Справа № 120/18204/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

06 січня 2026 р. Справа № 120/18204/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що наявні підстави для її повернення з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Статтею 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", якою визначено порядок стягнення сум завданої шкоди, в частині першій встановлено, що стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Відповідно до наявних у справі матеріалах, судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 16.03.2023 №49-ОС прийнято на військову службу за контрактом громадянина ОСОБА_1 , присвоєно військове звання "молодший сержант та призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії - номера обслуги третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави третього відділу прикордонної служби першої прикордонної комендатури швидкого реагування.

Згідно з рапортом коменданта другої прикордонної комендатури швидкого реагування від 23.10.2025 №22.2/87590/25-Вн, близько 21.10.2025 близько 18 год. 00 хв. під час перевірки наявності особового складу було виявлено відсутність сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку службового розслідування від 02.11.2025 №08/416/25-Вн факт самовільного залишення 21.10.2025 пункту постійної дислокації підрозділу ОСОБА_1 підтвердився.

Разом з тим, позивач нараховував грошове забезпечення відповідачу за період з 21.10.2025 по 31.10.2025, хоча він був відсутній на військовій службі без поважних причин. Відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення у військовій частина НОМЕР_1 за період з 21.10.2025 по 31.10.2025 відповідачу було нараховано 9321,40 грн.

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 по теперішній час відсутній на військовій службі без поважних причин, документи які підтверджували б правомірність відсутності його на військовій службі до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону не надходили.

Відповідно до п. 1 наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону "Про результати службового розслідування" від 03.11.2025 №3688-ОД Начальнику відділу організації розвідки штабу вказано організувати направлення до Територіального управління Державного Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_1 , для прийняття правового рішення, в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 Кримінального Кодексу України, а саме: дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) наказано, здійснити записи до "Книги обліку грошових стягнень і нарахувань НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону" про суми збитків завданих державі сержантом ОСОБА_1 , яка виразилася у вигляді неправомірного отриманого грошового забезпечення за період відсутності в підрозділі з 21.10.2025 по 31.10.2025 в сумі 13238,30 грн.

У разі поновлення сержанта ОСОБА_1 на всі види забезпечення НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону, утримання проводити не більше 20% від нарахованого щомісячного грошового забезпечення до відшкодування завданих збитків.

Відділу юридичного забезпечення наказано, після порушення кримінального провадження за ч. 4 ст. 408 ККУ по військовослужбовцю сержанту ОСОБА_1 підготувати документи та вжити заходи щодо стягнення суми збитку завданого державі в особі НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України за неправомірне набуте в період 21.10.2025 по 31.10.25 грошове забезпечення нарахованого та виплаченого, відповідно до довідки-розрахунку від 24.10.2025 №1336.

Таким чином, станом на даний час відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби, наказ про його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу не видавався, а сума збитків, заподіяних вказаною особою у розмірі становить 13238, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 24.10.2025 №1336.

Статтею 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", на яку в позові посилається представник позивача, визначена можливість відшкодування завданої шкоди в судовому порядку в двох випадках: у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби. При цьому, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Судом з`ясовано, що позивачем до позовної заяви долучено звернення до відповідача для досудового врегулювання спору від 22.12.2025 №10/26170-25-Вих. Утім не надано доказів звільнення відповідача з військової служби, так і доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору шляхом надсилання вимоги про добровільне відшкодування завданих збитків, а також доказів відмови відповідача відшкодувати завдану шкоду.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За правилами, передбаченими частинами п`ятою та шостою статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна