Справа № 640/2539/22
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 рокусправа № 640/2539/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі судді Желік О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, з урахуванням про зміну предмета позову, в якій просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення Поляницької сільської ради № 288-13-2021 від 22.12.2021 «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» в частині питання 54, а саме в частині: "54.Відмовити в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам закону та містобудівної документації";

- відповідно до частини одинадцятої статті 118 Земельного кодексу України вирішити питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку безоплатної приватизації замість суб`єкта владних повноважень, а саме за відсутності законних підстав для відмови надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця (координати місця розташування земельної ділянки: ІНФОРМАЦІЯ_1) у власність у порядку безоплатної приватизації.

В обґрунтування позову вказав, що 20.11.2021 позивач направив відповідачу клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) в с. Поляниця, урочище Стаїщі, а також додаток до клопотання (графічні матеріали розміщення земельної ділянки) чим фактично, як він вважає, позивачем було виконано вимоги статті 118 Земельного кодексу України. Зазначив, що ним надано достатній пакет для задоволення клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою. Тому звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва Добрівської Н.А. в справі №640/2539/22 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статей 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20.02.2025 прийнято до розгляду адміністративну справу №640/2539/22 за позовом ОСОБА_1 до Поляницької сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

В матеріалах справи наявний відзив відповідача у якому проти позову заперечив. В обґрунтування такого вказав, що відповідачем розглянуто заяву позивача на тринадцятій сесії восьмого демократичного скликання Поляницької сільської ради від 22.12.2021 № 288-13-2021 направлено відповідь про розгляд ОСОБА_1 з додатком витягу рішення від 22.12.2021 № 288-13-2021, яку він не отримав і яка була повернута Поляницькій сільській раді в зв`язку з закінченням терміну зберігання. Також зазначив, що рішення Поляницької сільської ради від 22.12.2021 № 288-13-2021 було оприлюднено на сайті Поляницької сільської ради. Стверджує, що органи місцевого самоврядування в межах закону мають повне право вільно вирішувати будь-яке питання, яке не вилучене зі сфери їхньої компетенції і вирішення якого не доручене жодному іншому органу. Враховуючи дану норму відповідач вважає, що ніхто не може зобов`язати органи місцевого самоврядування, в даному випадку сільську раду, прийняти будь-яке, наперед визначене рішення. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

ОСОБА_1 звернувся до Поляницької сільської ради із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, в якому просив надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою для одержання безоплатно у власність змеленої ділянки для « 02.01. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» орієнтованою площею 0,25 га, яка розташована на території Івано-Франківської області, Надвірнянського району, с. Поляниця, ур. Стаїщі. До заяви додав графічні матеріали розміщення земельної ділянки.

Рішенням тринадцятої сесії Поляницької сільської ради Надвірнянсього району Івано-Франківської області VIII - демократичного скликання «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 22.02.2021 № 288-13-2021 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам закону та містобудівної документації.

Позивач не погоджується з рішенням вищевказаним рішенням відповідача, тому звернувся з цим позовом до суду.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним Кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України, Земельний кодекс України) та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

За приписами ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до пункту "а" частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Порядок набуття права на землю визначається главою 19 Розділу IV ЗК України.

Згідно з частиною першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування, у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу, належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року у справі № 545/808/17, яка в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України, враховується судом при вирішенні спірних правовідносин.

За приписами ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Статтею 144 Конституції України передбачено, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 59 Закону України від 21.05.1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон № 280/97-ВР) рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

За змістом пункту 34 частини першої статті 26 закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання щодо регулювання земельних відносин.

Отже, аналізуючи вказані норми права, суд наголошує на тому, що орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 ЗК України, надає громадянину дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або ж мотивовану відмову в його наданні у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Рішенням тринадцятої сесії Поляницької сільської ради Надвірнянсього району Івано-Франківської області VIII - демократичного скликання «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 22.02.2021 № 288-13-2021 відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам закону та містобудівної документації.

При цьому, суд звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 823/59/17 сформулював такий правовий висновок: "…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким".

За умови відповідності заяви позивача та доданих до неї документів вимогам законодавства відповідач зобов`язаний прийняти рішення про задоволення заяви. Підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

У силу приписів ст. 122 ЗК України, у випадку відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою уповноважений орган повинен надати мотивовану відмову в його наданні у формі рішення, прийнятого на пленарному засіданні відповідної ради.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення не містить мотивів відмови, в оскаржуваному рішення не вказано про невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а відтак таке рішення не може вважатися належним у розумінні приписів Земельного кодексу України.

Вказане свідчить про протиправність оскаржуваного рішення, таким чином, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Отже, суд вважає, що оскаржуване рішенням є протиправним і підлягає скасуванню, відтак відповідача слід зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку безоплатної приватизації щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця відповідно до поданого клопотання від 19.11.2021.

Застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є правильним тоді, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким відмовив в його задоволенні. У такому разі, суд під час перевірки підстав прийняття рішення, перевіряє конкретні підстави відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою. У разі визнання незаконності підстав, що стали причиною прийняття рішення про відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, доцільним способом захисту є власне зобов`язання уповноваженого суб`єкта прийняти конкретне рішення, а не зобов`язання повторно розглянути клопотання. Оскільки клопотання позивача вже було розглянуто, рішення прийнято, тому повторний розгляд клопотання не захистить прав заявника.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.02.2020 у справі № 820/2307/17.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Суд зазначає, що відповідні критерії при винесенні оскаржуваного рішення відповідачем не дотримані.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судовий збір у розмірі 992,40 грн підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Рішенням тринадцятої сесії Поляницької сільської ради Надвірнянсього району Івано-Франківської області VIII - демократичного скликання «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок» від 22.02.2021 № 288-13-2021 в частині п. 54 про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_1 , на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця в зв`язку з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам закону та містобудівної документації.

Зобов`язати Поляницьку сільську раду Надвірнянського району Івано-Франківської області () прийняти рішення про надання дозволу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку безоплатної приватизації щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га уч. Стаїщі в с. Поляниця відповідно до поданого клопотання від 19.11.2021.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Поляницької сільської ради Надвірнянсього району Івано-Франківської області () 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Желік О.М.