Справа № 420/43075/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2026-01-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 січня 2026 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження питання про забезпечення позову в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До суду з позовом звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - відповідач), у якому, просить:

- визнати протиправними дії (рішення) ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 з дислокацією в м. Чорноморськ Одеської області, в частині повторного взяття ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на військовий облік та його направлення для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 актуалізувати дані Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів в частині виключення з військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 та виключити його з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби..

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 та/чи його структурним підрозділам вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 , для проходження військової служби за мобілізацією.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.12.2025 р. заява про забезпечення позову передана судді Дубровній В.А.

Частиною 1 статті 154 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що матеріалів достатньо для вирішення даного процесуального питання, суд вважає за можливе здійснити розгляд заява про забезпечення позову у письмовому провадженні (без участі сторін).

Відповідно до вимог ст.150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Положеннями ч.1 ст. 151 КАС України визначені види забезпечення позову, а саме:

1) зупинення дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) заборона відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановлення обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) заборона іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупинення стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Згідно із ч. 2 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого має бути поданий позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду у разі задоволення позову; для задоволення судом заяви про забезпечення позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви, подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову, а також довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Передумовою для вжиття таких заходів, з урахуванням положень ч.2 ст.151 КАС України, є існування та встановлення судом обставин, визначених ч.2 ст.150 Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом оскарження у даній справі є дії відповідача щодо повторного взяття позивача на військовий облік та його направлення для проходження військово-лікарської комісії для визначення придатності до військової служби.

Підставою звернення до суду з даним позовом є затримання позивача 08.12.2025 р. працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 з дислокацією в м.Чорноморськ Одеської області з врученням йому направлення від 17.12.2025 №1/310 для проходження військо-лікарської комісії всупереч тому, що ОСОБА_1 13.02.1986 року відповідно до ст.85-а наказу Міністерства оборони СРСР №260 від 09 вересня 1987 року був виключений з військового обліку внаслідок непридатності до військової служби.

Як вбачається зі змісту заяви про забезпечення позову, обґрунтовуючи необхідність застосування вищевказаних заходів забезпечення позову позивач покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_6 з дислокацією в АДРЕСА_1 після повторного взяття на військовий облік позивачу вручено повістку на його відправку на військову службу до команди НОМЕР_2 та присвоєно військово- облікову спеціальність (ВОС) №739259а (водій-механік артилерійських тягачів та бойових машин), незважаючи на його захворювання по зору (сліпота). Отже, за позицією позивача відповідачем вжито комплекс заходів у вигляді його повторного взяття на військовий облік, вручення направлення для проходження ВЛК та вручення повістки, які спрямовані на відправлення позивача для походження ним військової служби по мобілізації.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову з урахуванням норм процесуального права та вказаних доводів та аргументів заявника, суд вказує наступне.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову "зазначено, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, заходи забезпечення вживаються лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, має також здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справах №420/5553/18, №640/868/19, №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19, від 20 травня 2021 року у справі №640/29749/20 та від 11 січня 2022 року у справі №640/18852/21.

Як встановлено судом та підтверджується матеріали справи, необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти вказані дії позивач пов`язує з протиправністю дій відповідача щодо повторного взяття позивача на військовий облік та вручення йому повістки для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_2 за наявності в його військово-обліковому документів - військовому квитку НОМЕР_3 запису у 1986 році про виключенння з військового обліку у зв`язку з непридатністю до військової служби (сліпота).

Суд вказує, що обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації врегулюванні статтею 22 Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII, зокрема, призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України. Цей порядок визначає: порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення. ( частина 5 цієї статті)

Згідно зі ст. 22 Закону №3543-XII громадяни (військовозобов`язані) у випадках оголошення мобілізації (воєнного стану) зобов`язані з`явитись за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно з приписами пунктів 90, 91 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 військовозобов`язані, які отримали повістку щодо призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби, прибувають у строк та місце, зазначені в повістці для відправлення до військової частини (установи). Відправлення військовозобов`язаних до місць проходження військової служби здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки у складі військових команд або індивідуально.

Відповідно до наявних у справі документів, 28.12.2025 року заявник отримав від ІНФОРМАЦІЯ_7 повістку на відправку, якою його включено до команди А-7039 та наказано протягом 10 днів з моменту вручення повістки з`явитися за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, наслідком виконання обов`язку щодо прибутття заявника до ІНФОРМАЦІЯ_7 буде його направлення для проходження військової служби у складі команди НОМЕР_2 . При цьому, наслідком призову на військову службу заявник набуває нового юридичного статусу військовослужбовця.

З огляду на встановлені судом обставини та докази надані на їх підтвердження, суд вважає, що в даному випадку не вжиття заходу забезпечення позову шляхом заборони відповідачем вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за мобілізацією до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі, дійсно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На думку суду, обрання такого способу забезпечення позову є логічним, а не вжиття таких заходів призведе до істотного ускладнення в поновленні порушених прав та інтересів позивача, у разі задоволення позову.

Крім того, суд зазначає, що забезпечення позову не є вирішенням спору по суті, а є необхідним заходом для запобігання негативних наслідків для позивача до ухвалення судового рішення у цій справі, які можуть в подальшому унеможливити виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Також, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, не суперечить меті застосування правового інституту забезпечення позову та забезпечить ефективність судового захисту, у разі задоволення цього позову. Водночас такий захід забезпечення позову відповідає положенням КАС України та не відноситься до переліку заборон щодо забезпечення позову, передбачених цим Кодексом.

При цьому, суд вважає помилково вказаним рік народження заявника "1960" замість правильного "1969", що підтверджується його паспортом.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ухвалив:

Заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 та/чи його структурним підрозділам вчиняти дії щодо направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя В.А. Дубровна