу до нього в режимі читання.

Доступ до Державного земельного кадастру в режимі читання надається органам державної влади, органам місцевого самоврядування, органам і підрозділам Служби безпеки України, що здійснюють контррозвідувальну діяльність та боротьбу з тероризмом, банкам та особам, які в установленому законом порядку включені до Державного реєстру сертифікованих інженерів-землевпорядників, Державного реєстру оцінювачів з експертної грошової оцінки земельних ділянок та Державного реєстру сертифікованих інженерів-геодезистів, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку може бути виданий будь-яким Державним кадастровим реєстратором, адміністратором центру надання адміністративних послуг, уповноваженою посадовою особою виконавчого органу місцевого самоврядування.

Згідно з пп. 14 п. 24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, нормативна грошова оцінка це значення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яке розраховується за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі відомостей про земельну ділянку, зазначених у пункті 24, та відомостей про нормативну грошову оцінку земель у межах території адміністративно-територіальної одиниці згідно з підпунктом 8 пункту 22 цього Порядку.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Обов`язок з нарахування сум земельного податку фізичним особам покладено саме на органи державної фіскальної служби, яким для визначення розміру вказаного податку необхідно встановити базу оподаткування, наявність грошової оцінки землі, інші відомості для визначення суми податкового зобов`язання.

Разом з тим, суб`єктом владних повноважень не було надано суду детального розрахунку сум податкових зобов`язань до кожного податкового повідомлення - рішення, визначених у 4 спірних рішеннях, з якого можливо встановити яким чином було здійснено нарахування.

При цьому, пояснення з приводу способу розрахунку земельного податку, наведеного у відзиві на позов, судом враховуюся, проте не можуть бути прийняті замість розрахунку до податкових повідомлень - рішень, як невід`ємних частин оскаржуваних рішень.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що ненадання відповідачем доказів на підтвердження правильності розрахунку суми податкових зобов`язань, визначених у спірних рішеннях є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 826/14191/16 (К/9901/4709/17).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Квитанцією від 20.05.2021, що міститься в матеріалах справи, підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 3632,00 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12, м.Рівне, Рівненська область, 33023; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області від 26 березня 2021 року № -1717/2018, №-1717/2019, №-1717/2020, №-1717.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Державної податкової служби у Рівненській області судовий збір у розмірі 3632,00 (три тисячі шістсот тридцять дві) грн. 00 копійок.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 06 січня 2026 року