Справа № 280/3967/25
Суддя: Суховаров А.В.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2026 року справа 280/3967/25

Третій апеляційний адміністративний суду складі колегії:

головуючий суддя Суховаров А.В.

судді Головко О.В., Ясенова Т.І.,

розглянувши у письмовому провадженні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 (суддя Мінаєва К.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про призначення пенсії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15.05.2025 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому просить: визнати протиправною відмову у призначенні пенсії за віком; зобов`язати повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 30.03.2025, зарахувавши до загального страхового стажу періоди згідно трудової книжки НОМЕР_1 , та стаж підприємницької діяльності з 25.10.1996 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, з 01.01.2013 по 31.12.2016, з 01.01.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 24.02.2022, період навчання з 01.09.1979 по 15.08.1980, з 01.09.1980 по 05.03.1984.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 позов задоволений частково: визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області №32 від 07.04.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язано ГУ ПФУ в Запорізькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди її роботи відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.04.1984, періоди навчання з 01.09.1979 по 15.08.1980 відповідно до атестату № НОМЕР_2 від 15.08.1980 та з 01.09.1980 по 05.03.1984 відповідно до диплому НОМЕР_3 від 05.03.1984, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2025 про призначення пенсії за віком, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Запорізькій області просить рішення суду скасувати та відмовити в задоволені позовних вимог. Посилається на те, що трудова книжка заповнена з порушенням Інструкції №162 та Інструкції №58. До страхового стажу не зараховано періоди трудової діяльності, згідно записів трудової книжки, оскільки запис про зміну прізвища виконано без додержання вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників. За відсутності в документах відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів. До страхового стажу не зарахований період навчання з 01.09.1979 по 15.08.1980 відповідно атестату №10563 від 15.08.1980 та з 01.09.1980 по 05.03.1984 відповідно до диплому НОМЕР_4 , оскільки відсутній зв`язок між ПІБ ( ОСОБА_2 ) та паспортними даними ( ОСОБА_3 ).

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 30.03.2025 звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області №32 від 07.04.2025 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу 21 року. До страхового стажу не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки запис про зміну прізвища виконано без додержання вимог Інструкції ведення трудових книжок працівників, а документ про зміну прізвища не долучений. До страхового стажу не зараховано періоди підприємницької діяльності з 25.10.1996 по 30.11.1999, з 01.01.2000 по 31.12.2003, оскільки відсутня довідка Пенсійного фонду України про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. До страхового стажу не зараховано періоди підприємницької діяльності з 01.01.2013 по 31.12.2016, з 01.01.2020 по 30.04.2020, з 01.01.2021 по 31.01.2025, оскільки відсутні дані в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До страхового стажу не зараховано періоди навчання з 01.09.1979 по 15.08.1980 відповідно атестату №10563 від 15.08.1980 та з 01.09.1980 по 05.03.1984 відповідно диплому НОМЕР_3 від 05.03.1984, оскільки відсутній зв`язок між ПІБ ( ОСОБА_4 ) та паспортними даними (Скиба). Свідоцтво про шлюб або витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно пункту 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України №58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

При цьому, як передбачено пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників», заповнення трудової книжки вперше провадиться адміністрацією підприємства, установи, організації в присутності працівника, а відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників підприємств, установ і організацій (надалі підприємств) усіх форм власності, які пропрацювали на них понад 5 днів, включаючи осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, що вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 від 29.07.1993, у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

З аналізу вказаних нормативно-правових актів випливає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її неналежне ведення не може позбавити позивачку права на включення спірного періоду роботи до її страхового стажу і на отримання пенсії з врахуванням такого періоду.

Посилання відповідача, як підставу відмови у задоволені позову, на порушення вимог законодавства в частині заповнення трудової книжки не може бути підставою для відмови у зарахуванні спірного періоду.

Суд наголошує, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Вказані відповідачем обставини, не можу бути підставою для виключення спірного періоду роботи з трудового стажу позивача, оскільки працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (установи) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.

Також, слід врахувати правову позицію, викладену Верховний Судом у постановах від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а та від 19.12.2019 у справі №307/541/17, згідно якої підставою для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи, а не правильність записів у трудовій книжці. Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що виявлені недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 , у якій містяться записи щодо її трудової діяльності за періоди з 14.04.1984 по 27.12.1988 та з 27.11.1989 по 10.10.1994, судом встановлено, що на титульній сторінці містяться закреслення прізвища « ОСОБА_4 » (мовою оригіналу) та зазначено поруч « ОСОБА_3 », ім`я та по батькові « ОСОБА_5 » (мовою оригіналу). Тобто, при першому заповненні трудової книжки прізвище, ім`я, по батькові позивача внесені російською мовою.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №6 від 26.02.2025 у період з 06.07.1985 по 28.09.2005 позивач перебувала у шлюбі зі ОСОБА_6 , до реєстрації шлюбу мала прізвище « ОСОБА_7 », а після реєстрації та розірвання шлюбу має прізвище « ОСОБА_3 ».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розбіжності у написанні прізвища у трудовій книжці (а саме: зазначення « ОСОБА_4 » замість « ОСОБА_7 ») є типовою помилкою при здійсненні перекладу з російської на українську мову та не може впливати на реалізацію позивачем права на пенсійне забезпечення.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до стажу роботи зараховується також час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до статей 17, 18 Закону України «Про професійно-технічну освіту», професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я. До професійно-технічних навчальних закладів належать також навчально-курсові комбінати, навчальні центри та інші типи навчальних закладів, що надають професійно-технічну освіту.

Випускнику професійно-технічних закладів освіти відповідно до їх освітньо-кваліфікаційного рівня присвоюється кваліфікація «кваліфікований робітник» з набутої професії відповідного розряду (категорії) та видається відповідний документ про освіту встановленого зразка.

За наявності відповідного документа про освіту встановленого зразка період навчання зараховується до страхового стажу.

Пунктом 8 Порядку № 637 встановлено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Згідно диплому серії НОМЕР_3 від 05.03.1984 ОСОБА_8 в 1980 році вступила до Свалявського політехнічного технікуму і в 1984 закінчила повний курс по спеціальності «технологія консервування». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 05.03.1984 ОСОБА_8 присвоєно кваліфікацію «техніка технолога».

Згідно атестату №10563 від 15.08.1980 позивачка 01.09.1979 вступила і 15.08.1980 закінчила сільське професійно-технічне училище №7 м. Хоростків, Тернопільської області зі строком навчання один рік за професією «оператор по первинній обробці молока», присвоєно кваліфікацію оператора по первинній обробці молока.

При цьому, у суду відсутні сумніви щодо приналежності диплома серії НОМЕР_3 від 05.03.1984 та атестату № НОМЕР_2 від 15.08.1980 позивачці.

Таким чином, період навчання позивачки підтверджений належним чином, а тому періоди навчання з 01.09.1979 по 15.08.1980 та з 01.09.1980 по 05.03.1984 повинен бути зарахований до страхового стажу позивачки

Крім того, згідно частини 3 статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. Тобто пенсійний орган, у випадку виявлення помилок або неточностей у документах, має право звернутись до підприємств, організацій і окремих осіб, на яких працювала особа, що звернулась із заявою про призначення пенсії, із запитом про витребування відповідних документів, необхідних для визначення права на пенсію.

Відповідно до частини 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право, зокрема: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; у разі виявлення порушень порядку, використання коштів Пенсійного фонду звертатися в установленому законом порядку до контролюючих та правоохоронних органів.

Враховуючи вищевикладене, маючи цілу низку повноважень, не вчинено жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивачки на пенсію, поклавши весь тягар відповідальності на останню.

З урахуванням доводів і заперечень сторін, наданих ними доказів, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241-244, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.07.2025 без змін.

Постанова набирає законної сили з 05.01.2026 та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя А.В. Суховаров

судді О.В. Головко

судді Т.І. Ясенова