Справа № 554/17548/25
Суддя: Савченко Л. І.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/554/22/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року Шевченківський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.

при секретарі Титаренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії ПТ № 00008303, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.12.2025 року ним на лобовому склі належного йому автомобіля Tesla «Model 3» було виявлено Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до Постанови серії ПТ № 00008303. Позивач зазначає, що постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності ним отримано не було, відомості про її направлення не відомі. Із обставинами, викладеними у вказаному Повідомленні, не погоджується, вважає висновки інспектора з паркування Жушмана Ю.О. такими, що не відповідають дійсності, а справу про адміністративне правопорушення такою, що розглянута з істотними порушеннями матеріального та процесуального права, відповідно оскаржувана Постанова про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю. ОСОБА_1 вказує, що у даній справі про адміністративне правопорушення повноваження інспектора з паркування виконував головний спеціаліст відділу по контролю за паркуванням Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Жушман Юрій Олександрович, згідно змісту Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, а також доданої до позовної заяви копії рішення Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 08.08.2025 року № 261. Позивач звертає увагу суду, що найменування посади інспектора з паркування Жушмана Ю.О. не відповідає такому найменуванню у вищенаведеному Рішенні Виконавчого комітету Полтавської міської ради, що вказує на допущення помилки в даній частині при складанні Повідомлення. Крім того, Повідомлення містить суттєві порушення ч.ч. 2 та 3 ст. 283 КУпАП, оскільки останнє: взагалі не містить найменування органу та містить хибне найменування посади особи, якою складено Повідомлення; не містить дату розгляду справи; не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, з огляду на наявність виключно констатації фіксування інспектором порушення, всупереч ст. 280 КУпАП; не містить зазначення моделі транспортного засобу, виключно зазначення марки; не містить зазначення технічного засобу, яким здійснено фото фіксацію правопорушення. Окремо позивач зазначає про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, згідно якої, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Звертає увагу суду, що застосування санкції частини 3 статті 122 КУпАП можливо виключно у разі, коли порушення правил зупинки, стоянки створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, що є невід`ємною частиною диспозиції даної норми, відсутність же вказаної кваліфікуючої ознаки виключає настання відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Позивач зазначає, що, як можливо встановити із доданих до позовної заяви фотоматеріалів, отриманих під час фотозйомки правопорушення, які розміщені на веб-сайті (https://inspekcia-blag.rada-poltava.gov.ua), що знаходиться за посиланням QR-коду, розміщеному на Повідомленні, автомобіль припаркований таким чином, що не створює перешкоди дорожньому руху оскільки знаходиться на узбіччі та не заважає руху інших транспортних засобів та не несе загрозу безпеці руху учасників дорожнього руху. Диспозиція пп. «и» п. 15.9 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР), передбачає, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду, однак інспектор з паркування Жушман Ю.О., нехтуючи вказаною нормою та ігноруючи норму ч. 3 ст. 122 КУпАП, необгрунтовано та безпідставно вирішив скласти адміністративний матеріал саме відносно його автомобіля, попри наявність поруч інших автомобілів, що очевидно створюють перешкоди для руху інших транспортних засобів на виїзді з прилеглої території, як можна встановити із доданих до позовної заяви фотографій, що може свідчити про недбале або упереджене ставлення інспектора з паркування до своїх службових обов`язків з потенційною наявністю ознак корупціогенних чинників у його діяльності. Крім того, з доданих до позовної заяви фотографій з веб-сайту Відповідача виявлено, що інспектор з паркування Жушман Ю.О. для здійснення фото фіксації правопорушення використовує невідомий пристрій, відомості про який, всупереч ст. 283 КУпАП, не зазначені у Повідомленні. Також із вказаних фотоматеріалів виявлено, що інспектор з паркування Жушман Ю.О., ймовірно для вимірювання відстані між автомобілем та з центру виїзду з прилеглої території використовує пристрій бренду «Bosch», за відсутності відомостей про використання зазначеного приладу, його цільового призначення, одиниць виміру, що ним використовуються у джерелах, доступних для перевірки Позивачу. Правових підстав для використання зазначених приладів інспекторами з паркування встановлено не було, як і не встановлено відомостей щодо сертифікації таких приладів, що зумовлює ризики внесення до них апаратних або програмних змін, з метою коригування їх функціональних особливостей, а тому в силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС, обов`язок щодо доказування правомірності використання вказаних приладів, відсутності внесення до них будь-яких змін, та правомірності свого рішення в цілому покладається саме на Відповідача. Позивач вказує, що позбавлений можливості надати докази, окрім доданих до позовної заяви, оскільки такі докази зберігаються у Відповідача, трму просить суд витребувати у Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста матеріали справи про адміністративне правопорушення, в якій Відповідачем притягнуто Позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП 08.12.2025 року, та в рамках якого винесено оскаржувану Постанову та Повідомлення до Постанови серії ПТ № 00008303.

Ухвалою суду від 18 грудня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Витребувано у Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста матеріали справи про адміністративне правопорушення про притягнення 08.12.2025 р. ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, в рамках якої винесено оскаржувану постанову та повідомлення до постанови серії ПТ № 00008303.

26 грудня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що 08 грудня 2025 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу по контролю за паркуванням Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Жушманом Ю.О. було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 3 статті 122 КУпАП: порушення правил зупинки, а саме: о 08 год. 48 хв. по вулиці Шевченка 22/46 здійснено зупинку транспортного засобу легкового автомобіля: марка «TESLA» з номерним знаком « НОМЕР_1 » ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій, чим порушено пункт 15.9 «и» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. Відповідальність за указане порушення, передбачена ч.3 ст.122 КУпАП, згідно з якою порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин правопорушення відповідно до вимог примітки до статті 14-2 КУпАП: фотознімки з різних ракурсів, що здійснені за допомогою технічного приладу 2707 («Zebra ET45»), який пройшов стандартизацію відповідно до Закону України "Про стандартизацію", що підтверджується: сертифікатом відповідності, сертифікат перевірки типу, що автоматично визначає координати місця фіксації, відображають: 1) дату порушення 08.12.2025 р; 2) місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Полтава, вул. Шевченка 22/46; 3) географічні координати: 49.5817108, 34.5545807; 4) час вчинення порушення: 08 год. 48 хв. Фіксація правопорушення проводилася також за допомогою світловіддалеміра лазерного "Bosh" GLM-40 Professional. Згідно чинного до 06 жовтня 2026 року свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, виданого ДП «ПОЛТАВАСТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ» «Полтавський Регіональний науково-технічний центр стандартизації, метрології та сертифікації» №12-Г/3564 від 06.10.2025р. похибки лазерного вимірювання складають 1,5 мм. Фотознімки із відображенням автомобіля марки «TESLA», номерний знак « НОМЕР_1 », та дані про відстань місця зупинки транспортного засобу містять інформацію про те, що транспортний засіб був зупинений за 3678 мм (3 метри 67,8 сантиметрів) від виїзду з прилеглої території, що підтверджено заміром такої відстані, тобто ближче 10 метрів. Отже, як вбачається з матеріалів справи, факт здійснення зупинки транспортного засобу на відстані менше ніж 10 метрів від виїзду з прилеглої територій, що є порушенням правил зупинки транспортних засобів (підпункт «и») пункт 15.9 ПДР) зафіксовано на фотознімках, які зроблені інспектором з паркування під час допущення відповідного порушення за допомогою технічного приладу Zebra ET45. Оскільки здійснено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки, відповідальність за що передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП, та відсутність можливостей встановити безпосередньо особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення, у повній відповідності до ст. 279-1 КУпАП інспектором з паркування розміщено на лобовому склі транспортного засобу TESLA, д/н « НОМЕР_1 » повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності. Факт того, що транспортним засобом позивача здійснено зупинку у забороненому для цього місці підтверджується зображеннями вказаного транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення у інформаційно-телекомунікаційній системі «Система інтелектуального паркування «UNIP». Предметом спору в цій справі є визнання протиправними дій інспектора з паркування та скасування повідомлення та постанови від 08 грудня 2025 року № ПТ00008303. На думку позивача, останнього притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу за порушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП. Представник відповідача вказує, що повідомлення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності від 08.12.2025 року за своєю суттю не породжує для позивача жодних прав і обов`язків, а відтак і не створює для останнього права на захист. Інспектором з паркування не приймалася постанова про накладення адміністративного стягнення сер. ПТ №00008303 від 08.12.2025 відносно ОСОБА_1 . Зазначене зумовлює необхідність повідомлення суду про неможливість подати постанову від 08.12.2025, яка витребовується судом за ухвалою від 18 грудня 2025 року, через фізичну відсутність такого документу у відповідача. На даний час справа щодо вказаного правопорушення не розглянута інспектором з паркування. Отже, таке повідомлення не є актом, на підставі якого особа, в даному випадку ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної чи будь-якої іншої відповідальності. Більше того, оскаржуване повідомлення взагалі не містить даних про особу ОСОБА_1 (позивача у справі). Таким чином, вимоги позивача в частині скасування постанови сер. ПТ №00008303 від 08.12.2025 про накладення адміністративного стягнення, яка не приймалася інспектором з паркування, як і повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, є необґрунтованим та безпідставним.

30 грудня 2025 року позивач ОСОБА_1 надіслав до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 05 січня 2026 року відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 по справі № 554/17548/25 за позовом ОСОБА_1 до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення повернуто без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 08.12.2025 року головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу по контролю за паркуванням Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста Жушманом Ю.О. складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серії ПТ № 00008303.

З вказаного повідомлення вбачається, що виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 3 статті 122 КУпАП: порушення правил зупинки, а саме: о 08 год. 48 хв. по вулиці Шевченка 22/46 здійснено зупинку транспортного засобу легкового автомобіля: марка «TESLA» з номерним знаком « НОМЕР_1 » ближче 10 м. від виїздів з прилеглих територій, чим порушено пункт 15.9 «и» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (а.с.40-41).

Відповідачем у відзиві зазначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення сер. ПТ №00008303 відносно ОСОБА_1 не виносилася (а.с.63-66).

Згідно статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк

Згідно із частиною 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 1 частини 1статті 20 КАС України встановлює, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису) інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першійстатті 14-2 цього Кодексу. Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.

При цьому, норма частини 1 статті 14-2 КУпАП передбачає, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності є проміжним документом, який інформує водія автомобіля про порушення Правил дорожнього руху, та виноситься поліцейським чи інспектором з паркування за особливих умов - в разі, якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині 1 статті 14-2 КУпАП, на місці вчинення правопорушення.

Наявність вказаного повідомлення не означає наступного автоматичного та беззаперечного винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, при цьому, на момент складання такого повідомлення особа водія зі сторони поліцейського чи інспектора з паркування є невстановленою.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, приймаючи до уваги запроваджений законодавцем порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), суд зазначає, що позивачем в межах даної справи фактично оскаржується повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, яке за своєю суттю не породжує для позивача жодних прав і обов`язків.

Вказане повідомлення не є актом індивідуальної дії, оскільки не містить і не повинне містити інформації про особу, якої воно стосується. Таким актом є власне постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності, яка в даному випадку не є предметом оскарження через її відсутність.

При цьому, формулювання позовних вимог є невірним з огляду на факт відсутності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Інші обставини щодо фотофіксації порушення правил зупинки автомобіля, розміщення матеріалів фотофіксації на відповідному сайті тощо носять суто технічний характер і свідчать про підготовчі дії зі сторони відповідача для притягнення порушника до відповідальності, однак їх сукупність також не дає підстав стверджувати про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності відповідної постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Окрім цього, із змісту приписів статей 14-2, 279-1 КУпАП слідує, що обов`язковою умовою розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), є встановлення конкретної особи, яка має нести відповідальність за вчинене правопорушення, і стосовно саме такої конкретної особи виноситься постанова про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статі 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, а саме постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Постанову інспектора з паркування про накладення адміністративного стягнення (частини перша, третя та шоста статті 122, частини перша, друга та восьма статті 152-1 цього Кодексу) - в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з урахуванням особливостей, визначених цим Кодексом;

При цьому, вище вказані норми не передбачають можливість оскарження до суду повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, яке передбачено статтею 279-1 КУпАП.

Як слідує з оскаржуваного позивачем акту, останній не може бути застосований до позивача, оскільки не містить щодо нього будь-якої інформації.

Окрім цього, відповідно до пункту 6 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню, є постанова органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом, а не повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності.

Додатково суд звертає увагу на те, що визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Здійснення владних управлінських функцій має тягнути за собою виникнення правовідносин влади і підпорядкування, тобто суб`єкт владних повноважень повинен шляхом вчинення дій або бездіяльності, прийняття певних рішень владно керувати поведінкою позивача, впливати на його майнові та/або особисті немайнові права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №815/3490/16 сформульовано правовий висновок про належність до компетенції адміністративних судів спорів фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У пункті 53 рішення від 08 квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України» (заява № 377/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням у випадку, коли доступ особи до суду обмежується або законом, або фактично таке обмеження не суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету, за умови забезпечення розумної пропорційності між використовуваними засобами та метою, яка має бути досягнута (п.57 рішення Європейського суду з прав людини від 28.05.1985р. у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства»).

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні та конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у законодавстві право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як слідує з матеріалів справи та позовної заяви, предметом цього спору є оскарження повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності самого факту притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Отже, спір у цій справі не підпадає під визначення публічно-правового спору, наведеного у статті 19 КАС України, на який поширюється юрисдикція адміністративного суду.

До того ж, із системного аналізу положень статей 14-2, 279-1 КУпАП вбачається, що обов`язково підлягає встановленню конкретна особа, яка має нести відповідальність за вчинене правопорушення, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) і стосовно саме такої конкретної особи виноситься постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності.

В контексті викладеного, суд наголошує, що відповідно до статей 287-288 КУпАП оскаржено може бути виключно постанову по справі про адміністративне правопорушення, а не повідомлення. На час розгляду даної справи судом встановлено , що поставова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП не виносилась, про що зазначено відповідачем, у зв`язку з чим її копії не надано до суду, на виконання вимог ухвали суду від 18 грудня 2025 року в частині витребування доказів.

Згідно пункту 1 частини 1статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст.243,250,308,310,315,319,321,322,325,329 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Закрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції по контролю за благоустроєм, екологічним та санітарним станом міста про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України .

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.І.Савченко