Справа № 120/16948/25
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

05 січня 2026 р. Справа № 120/16948/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Комар Павло Анатолійович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді від 12.12.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недотриманням вимог КАС України, а саме:

- не додано обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку;

- не додано документу який підтверджує сплату судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп. Реквізити для сплати судового збору: ГУК у Він, обл./м.Вінниця/22030101, , Банк одержувач: Казначейство України (ЕАП), р/р UA4002856, призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Вінницький окружний адміністративний суд.

Представник позивач на виконання вимог зазначеної вище ухвали подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. Так, представник позивач щодо обґрунтування позовних вимог в частині поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку вказав таке.

Посилаючись на висновки постанов Верховного Суду зазначив, що грошова компенсація за неотримане речове майно є гарантованою державою та є складовою грошового забезпечення.

Також, зазначає, що невиплата грошової компенсації за неотримане речове майно, після звільнення військовослужбовця, може бути збережена за таким, якщо військовослужбовець звернеться з рапортом чи заявою.

Представник позивача переконаний, що за таких обставин, звернення позивача до відповідача із письмовим документом про компенсацію неотриманого речового майна, та отримання відповіді на таке 07.10.2025, надає йому можливість звернутись до суду у тримісячний термін звернення.

Щодо сплати судового збору, то предтавник позивача зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Оцінюючи приведення позовної заяви у відповідність до вимог ст. 160, 161 КАС України, суддя вказує таке.

Як уже зазначалося суддею, що оскільки позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при звільненні та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно, то при зверненні до суду із вимоагами немайнового характеру позивачу необхідно надати суду докази сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Водночас позивачем зазначено про наявність підстав для звільнення його від сплати судового збору за подання цього позову, із посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI.

Однак, суддя звертав увагу позивача на те, що упостанові від 30.11.2020 по справі № 480/3105/19 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що зі змісту положень Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232, речове забезпечення не має характеру винагороди за виконану працю, а спрямоване насамперед на задоволення потреб військовослужбовців під час несення ними військової служби.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця. Тому, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону від 08.07.2011 № 3674-VI пільга із сплати судового збору теж не може бути застосована у спірних правовідносинах.

Таким чином, з метою виконання вимог Закону від 08.07.2011 № 3674-VI, та приведення позовної заяви у відповідність із вимогами Кодексу адміністративного судочинства України, позивачу необхідно було надати докази сплати судового збору за звернення до суду в розмірі 1211,20 грн.

Щодо пропуску позивачем строку звернення до суду.

Так, суддя зазначав, що інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви предметом позову є визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення повного розрахунку при звільненні з військової служби в частині невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Однак, суддя звертав увагу позивача на тому, що військова служба є різновидом публічної служби.

Крім того, як зазначалося, у постанові від 30.11.2020 по справі № 480/3105/19 Верховний Суд дійшов висновку, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця. Тому судом не застосовується ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так, суддя наголосив, що відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тому, згідно позовних вимог позивач зазначив, що 23.04.2025 його було звільнено з військової служби за станом здоров`я. Однак, всупереч п. 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178, відповідачем не було виплачено компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Позивач вказав, що з метою виплати компенсації вартості речового майна, 21.08.2025 звернувся до Військової частини із зверненням.

Листом відповідача від 07.10.2025 позивача повідомлено про причини невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно.

Отже, позивач знав про факти порушення своїх прав ще при звільненні, а також достеменно відомо після отримання листа відповідача 07.10.2025. Проте до суду з цим позовом звернувся лише 07.12.2025.

Тому, суддею було запропоновано позивачу пододати до суду заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску

При цьому суддя зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Представник позивача у заяві про усунення недоліків позову зазначив, що відповідно до постанов Верховоного Суду, позивч звернувся до суду з позовом у тримісячний термін, який вважає законним, який обчислювався з дня фактичного отримання від відповідача відомостей про нараховане та виплачене грошовое забезпечення та відмови у проведенні виплати компенсації за неотримане речове майно.

Тобто, представник позивача знову наголошує, що строк звернення до суду із позом образовується тримісячним строком, при цьому не беручи до уваги роз`яснення судді в ухвалі.

Аналізуючи подану заяву про усунення недоліків суд акцентує увагу, що позивачем не не усунуто недоліки позовної заяви та не виконано вимоги, які зазначені в ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 12.12.2025.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.

При цьому, звертаю увагу на те, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.

За правилами передбаченими частинами 5 та 6 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Відповідно до положень частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Дата постановлення ухвали зумовлена перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович