Справа № 140/12876/24
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань зміни способу і порядку виконання судового рішення

05 січня 2026 року ЛуцькСправа № 140/12876/24
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч. НОМЕР_1 , відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі в/ч. НОМЕР_2 , відповідач 2), Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» (далі Військовий інститут, відповідач 3) про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 12.10.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року; зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 12.10.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця підвищення тарифної ставки (окладу) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року; визнання протиправною бездіяльності Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078; зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до вимог пункту 5 абзаців 4, 5, 6 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2025, яке набрало законної сили 08.04.2025, у цій справі позов задоволено, а саме вирішено.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.10.2016 по 09.12.2016 без врахування базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 12.10.2016 по 09.12.2016, з врахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 31.08.2017 без врахування базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 09.12.2016 по 31.08.2017, з врахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 без врахування базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018, з врахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язати Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Оскільки по даний час рішення суду не виконано, представник позивача 04.12.2025 на адресу суду від надіслав заяву про зміну порядку та способу виконання рішення суду в порядку ст.378 КАС України, а саме: зобов`язати Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» здійснити за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункт 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини другої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Ухвалою суду від 12.12.2025 розгляд заяви призначено 05.01.2026 на 10:30.

02.01.2026 від представника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

З приводу поданої заяви суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Згідно з частинами першою та другою статті 195 КАС України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.

Відповідно до частини 3 статті 195 КАС України суддя (суддя-доповідач) розглядає заяву учасника справи, його представника про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду без повідомлення учасників справи. За результатами розгляду заяви постановляється ухвала.

Отже, аналізуючи норми вищевказаної статті слід дійти висновку, що заява сторони про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції повинна бути подана своєчасно та містити поважні та виняткові причини неможливості прибуття в судове засідання та необхідності здійснення відеоконференції.

З матеріалів справи вбачається, що судове засідання у даній справі призначене ухвалою судді від 12.12.2025 на 05.01.2026, в той час як із заявою про проведення судового засідання в режимі відеоконференції представник Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» звернувся 02.01.2025, тобто за два дні до проведення відповідного засідання, чим порушив вимоги частини 2 статті 195 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що будь-яких доказів неможливості прибуття представника позивача у судове засідання до зазначеного клопотання не було подано, у зв`язку із чим його не можна визнати обґрунтованим.

Частиною першою статті 45 КАС України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання представника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про проведення судового засідання в режимі відеоконференції у даній справі необхідно відмовити.

05.01.2026 від представника Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи заявок у період з травня по грудень 2025 року до вищого фінансового органу управління для здійснення відповідних нарахувань.

Інших заяв щодо поданого клопотання на адресу суду станом на 05.01.2026 не надходило.

У судове засідання сторони та їх представники не прибули, тому з урахуванням положень частини третьої статті 194, частини четвертої статті 229, частини другої статті 378 КАС України розгляд заяви проведено в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, в їх сукупності, проаналізувавши норми законодавства України, уважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, стаття 14 КАС України, що узгоджується з приписами статті 129-1 Конституції України, встановлює, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться у статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З аналізу положень частин першої, третьої статті 378 КАС України суд приходить до висновку, що підставою для застосування правил цієї норми є настання обставини, що перешкоджають належному виконанню судового рішення в адміністративній справі, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення такою обставиною може бути недостатність коштів на рахунку, стихійне лихо, а для зміни способу чи порядку виконання судового рішення - неможливість виконання судового рішення внаслідок відсутності, пошкодження або знищення об`єкта стягнення або з інших причин.

Тобто, зміна способу і порядку виконання рішення суду - це прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими судом. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, однак не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви.

Подібна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.06.2019 у справі № 800/203/17.

Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 у даній справі, було задоволено у повному обсязі позовні вимоги, звернуті до Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», а саме:

Визнати протиправною бездіяльність Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018 без врахування базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018, з врахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 індексації-різниці грошового забезпечення відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Зобов`язати Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

З метою примусового виконання зазначеного судового рішення позивачу судом видано виконавчі листи від 23.05.2025 №3490/2025р. та №3491/2025р.

Як слідує з Автоматизованої системи виконавчого провадження (https://asvpweb.minjust.gov.ua/#/search-debtors) виконавчі листи від 23.05.2025 №3490/2025р. та №3491/2025р. не перебувають на примусовому виконанні у органах Державної виконавчої служби.

Виходячи з того розрахунку, що судом було зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018, з врахуванням базового місяця січня 2008 року та індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум то залишок заборгованості за відповідачем становить 182 919,45 грн.

Суду не надано доказів того, що відповідач у справі Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут», який є боржником, відмовляється виплачувати позивачу вказану суму.

Суд зауважує, що Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» фінансується виключно з державного бюджету, і в умовах повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію нашої держави, спричинення безпрецедентно значних збитків державі та виснаженість державного бюджету, у військової частини відсутня фактична можливість впливати на терміновість виділення бюджетних коштів для виконання рішення суду.

Суд зазначає, що сторонами не наведено конкретних обставини, що унеможливлюють виконання судового рішення у справі №140/12876/24, не вказано, які обставини ускладнюють виконання рішення суду.

При цьому суд зазначає, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії щодо нарахування та виплати належних грошових коштів по суті стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення.

Резолютивна частина рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20.01.2025 в адміністративній справі №140/12876/24 має зобов`язальний характер, проте судом при розгляді вказаної справи не вирішувалися позовні вимоги майнового характеру щодо стягнення певної суми коштів і, як наслідок, не перевірялася правильність нарахування заборгованості по додатковій винагороді позивача.

Оскільки розрахунок належної позивачу заборгованості по належному грошовому забезпеченню судом не здійснювався, тому, зміна способу виконання вказаного вище судового рішення із зобов`язання здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.09.2017 по 28.02.2018, з врахуванням базового місяця січня 2008 року та індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 на стягнення конкретної суми цієї заборгованості (182919,45 грн) фактично призведе до зміни рішення по суті з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішення питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті, що не передбачено статтею 378 КАС України.

Суд зазначає, що поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Порядок виконання судового рішення означає визначену у рішенні суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним/приватним виконавцем, спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі об`єктивної (безумовної) неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений судом.

Так, у постановах Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі №130/2176/17, від 11.11.2020 у справі №817/628/15 та від 17.02.2021 у справі №295/16238/14-а викладено правовий висновок, що зміну способу і порядку виконання судового рішення необхідно розуміти як застосування судом нових заходів щодо його реалізації у зв`язку з неможливістю виконання цього рішення раніше визначеними способом і порядком. При цьому зміна способу виконання не має змінювати (зачіпати) суті самого судового рішення.

Верховний Суд у постановах від 10.07.2018 у справі № 490/9519/16-а та від 30.07.2019 у справі №281/1618/14-а сформулював правовий висновок, за яким змінивши спосіб виконання постанови із зобов`язання виплатити виплати на стягнення суми цих виплат, буде змінено постанову по суті, з виходом при цьому за межі позовних вимог та вирішенням питання, що не було предметом дослідження судом при розгляді справи по суті.

Так у справі, що розглядається, встановлено, що способом відновлення порушеного права позивача у цій справі судом обрано зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а стягнення конкретних сум додаткового грошового забезпечення не було предметом позовних вимог та способом відновлення порушених прав, суд приходить до висновку про неможливість зміни способу та порядку виконання рішення суду у спосіб, який просить представник позивача, адже запропонований останнім спосіб виконання судового рішення фактично змінює зміст резолютивної частини судового рішення у справі №140/12876/24.

При цьому суд зазначає, що грошові кошти у виді заборгованості, які належать стягувачу, не є власністю відповідача і не знаходяться на його рахунках.

Таким чином, виконання рішення суду від 20.01.2025 у справі №140/12876/24 залежить від бюджетного фінансування, то його виконання не залежить від визначеного судом способу виконання.

У такому випадку зміна способу і порядку виконання судового рішення не може призведе до його фактичного виконання, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на фінансування державою витрат по виплаті заборгованості із додаткової винагороди позивачу.

З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що фактично єдиною причиною, яка ускладнює виконання рішення суду, є неналежне фінансування державою витрат по виплаті грошового забезпечення, суд вважає безпідставними доводи представника позивача, наведені в його заяві про наявність правових підстав для зміни способу та порядку виконання рішення суду від 20.01.2025 у справі №140/12876/24.

Крім того, згідно пункту 8 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.

Наказом Міністерства фінансів України № 333 від 12.03.2012 затверджено Інструкцію щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету (далі - Інструкція №333).

Підпунктом 1.1 пункту 1 вказаної Інструкції передбачено, що економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави та місцевого самоврядування. Економічна класифікація видатків бюджету забезпечує єдиний підхід до всіх учасників бюджетного процесу з точки зору виконання бюджету.

Пунктом 2 Інструкції №333 затверджено коди економічної класифікації поточних видатків поточних витрат розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів, у тому числі код 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців».

За правильність віднесення видатків до поточних або капітальних відповідає розпорядник (одержувач) бюджетних коштів. (підпункт 1.8 пункту 1 Інструкції №333).

Суд зазначає, що правомірність дій відповідача щодо віднесення нарахованого позивачу грошового забезпечення до конкретного виду економічної класифікації видатків бюджету не було предметом спору у даній справі, не було предметом перевірки судом, а тому відсутні підстави для задоволення зазначених вимог представника позивача про встановлення способу виконання рішення суду шляхом зобов`язання Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» здійснити за рахунок бюджетних асигнувань за кодом економічної класифікації видатків бюджету 2112 «Грошове забезпечення військовослужбовців» нарахування та виплату ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 16.07.2021 відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункт 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінет Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд зазначає, що право особи, тобто стягувача, на здійснення виплати заборгованості не може ставитися в залежність від бюджетних асигнувань, а органи державної влади та органи місцевого самоврядування не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Водночас, у спірному випадку йдеться не про право особи на таку виплату, а про правові підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Так, зміна способу і порядку виконання рішення суду, у такому випадку, не захищає право позивача на отримання суми заборгованості із додаткової винагороди (індексації та індексації-різниці грошового забезпечення), яка фактично може бути виплачена за наявності відповідних бюджетних асигнувань.

Немає жодних підстав вважати, що Військовий інститут танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» не має можливості виконати судове рішення зобов`язального характеру. На переконання суду, для зміни способу або порядку виконання судового рішення повинні бути саме об`єктивні обставини, які ускладнюють або унеможливлюють таке виконання, а не лише невиконання судового рішення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Шмалько проти України», право на справедливий судовий розгляд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду від 20.01.2025 в адміністративній справі №140/12876/24.

Керуючись статтями 241-242, 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про зміну порядку та способу виконання рішення суду в адміністративній справі №140/12876/24 за позовом про зміну способу та порядку виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військового інституту танкових військ Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст ухвали складено 05 січня 2026 року.

Суддя В.В. Мачульський