Справа № 440/16964/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

05 січня 2026 рокум. ПолтаваСправа № 440/16964/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області, третя особа: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання виконавчого провадження таким, що не підлягає виконанню та його закриття,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач Північно-Східне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області, третя особа: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця", у якій просить:

- визнати виконавче провадження №79666000 від 25.11.2025 таким, що не підлягає виконанню;

- закрити виконавче провадження №79666000 від 25.11.2025 у зв`язку з неможливістю його виконати.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статті 160-161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: позовної заяви, оформленої відповідно до статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України із уточненим змістом позовних вимог, звернутих до відповідача, а також докази направлення учасникам справи копій такої позовної заяви; заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску із заявленими позовними вимогами.

02.01.2026 до суду від позивача надійшла уточнена позовна заява, в якій уточнено позовні вимоги та позивач просить:

- визнати виконавче провадження №79666000 від 25.11.2025 таким, що не підлягає виконанню;

- закрити виконавче провадження №79666000 від 25.11.2025 у зв`язку з неможливістю його виконати.

Також, 02.01.2026 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просить суд поновити строк звернення до суду. В обґрунтування заяви про поновлення строків звернення до суду із цим позовом зазначено, що листом № ПНС/3.2/21758-25 від 10.12.2025 Міжрегіональне управління повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що вчинити дії у межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним законодавством України в частині визначення категорії працівників виробничого підрозділу «Локомотивне депо Кременчук» регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця», які підлягають попередньому (періодичному) медичному огляду у 2025 році не має законних підстав, так як Порядок 246 втратив чинність.

Натомість державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надіслав наступну вимогу виконавця від 16.12.2025 (вх. № 22168/ПНС/1-25 від 18.12.2025) про негайне виконання рішення суду в повному обсязі з наданням підтверджуючих документів.

Тому, Міжрегіональним управлінням прийнято рішення про оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження № 79666000 та визнання його таким, що не підлягає виконанню у зв`язку скасуванням Порядку № 246. Таким чином, Міжрегіональне управління намагалося досудово врегулювати спір. У зв`язку з тим, що спір не врегульовано та виконавче провадження № 79666000 не закрито, Міжрегіональне управління звернулося з позовною заявою до Полтавського окружного адміністративного суду.

Відповідно п. 4 ч. 5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України в позовній заяві зазначається зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Суд зазначає, що правову категорію "зміст позовних вимог" слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зважаючи на те, що рішення суду завжди спрямоване на захист конкретного суб`єктивного права, зміст позовних вимог не може бути абстрактним чи містити певні умовні категорії і повинен формулюватись максимально чітко і зрозуміло, оскільки від якості позовної заяви, юридично правильного змісту позовних вимог, зазначення способу судового захисту залежить швидкий і ефективний розгляд справи.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Згідно частини 2 статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За визначеннями, наведеними у частині 1 статті 4 КАС України: суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; відповідач - це суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

У позовній заяві та повторно в уточненій позовній заяві позивач просить суд лише визнати виконавче провадження №79666000 від 25.11.2025 таким, що не підлягає виконанню та закрити виконавче провадження №79666000 від 25.11.2025 у зв`язку з неможливістю його виконати.

Однак вимоги позивача не конкретизовані, не зазначено дію, бездіяльність чи рішення суб`єкта владних повноважень, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що є неприпустимим та не передбачено положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що обов`язок по визначенню (формулюванню) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, саме для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що міститься в статті 160 КАС України.

Суд також зауважує, що цей обов`язок не може бути перекладено на суд, оскільки саме позивач є зацікавленим в ефективному захисті своїх прав та ефективному здійснені судочинства за його позовною заявою.

Як вбачається зі змісту позовних вимог уточненої позовної заяви, вказані позовні вимоги є логічно не завершеними та позовні вимоги є аналогічними позовним вимогам первинної позовної заяви, яку судом було залишено без руху, у тому числі у зв`язку із не зазначенням дії, бездіяльності чи рішення суб`єкта владних повноважень, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що є неприпустимим та не передбачено положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 22.12.2025 в цій частині позивач у встановлений судом строк не виконав, недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, не усунув.

Надаючи оцінку заяві про поновлення процесуального строку, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Зазначеною статтею визначаються строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом з метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Тобто, як вбачається з даної статті, Законом визначений спеціальний строк звернення до суду у справах щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності, зокрема приватного виконавця та початок строку звернення визначено альтернативно - це день, коли особа: дізналася або повинна була дізнатися про порушення. При цьому, йдеться не про те, коли особа з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням, а про те, коли вона дізналася про ці рішення, дії чи бездіяльність.

Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання виконавчого провадження №79666000 від 25.11.2025 таким, що не підлягає виконанню. У позовній заяві представником позивача зазначено, що міжрегіональне управління вважає, що оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2025 ВП № 79666000 не підлягає виконанню. Відтак, позивач фактично не погоджується з постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.11.2025 ВП № 79666000.

Таким чином, позивач був обізнаний про існування виконавчого провадження, у тому числі відповідної постанови про відкриття виконавчого провадження №79666000, яку отримано 28.11.2025, тобто саме з цієї дати йому стало відомо про порушення його прав.

Разом з тим, з позовом позивач звернувся лише 19.12.2025.

Позивач покликається, що скористався правом досудового врегулювання спору, після чого звернувся до суду, а тому не пропустив строк на звернення до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Закон України "Про виконавче провадження" у статті 74 визначає порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби, зокрема, у силу частини третьої цієї статті рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Оскільки Міжрегіональне управління є боржником у виконавчому провадженні, тому можливість досудового врегулювання спору, а саме оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, для такої не передбачена.

Водночас, повідомлення Відділу листом від 10.12.2025 про вчинення Міжрегіональним управлінням всіх можливих дій у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України в частині визначення категорії працівників Виробничого підрозділу, які підлягають попередньому (періодичному) медичному огляду у 2025 році, та складення акту визначення категорій цих працівників згідно з Порядком № 246, не є оскарженням рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку досудового врегулювання спору.

Крім того, надсилання відповідачем наступної вимоги виконавця від 16.12.2025 (вх. № 22168/ПНС/1-25 від 18.12.2025) про негайне виконання рішення суду в повному обсязі з наданням підтверджуючих документів, не свідчить про наявність поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, оскільки отримання позивачем повторної вимоги виконавця не змінює момент, з якого позивач мав довідатись про порушення своїх прав спірною постановою.

Інші доводи щодо наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду у позовній заяві відсутні.

Будь-яких обставин, які об`єктивно перешкоджали зверненню до адміністративного суду без зайвих зволікань, позивачем не наведено.

Посилання позивача на істотність порушення його прав оскаржуваною постановою не впливає на оцінку поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Суд наголошує на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», рішення від 22 жовтня 1996 року, справа «Девеер проти Бельгії», рішення від 27 лютого 1980 року)."

Поновлення пропущеного строку звернення до суду є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим.

У цій справі позивач звернувся до суду із значним пропуском установленого процесуальним законом скороченого 10-денного строку, при цьому звернення до суду з позовом напряму залежало від його волевиявлення, а наведені ним обставини не можна визнати поважними причинами пропуску цього строку, що унеможливлює його поновлення.

Отже, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про поновлення процесуального строку звернення до адміністративного суду.

Суд звертає увагу, що вказані позовні вимоги є логічно не завершеними, не передбачені положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, та потребували уточнення, що позивачем у встановлений судом строк зроблено не було.

Згідно з пунктом 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою статті 123 КАС України встановлено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві.

Частиною 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256, 294, 295 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Вказані позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду підстави подання позову з пропущенням встановленого строку звернення до суду з позовом визнати неповажними.

Позовну заяву Північно-Східного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Полтавській області, третя особа: Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання виконавчого провадження таким, що не підлягає виконанню та його закриття повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва