Справа № 480/9912/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

02 січня 2026 року Справа № 480/9912/25

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Кунець О.М., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Сумській області, Глухівського міського відділу УДМС України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління ДМС України в Сумській області, Глухівського міського відділу УДМС України в Сумській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії та скасувати відмову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, щодо відмови в оформленні та видачі паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки громадянину України ОСОБА_1 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ,оформлену листом від 08.10.2025 №К-94/6/5901-25/5901.3/137-25, КЕП: ОСОБА_2 08.10.2025;

- зобов`язати Глухівський міський відділ УДМС України в Сумській області оформити та видати громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку дії ID-картки, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, вперше по досягненню ним 18 років, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, та занесенням в паспорт громадянин України за народженням.

Перевіривши матеріали позовної заяви, суд зазначає, що позов підлягає залишенню без руху, оскільки поданий з порушенням вимог ст.ст. 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Так, відповідно до п.2 ч.5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з даним позовом не зазначив реєстраційний номер облікової картки платника податків в позовній заяві, а також не вказав відомості щодо наявності або відсутності електронного кабінету.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно надати до суду позовну заяву в новій редакції та її копії для відповідачів, де слід вказати реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_1 та навести відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у сторін.

Крім того, за приписами ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Підпунктом 1 п.3 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що розмір судового збору за подання фізичною особою адміністративного позову, який містить позовну вимогу немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2025 становить 3028,00 гривні.

Із адміністративного позову вбачається, що позивачем заявлено вимогу немайнового характеру, у зв`язку з чим сума судового збору становить 1211,20 грн.

Разом з цим, позивачем не надано до суду докази сплати судового збору, проте заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки відсутні доходи, та зазначає, що позивач навчається і не працює на даний час. Також, посилається на норми ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відмовляючи у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зазначає, що відповідно до частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

З аналізу вказаної норми можна зробити висновок, що звільнення від сплати судового збору встановлено за умови, що, по-перше, цей позов подається споживачем, по-друге, позов стосується порушених прав позивача, як споживача у спірних правовідносинах.

Однак, у спірних правовідносинах позивач не є споживачем послуг у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно пункту 22 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" встановлено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Зі змісту зазначеного пункту вбачається, що визначальною ознакою, яка характеризує фізичну особу, як споживача, є те, що ця особа придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію.

У свою чергу, продукція, згідно з пунктом 19 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів", - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Даний позов стосується зобов`язання Глухівського міського відділу оформити та видати громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку дії ID-картки, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, вперше по досягненню ним 18 років, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, та занесенням в паспорт громадянин України за народженням.

Отже, у спірних правовідносинах позивач не придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити вироби (товари).

Також, спірні правовідносини не стосуються й виконання певної роботи у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки, пунктом 21 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що робота - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Так, згідно з пунктом 17 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб.

Тобто, послуга, за змістом Закону України "Про захист прав споживачів", - це діяльність з надання особі матеріального чи нематеріального блага, яке визначене договором.

Таким чином, правовідносини щодо зобов`язання Глухівського міського відділу оформити та видати громадянину України ОСОБА_1 , у зв`язку із закінченням строку дії ID-картки, паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки, вперше по досягненню ним 18 років, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, та занесенням в паспорт громадянин України за народженням, не є послугою, у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки така діяльність визначена не договором, а Законом.

Між тим, пільга щодо сплати судового збору передбачена для споживачів саме Законом України "Про захист прав споживачів", тому, встановлюючи коло осіб, яких стосується вказана пільга, належить звертатись до визначень саме цього Закону.

Отже, послуги, які не визначені договором, зокрема, публічна діяльність щодо видачі паспорта, не є послугою, у розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", тому пільга щодо сплати судового збору, передбачена вказаним Законом, до таких правовідносин не застосовується.

Також слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, в р а х о в у ю ч и м а й н о в и й с т а н сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Такі положення Кодексу адміністративного судочинства України кореспондуються з положеннями ст.8 Закону України "Про судовий збір" - в р а х о в у ю ч и м а й н о в и й с т а н сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі з а т а к и х у м о в:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення від його сплати є, зокрема, незадовільний майновий стан фізичної особи, яка звертається з позовом.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити. Отже, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

При цьому, звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати є дискреційним правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується з майновим станом особи.

Вказана правова позиція суду викладена в ухвалі Верховного Суду у справі №442/5646/17 від 17.04.2018.

Особа, яка звертається із відповідним клопотанням, повинна навести обставини, які свідчать про її незадовільне (скрутне) матеріальне становище, та подати суду відповідні докази (документи про рівень доходу позивача; документи про заборгованість перед іншими особами; документи про стягнення заборгованості з позивача в межах виконавчого провадження; документи про наявність утриманців тощо).

При дослідженні матеріалів адміністративного позову та доданих документів по справі, суд не має можливості достеменно переконатися в існуючому складному матеріальному становищі позивача.

Позивачем не надано доказів для підтвердження тяжкого майнового стану позивача, яким підтверджується факт неможливості сплати останнім судового збору, оскільки не містять відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела для існування та забезпечення своїх потреб, зокрема для сплати судового збору (довідка органу доходів і зборів за 2024 рік, довідка про склад сім`ї та про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, документів про нарахування субсидій, документів про надання соціальної допомоги, відомості про вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини тощо).

Верховний Суд у своїй ухвалі від 17 жовтня 2019 у справі №215/3786/18 зазначив, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження обставин того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору за подану ним касаційну скаргу у встановлений законом порядку, а саме, що компенсаційна виплата по догляду за особою з інвалідністю І групи є єдиним джерелом доходу, в тому числі, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік, що може бути підтверджено довідкою податкового органу про доходи тощо. Оскільки обставини, які зазначив скаржник, відповідно до вказаних статей Закону України «Про судовий збір», не є умовою для звільнення від сплати судового збору, а сам скаржник не надає доказів наявності інших підстав для його звільнення від сплати судового збору суд не вбачає правових підстав для звільнення скаржника від сплати судового збору, виходячи з наданих ним доказів.

Для отримання відомостей про себе з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, фізична особа звертається особисто або через уповноважену особу до територіального органу ДПС за місцем свого проживання або за місцем отримання доходів, або за місцезнаходженням іншого об`єкта оподаткування. Для цього необхідно подати документ, що посвідчує особу та заяву встановленого зразка.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалі від 05.07.2019 у справі №140/2033/18.

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі, вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

При цьому, згідно із положеннями частини першої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом, а тому суд не надає привілеї тим чи іншим особам зі сплати судового збору. Надання такого привілею порушить принцип рівності сторін.

Отже, доводи позивача щодо звільнення від сплати судового збору не узгоджуються з положеннями ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та не є достатньою і необхідною правовою підставою для звільнення від сплати судового збору у відповідності до ч. 1 ст. 133 КАС України, тому клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви, а саме: обґрунтувати належним чином клопотання про звільнення від сплати судового збору та надати докази на підтвердження майнового стану, який унеможливлює сплату судового збору; або сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за наступними реквізитами:

- Рахунок - UA4018540

- Отримувач - ГУК Сум.обл/Сумська МТГ/22030101

- Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.)

- Код отримувача (ЄДРПОУ) - 37970404

- Найменування коду класифікації доходів бюджету - Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)

- Наявність відомчої ознаки - "84" Окружні адміністративні суди.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст.161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Як вбачається з позовної заяви, позивач, оскаржує відмову Управління Державної міграційної служби України в Сумській області оформлену листом від 08.10.2025 №К-94/6/5901-25/5901.3/137-25.

Проте, у порушення вказаних вимог позивачем до позовної заяви не додано оскаржуване рішення або клопотання про його витребування.

Враховуючи вищевикладене, для усунення вказаного недоліку позивачу необхідно надати до суду належним чином завірену копію відмови Управління Державної міграційної служби України в Сумській області оформлену листом від 08.10.2025 №К-94/6/5901-25/5901.3/137-25.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись ст.ст. 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління ДМС України в Сумській області, Глухівського міського відділу УДМС України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кунець