Справа № 240/7464/24
Суддя: Слободонюк М.В.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

Справа № 240/7464/24

02 січня 2026 року м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Слободонюк М.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги та розглянувши заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення суду задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 20 червня 2024 року у справі №240/7464/24, встановивши новий спосіб виконання судового рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату пенсії з врахуванням раніше виплачених сум:

"Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 нараховану за період із 01.04.2019 по 31.07.2024 однак не виплачену пенсію в загальній сумі 135654,32 грн".

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24 грудня 2025 року залишив апеляційну скаргу без руху та запропонував скаржнику протягом десяти днів з дня вручення копії відповідної ухвали усунути недоліки апеляційної скарги у спосіб:

- подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження;

- надання доказів направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень ч. 9 ст. 44 КАС України.

30 грудня 2025 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 (вх. 26669/25) та клопотання про долучення доказів направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів позивачу (вх. 26672/25).

Надаючи оцінку клопотанню Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про долучення доказів (вх. 26672/25), суд вважає частково виконаними вимоги ухвали суду від 24.12.2025, оскільки наданими апелянтом доказами підтверджується факт направлення копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів позивачу - ОСОБА_1 .

Визначаючись щодо заяви Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 (вх. 26669/25), судом встановлено наступне.

Так, зі змісту поданої заяви (клопотання) вбачається, що обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає про наявність технічних проблем, зокрема перевантаження системи, спричиненого перебоями з електропостачанням, унаслідок чого апеляційну скаргу не було подано своєчасно. Таким чином, апеляційну скаргу не було відправлено з технічних причин, а саме через ускладнення в роботі підсистеми «Документообіг» ІКІС ПФУ.

Надаючи оцінку доводам, на які апелянт посилається як на підставу для поновлення строку на апеляційне оскарження, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Судом встановлено, що оскаржуване судове рішення прийняте в порядку письмового провадження 01.12.2025.

Враховуючи зазначене, останнім днем подання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року, є 16.12.2025.

Апеляційна скарга подана до суду в електронній формі через систему "Електронний суд" 18.12.2025. Тобто, з пропуском строку на її подання.

Суд звертає увагу, що забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією з основних засад судочинства та гарантується приписами пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України.

Проте, дане право підлягає реалізації з дотриманням вимог процесуального законодавства, що виражається в дотриманні форми та змісту апеляційної скарги, термінів її подачі, а також обов`язковому переліку матеріалів, що повинні бути додані до неї, зокрема і документу про сплату судового збору.

Суд зауважує, що згідно з частиною 2 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пункту 6 частини 5 статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

У пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Тобто, виходячи з принципу "належного урядування", державні органи та органи місцевого самоврядування загалом, зобов`язані діяти вчасно та в належний спосіб, а держава не повинна отримувати вигоду у вигляді поновлення судами строку на оскарження судових рішень та виправляти допущені органами державної влади помилки за рахунок приватної особи, яка діяла добросовісно.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до частини 1 статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, необхідно встановити наявність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження, які об`єктивно перешкоджали особі вчасно подати апеляційну скаргу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Щодо посилань апелянта на перебої та відключення електропостачання, то суд вважає за необхідне зазначити, що апелянтом не надано доказів, які б підтверджували безпосередній вплив відсутності електроенергії в період з моменту отримання оскаржуваного судового рішення до моменту звернення з апеляційною скаргою (згідно дати формування апеляційної скарги як документу в системі "Електронний суд" 18.12.2025).

Суд звертає увагу на те, що неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу для визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Більше того, саме посилання на перебої та відключення електропостачання не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.

Наведене узгоджується і висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12.12.2025 у справі № 520/24010/23.

Суд зауважує, що всі учасники справи є рівними перед законом і судом, зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, в тому числі, при оскарженні судових рішень в апеляційному порядку, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про неухильне виконання покладених на них обов`язків як учасника справи і намір добросовісної реалізації права на апеляційний перегляд справи.

Крім того, неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного й обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження. Наведені відповідачем аргументи є проблемою внутрішньої організації роботи пенсійного органу та не можуть слугувати свідченням наявності об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали своєчасному оскарженню рішення суду першої інстанції.

Приписи статті 44 КАС України передбачають обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки (частина друга), зокрема, виконувати процесуальні дії в установлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Наведеними положеннями КАС України чітко обумовлений характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їхню реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок і зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, установлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Відтак, неналежна організація процесу з оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб та невиконання відповідачем вимог процесуального закону не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру, які можуть зумовити перегляд остаточного і обов`язкового судового рішення після закінчення строку його апеляційного оскарження, а тому не підтверджує наявність поважних підстав для поновлення цього строку (аналогічні висновки зроблено у постанові Верховного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 560/403/22, від 8 серпня 2024 року у справі №440/15583/23).

Органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків разом з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб дотримуватися своїх власних внутрішніх правил і процедур, установлених, у тому числі, нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їхнього порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтермінувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

До того ж, у пункті 49 постанови від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19 Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду вказав, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

З огляду на зазначене, наведені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції, не можна розцінювати як обставини, які об`єктивно унеможливили вчасне звернення відповідача з апеляційною скаргою.

Враховуючи вищевикладене, суд не вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, які зазначені в поданій заяві, тому така заява (клопотання) не може бути задоволеною з підстав, які в ній викладені.

Частина третя статті 298 КАС України наголошує, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Отже, на виконання приписів зазначеної норми та з метою сприяння відповідачу у реалізації ним своїх процесуальних прав та обов`язків, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту можливість звернутися із новою заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку та з наданням доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

Керуючись ст.ст. 169, 295, ч.3 ст.298 КАС України,

У Х В А Л И В :

Визнати неповажними причини пропуску Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області строку на апеляційне оскарження ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року залишити без руху.

Встановити апелянту строк протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги у спосіб подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку та доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи в мережі Інтернет на офіційному вебпорталі судової влади України за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud4856/.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Слободонюк М.В.