Справа № 120/5598/25
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

02 січня 2026 р. Справа № 120/5598/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Юлії Миколаївни, розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області (далі - відповідач) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про те, що відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні та виплаті допомоги у зв`язку із вагітністю та пологами та допомоги при народженні дитини згідно постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001 року. З підстав того, що звернення за вказаними видами соціальних допомог відбулося з порушенням строків.

Ухвалою від 30.04.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 19.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою позивачу поновлено строк звернення до суду.

29.05.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги заперечує та просить відмовити у задоволенні останніх. Мотивуючи свою позицію Управління праці вказує, що допомога у зв`язку з вагітністю та пологами призначається, якщо звернення за нею надійшло не пізніше шести місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, і виплачується жінкам за весь період відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів.

Окремо представником відповідача зауважено про те, що до управління соціального захисту населення Могилів-Подільської районної військової адміністрації не надходило від позивача заяви про призначення допомоги по вагітності і пологах. Відповідно, правові підстави для призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами були відсутні.

Стосовно допомоги при народженні дитини зазначено, що така надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання. Заява встановленого зразка за призначенням допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датована 17.10.2024 року, надійшла до управління в паперовому вигляді від ЦНАП Ямпільської міської ради та засобами програмного комплексу «Соціальна громада» 17.10.2024 року. Заява з документами розглянута та опрацьована 18.10.2024 року в програмному комплексі Мінсоцполітики «АСОПД», використовуючи модуль «Призначення та перерахунок допомоги сім`ям з дітьми», за результатом чого зазначеним програмним комплексом прийнято рішення, що позивач не має права на державну допомогу при народженні дитини у зв`язку з тим, що пройшло 12 місяців з дати народження дитини».

09.09.2025 представником відповідача подано заяву про заміну неналежного відповідача у справі з УПСЗН Могилів-Подільської районної державної адміністрації на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ухвалою від 17.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації про заміну неналежного відповідача відмовити. Крім того даною ухвалою запропоновано позивачу у 5-денний строк з дня отримання копії цієї ухвали висловити письмово свої доводи, міркування або заперечення щодо залучення до участі у справу в якості співвідповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

30.10.2025 представником позивача до суду подано клопотання про залучення співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області.

Ухвалою від 05.11.2025 вирішено залучити до участі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, як співвідповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, ).

24.11.2025 представником Пенсійного фонду до суду подано відзив на позовну заяву, яким просить відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Остшешув республіка Польща, ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 09.08.2023.

Відповідно до довідки № 2700 від 11.10.2023 року про реєстрацію громадянином України виданої Генеральним консульством України у Вроцлаві донька позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Генерального консульства України у Вроцлаві набула громадянство України підставі частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України».

25.08.2024 року позивач повернулась до місця свого проживання в Україні в м. Ямпіль, Могилів - Подільського району, Вінницької області.

17.10.2024 позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області із заявою про призначення допомоги при народженні дитини.

18.10.2024 відповідачем прийнято рішення про призначення допомоги сім`ям з дітьми, яким відмовлено у призначенні зазначеної допомоги з підстав того, що пройшло 12 місяців з дати народження дитини.

03.02.2025 позивач повторно звернулась із заявою довільної форми до УПСЗН Могилів - Подільської районної державної адміністрації Вінницької області із проханням призначити їй допомогу у зв`язку із вагітність та пологами, допомогу при народженні дитини та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

На вказане звернення УПСЗН Могилів - Подільської районної державної адміністрації Вінницької області за № 377/01-27/2 від 25.02.2025 року направлено відповідь за якою позивачу повідомлено про те, що відповідно до звернення від 03.02.2025 щодо призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яке надійшло з управління "Центр надання адміністративних послуг" 04.02.2025, заява з відповідними документами про призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами до управління соціального захисту населення не надходила. Відповідно до п. 3 абз. 6 та п. 5 пп. 1 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 № 1751, зазначена допомога призначається непрацюючим жінкам, якщо звернення за нею надійшло не пізніше ніж через шість місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Заява з повним пакетом документів про призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшла від ЦНАПу 17.10.2024 року. Відповідно абз. 1 п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням відповідача, позивачка звернула за захистом прав та законних інтересів до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги встановлює Закон України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" від 21 листопада 1992 року № 2811-XII (далі Закон № 2811-XII).

Даний Закон спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Так, згідно з частиною 1 статті 1 Закону громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених Законом та іншими законами України.

Згідно з пунктом 2 частиною 1 статті 3 Закону одним із видів державної допомоги сім`ям з дітьми є допомога при народженні дитини. Така допомога призначається і виплачується органами соціального захисту населення; надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною; покриття витрат на її виплату здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України у вигляді субвенцій до місцевих бюджетів (стаття 4, частина 1 статті 5, частина 1 статті 10 Закону), з урахуванням умов, визначених у статті 11 Закону № 2811-XII.

Таким чином, допомога при народженні дитини є різновидом державної допомоги у загальній системі соціального захисту населення і надається з метою забезпечення відповідного рівня матеріальної підтримки сімей, у яких є діти, створення належних умов для утримання та виховання дітей.

За приписами статті 11 Закону № 2811-XII, для призначення допомоги при народженні дитини до органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини. Даний перелік документів є вичерпним. Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. У разі народження мертвої дитини допомога при народженні дитини не призначається.

Вказані норми Закону кореспондуються з положеннями Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1751 від 27 грудня 2001 року (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 59 від 04 лютого 2009 року).

Суд зазначає, що відповідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Крім того, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам.

В даному випадку неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі №591/610/16, висновок якого суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з нормами частини шостої зазначеної статті висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту інтересів малолітньої дитини, виходячи з завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку, що, відмовляючи у призначенні допомоги при народженні дитини, відповідач не врахував всі обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, суд зазначає, що позивач та її дитина мають право на соціальний захист від держави, який передбачає комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на захист добробуту кожного члена суспільства, забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, держава зобов`язується забезпечити дитині захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Позивач, в сім`ї якої виховується та проживає неповнолітня дитина, має право на державну допомогу, яка надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Затверджуючи та забезпечуючи права і свободи громадян, держава окремими законами встановила певні соціальні пільги, компенсації і гарантії, що є складовою конституційного права на соціальний захист і юридичними засобами здійснення цього права, а тому відповідно до ст. 68 Конституції України вони є загальнообов`язковими, однаковою мірою мають додержуватися органами державної влади, місцевого самоврядування, їх посадовими особами, невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення засад соціальної правової держави.

Зазначені вимоги до держави викладені і у статті 12 Європейської соціальної хартії, вчиненої 3 травня 1996 року у м. Страсбурзі, яка підписана від імені України 7 травня 1999 року у м. Страсбурзі, ратифікованої Законом України від 14 вересня 2006 року, відповідно до якої держава зобов`язана підтримувати функціонування системи соціального забезпечення, її задовільний рівень, докладати зусиль для її поступового посилення.

До такого висновку суд дійшов і з врахуванням правової позиції Європейського Суду з прав людини, викладеній у справі "Ілашку та інші проти Молдови та Росії", в якій суд встановив обов`язок держави, навіть за відсутності належного ефективного контролю над частиною власної території, вжити заходів у рамках своєї влади та відповідно до міжнародного права для захисту гарантованих Конвенцією прав заявників.

З огляду на зазначене, допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. І даний адміністративний позов фактично заявлений в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення.

Тобто, в спірних правовідносинах неможливість своєчасного звернення одним з батьків до органу, який здійснює призначення допомоги при народженні дитини, призводить до порушення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, враховуючи ту обставину, що позивач всупереч своїй волі не мала об`єктивної можливості для повернення в Україну, виходячи з принципу верховенства права та завдань адміністративного судочинства, суд доходить висновку про необхідність визнання протиправною відмову у наданні державної допомоги при народженні дитини, яка створює правові наслідки зобов`язання відповідача призначити допомогу при народженні дитини в порядку та розмірі, що встановлені ст. 12 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми".

Вирішуючи даний спір, судом враховані правові висновки, що викладені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №591/610/16, від 06.09.2018 у справі №242/5735/16-а, які відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наведені норми чинного законодавства України, суд доходить висновку про задоволення у цій частині позовних вимог.

Щодо вимоги про визнання відмови УПСЗН Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області від 25.02.2025 у призначенні допомоги у зв`язку із вагітністю та пологами згідно постанови КМУ № 1751 від 27.12.2001, суд зазначає наступне.

Закон України від 21.11.1992 №2811-ХІІ «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» (далі - Закон №2811) встановлює гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги з урахуванням складу сім`ї, її доходів та віку дітей і спрямований на забезпечення пріоритету державної допомоги сім`ям з дітьми у загальній системі соціального захисту населення.

Відповідно до ст.7 Закону №2811 право на державну допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами мають за цим Законом всі жінки (у тому числі неповнолітні), які не застраховані в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Умови надання і тривалість виплати допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами передбачені ст. 8 Закону №2811.

Зокрема зазначено, що підставою для призначення жінкам допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами є видана в установленому порядку довідка лікувального закладу встановленого зразка та довідка: - з основного місця роботи (служби, навчання); - ліквідаційної комісії для жінок, звільнених з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства, установи, організації; - державної служби зайнятості для жінок, зареєстрованих у державній службі зайнятості як безробітні.

Допомога у зв`язку з вагітністю та пологами призначається, якщо звернення за нею надійшло не пізніше шести місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами, і виплачується жінкам за весь період відпустки, тривалість якої становить 70 календарних днів до пологів і 56 (у разі ускладнених пологів або народження двох чи більше дітей - 70) календарних днів після пологів. Жінкам, віднесеним до 1-4 категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, допомога по вагітності та пологах виплачується за 180 календарних днів зазначеної відпустки (90 - до пологів та 90 - після пологів). Зазначена допомога обчислюється сумарно та надається жінкам у повному обсязі незалежно від кількості днів відпустки, фактично використаних до пологів.

Як встановлено з матеріалів справи, що 03.02.2025 позивач звернулась із заявою довільної форми до управління "Центр надання адміністративних послуг", якою просила "призначити" допомогу у зв`язку з вагітністю та пологами, допомогу при народженні дитини та державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

За результатом розгляду зазначеної заяви, УПСЗН Могилів - Подільської районної державної адміністрації Вінницької області за № 377/01-27/2 від 25.02.2025 року направлено відповідь за якою позивачу повідомлено про те, що відповідно до звернення від 03.02.2025 щодо призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, допомоги при народженні дитини та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яке надійшло з управління "Центр надання адміністративних послуг" 04.02.2025, заява з відповідними документами про призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами до управління соціального захисту населення не надходила. Відповідно до п. 3 абз. 6 та п. 5 пп. 1 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 № 1751, зазначена допомога призначається непрацюючим жінкам, якщо звернення за нею надійшло не пізніше ніж через шість місяців з дня закінчення відпустки у зв`язку з вагітністю та пологами.

Заява з повним пакетом документів про призначення допомоги при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшла від ЦНАПу 17.10.2024 року. Відповідно абз. 1 п. 12 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 № 1751, допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Отже, оцінюючи надану відповідь відповідача від 25.02.2025, на заяву позивача від 03.02.2025, суд зазначає про те, що у зверненні позивач просила "призначити" допомогу у зв`язку із вагітністю та пологами. Разом з тим, листом від 25.02.2025 УПСЗН Могилів - Подільської районної державної адміністрації Вінницької області лише повідомило про те, що заява з відповідними документами про призначення допомоги у зв`язку із вагітністю та пологами до управління не надходила.

Отже, надана відповідачем відповідь від 25.02.2025 має двозначний та формальний характер, оскільки фактично не містить результатів розгляду звернення позивача по суті. Відповідач, отримавши заяву позивача від 03.02.2025 з проханням про призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами, був зобов`язаний розглянути таке звернення та прийняти відповідне рішення у межах наданих йому повноважень.

Водночас, у відповіді відповідач обмежився лише повідомленням про те, що заява з відповідними документами до управління не надходила, не вирішивши питання щодо можливості її розгляду, не зазначивши, з яких саме підстав не може бути призначена відповідна допомога, а також не роз`яснив позивачу порядок та вимоги до подання заяви встановленого зразка, із посиланням на відповідні норми чинного законодавства.

Таким чином, Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області не виконало обов`язок щодо належного, повного та об`єктивного розгляду звернення позивача та не прийняло мотивованого рішення за результатами його розгляду, що свідчить про наявність протиправної бездіяльності, яка полягає у неналежному розгляді заяви позивача та неприйнятті рішення в установленому законом порядку.

Однак, визначаючись із зобов`язальною частиною, судом враховано, що відповідно до постанови КМУ від 23.06.2025 № 766 "Про реалізацію експериментального проекту щодо централізації механізму виплати деяких державних допомог "Пенсійний фонд України з 01.07.2025 забезпечує призначення та виплату державних допомог та адмініструє відповідні програмні комплекси. Технічні та правові підстави для призначення державних соціальних допомог в Управлінні соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації відсутні.

З огляду на зазначене, суд вважає, що зобов`язання слід покласти саме на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, а саме розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2025, у частині призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду. А також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року.

Зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наведені норми чинного законодавства України, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд доходить висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області від 18.10.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні допомоги при народженні дитини згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року.

Визнати протиправною бездіяльність Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 03.02.2025 та неприйнятті рішення в установленому законом порядку за результатом розгляду заяви.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1751 від 27.12.2001 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.02.2025 в частині призначення допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами та за результатами такого розгляду прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 807,46 грн. (вісімсот сім гривень сорок шість копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації Вінницької області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Управління соціального захисту населення Могилів-Подільської районної державної адміністрації (вул. Володимирська, 18, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, 21005, )

Рішення суду сформовано: 02.01.2026.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна