Справа № 200/6370/23
Суддя: Чиркін С.М.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року

м. Київ

справа № 200/6370/23

адміністративне провадження № К/990/19517/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Чиркіна С.М.,

суддів: Бевзенка В.М., Кравчука В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Дніпровського апеляційного суду на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 (головуючий суддя Голубова Л.Б.) та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 (головуючий суддя Блохін А.А., судді: Гайдар А.В., Казначеєв Е.Г.) у справі № 200/6370/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

І. РУХ СПРАВИ

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровського апеляційного суду, третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві з вимогами про:

визнання протиправними дій щодо відмови у видачі довідки за формою, встановленою додатком 2 до Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1), про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди: - посадовий оклад з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та регіонального коефіцієнту 1,2; - доплата за вислугу років - 60%, а саме: про суддівську винагороду станом на 01.01.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» (далі - Закон № 2710-IX) на 01.01.2023 у сумі 2 684,00 грн;

зобов`язання видати довідку за формою, встановленою додатком 2 до Порядку № 3-1, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди: - посадовий оклад з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та регіонального коефіцієнту 1,2; - доплата за вислугу років - 60%, а саме: про суддівську винагороду станом на 01.01.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено статтею 7 Закону № 2710-IX на 01.01.2023 у сумі 2 684,00 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024, позов задоволено.

20.05.2024 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга відповідача, у якій скаржник просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 і прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 10.06.2024 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Дніпровського апеляційного суду на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 у справі № 200/6370/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та витребувано справу з Донецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 05.01.2026 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позов обґрунтований тим, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 (2 684,00 грн), на іншу розрахункову величину, яка Законом України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн), є неправомірною. Виплата суддівської винагороди регулюється статтею 130 Конституції України та статтею 135 Закону № 1402-VIII, норми інших законодавчих актів до цих правовідносин (щодо виплати суддівської винагороди) застосовуватися не можуть.

Відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, мотивований тим, що для визначення базового розміру посадового окладу працюючого судді Дніпровський апеляційний суд у 2021-2023 роках застосовував прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 102 грн відповідно до абзацу 5 статті 7 Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та «Про Державний бюджет України на 2023 рік», адже за наявності в спеціальному законі (який встановлює конкретні розміри прожиткового мінімуму на 1 січня календарного року) спеціальної норми щодо розміру прожиткового мінімуму для визначення базового розміру посадового окладу судді, підстав застосовувати загальну норму щодо розміру прожиткового мінімуму для (всіх інших) працездатних осіб, навіть якщо розмір прожиткового мінімуму в загальній нормі більший за розмір прожиткового мінімуму в спеціальній нормі, не було.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 28.03.2023 № 255/0/15-23 позивача звільнено з посади судді Донецького апеляційного суду у порядку відрядження до Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно з наказом голови Дніпровського апеляційного суду від 31.03.2023 № 78/к позивача з 03.04.2023 відраховано зі складу суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Водночас позивачу було видано довідку від 04.04.2023 № 04.2/100/23-с про суддівську винагороду на загальну суму 201 792,00 грн для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Не погодившись з даною довідкою, позивач 21.10.2023 звернулася до відповідача з проханням видати довідку, передбачену додатком 2 до Порядку № 3-1, про суддівську винагороду, яка враховується при призначенні / перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду, що працює на відповідній посаді, з урахуванням складових суддівської винагороди: - посадовий оклад з урахуванням встановленого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, та регіонального коефіцієнту 1,2; - доплата за вислугу років - 60%, а саме: про суддівську винагороду станом на 01.01.2023, виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено статтею 7 Закону № 2710-IX на 01.01.2023 у сумі 2 684,00 грн.

Листом від 25.10.2023 № 04.2-33/378/2023 відповідач відмовив надати довідку про суддівську винагороду станом на 01.01.2023, виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено статтею 7 Закону № 2710-IX на 01.01.2023 у сумі 2 684,00 грн.

Позивач, вважаючи невірним застосування такого розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 2 102,00 грн для розрахунку її посадового окладу у довідці про суддівську винагороду на загальну суму 201 792,00 грн для пред`явлення до органів Пенсійного фонду України звернулася до суду за захистом своїх прав.

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024, позов задоволено.

За висновками судів попередніх інстанцій Законом № 1402-VIII закріплено, що для визначення розміру суддівської винагороди до уваги може братися лише прожитковий мінімум для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року. Оскільки указана конституційна гарантія незалежності суддів не може порушуватися і змінюватися без внесення відповідних змін до закону про судоустрій, відповідач неправильно визначився із розрахунковою величиною посадового окладу застосувавши в розрахунку іншу величину, відмінну від тієї, що визначена спеціальним законом.

Суди зауважили, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів, що регулюють питання правового статусу суддів, не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Судами попередніх інстанцій зазначено, що заміна гарантованої Конституцією України однієї зі складових суддівської винагороди - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01.01.2023 (2 684,00 грн) на іншу розрахункову величину, яка Законом № 1402-VIII не передбачена (прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2 102,00 грн), є неправомірною.

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

Як на підставу для касаційного оскарження судових рішень заявник вказує на неправильне застосування судами положень законодавства щодо видачі судом довідки за формою, встановленою додатком 2 до Порядку № 3-1, виходячи з розміру суддівської винагороди судді іншого суду, що працює на відповідній посаді, застосовуючи до посадового окладу регіональний коефіцієнт, та відсутність висновку Верховного Суду з цих питань.

По суті стверджує, що оскільки позивач є суддею Донецького апеляційного суду у відставці і має право на щомісячне довічне грошове утримання, то видачу довідки про суддівську винагороду для його обчислення має здійснювати саме вказаний апеляційний суд, тому висновок судів щодо зобов`язання відповідача вчинити такі дії є помилковим.

Інші учасники справи правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалися, хоча про відкриття касаційного провадження у справі були повідомлені належним чином, що підтверджується документально.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, виходить із такого.

У касаційній скарзі порушується питання щодо правомірності видачі Дніпровським апеляційним судом (іншим апеляційним судом) довідки за формою, встановленою додатком 2 до Порядку № 3-1 виходячи з розміру суддівської винагороди судді Донецького апеляційного суду (іншого апеляційного суду), що працює на відповідній посаді.

Однією з гарантій належного здійснення правосуддя є створення необхідних умов для діяльності суддів, їх правового, соціального захисту та побутового забезпечення.

Визначені Конституцією України та спеціальним законодавчим актом (Законом № 1402-VIII) гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Конституційний принцип незалежності суддів означає також конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя. Окреслену правову позицію стосовно гарантій незалежності суддів було висловлено у низці рішень Конституційного Суду України, зокрема в рішеннях від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 01.12.2004 № 19-рп/2004, від 11.10.2005 № 8-рп/2005, від 22.05.2008 № 10-рп/2008, від 03.06.2013 № 3-рп/2013, від 04.12.2018 № 11-р/2018.

Система правового захисту суддів, зокрема їх матеріального забезпечення, визначена Законом № 1402-VIII, положення якого узгоджуються з вимогами міжнародно-правових актів щодо незалежності суддів і спрямовані на забезпечення стабільності досягнутого рівня гарантій незалежності суддів, а також є гарантією поваги до гідності людини, її прав та основоположних свобод.

У пункті 62 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до Комітету міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів підкреслюється, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя.

Згідно пункту 1 Розділу І Порядку № 3-1 судді у відставці, в тому числі судді Конституційного Суду України у відставці, судді Конституційного Суду України, повноваження якого припинено з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України, або якого звільнено з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України, за наявності стажу роботи, що дає право на відставку, призначається щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до частин першої-другої статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Частиною третьою статті 135 Закону № 1402-VIII передбачено, що базовий розмір посадового окладу судді становить, зокрема, судді апеляційного суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду (частина четверта статті 135 Закону № 1402-VIII).

Частиною п`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків; більше 5 років - 20 відсотків; більше 10 років - 30 відсотків; більше 15 років - 40 відсотків; більше 20 років - 50 відсотків; більше 25 років - 60 відсотків; більше 30 років - 70 відсотків; більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

За змістом пункту 2 розділу ІІ Порядку № 3-1 до заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються, зокрема, довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді.

Згідно з частиною четвертою статті 55 Закону № 1402-VIII суддя, який відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, здійснює правосуддя та отримує суддівську винагороду в суді, до якого його відряджено.

Вища рада правосуддя рішенням від 24.01.2017 № 54/0/15-17 затвердила Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення).

Пунктом 1 Розділу VI цього Порядку передбачено, що суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів».

Розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України «Про судоустрій і статус суддів», але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Зазначені виплати здійснюються судом, до якого відряджений суддя.

Рішенням Голови Верховного Суду від 29.09.2022 № 461/0/149-22 позивач відряджена до Дніпровського апеляційного суду для здійснення правосуддя з 30.09.2022.

Суддівську винагороду ОСОБА_1 отримувала в суді, до якого її відряджено.

Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що саме Дніпровський апеляційний суд, тобто суд, до якого суддя Донецького апеляційного суду ОСОБА_1 була відряджена та з якого в подальшому вийшла у відставку, який, при цьому, здійснював виплату грошового утримання судді та остаточні розрахунки при звільненні з посади судді, уповноважений на видачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.11.2024 у справі № 200/1707/24 та від 08.07.2025 у справі № 200/6369/23.

Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги, не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржених судових рішень, що згідно статті 350 КАС України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дніпровського апеляційного суду залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06.12.2023 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 02.05.2024 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена.

Судді Верховного Суду С.М. Чиркін

В.М. Бевзенко

В.М. Кравчук