Справа № 460/9259/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/9259/24 пров. № А/857/8900/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Обрізка І.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області,

на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року (суддя Махаринець Д.Є., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №460/9259/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області,

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідачів Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (надалі відповідач-1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (надалі відповідач-2), в якому просив: 1) визнати протиправними дії відповідача-1 щодо відмови позивачу у призначені пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами» та скасувати рішення від 31.05.2024 № 17001-24-4; 2) зобов`язати відповідача-2, за заявою позивача від 02.05.2024 року, призначити пільгу на житлово-комунальні послуги, відповідно до категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами».

Відповідач-1 подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти його задоволення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

Також відповідач-2 не погодився із заявленими позовними вимогами, подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Миколаївській області щодо відмови у призначені ОСОБА_1 пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (з дати звернення) 02.05.2024 призначити ОСОБА_1 пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами».

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що Пенсійним фондом України централізовано було здійснено визначення права пільговиків, в тому числі учасників війни, на отримання пільг з 1 січня 2024 року. Відповідно до пункту 12 Порядку № 389 у разі коли середньомісячний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, уповноважений орган письмово або через особистий кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду України інформує пільговиків про те, що вони не мають права на отримання пільг і можуть звернутися за житловою субсидією. Зазначає апелянт, що позивачу не було підтверджено право на отримання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, оскільки середньомісячний дохід його сім`ї в розрахунку на одну особу (11864,88 грн) перевищив величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу (4240,0 грн). Таким чином, на думку апелянта, висновок суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог є хибним.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить апеляційну скаргу на рішення суду від 30.01.2025 по справі №460/9259/24 задовольнити, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30.01.2025 по справі №460/9259/24 скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , якого Указом Президента України за особисту мужність і героїзм, виявлені у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане служіння Українському народові молодшому сержанту ОСОБА_2 присвоєно звання Герой України з удостоєнням ордена "Золота Зірка"(посмертно). Також позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли) чи пропали безвісти під час проходження військової служби, що підтверджується копією посвідчення від 26.07.2018 серії НОМЕР_1 .

02.05.2024 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою щодо призначення пільги на житлово-комунальні послуги, придбання твердого палива та скрапленого газу категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами».

За результатами розгляду цієї заяви від 02.05.2024, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 25.06.2024 № 1700-0310-8/37260 повідомило позивача про те, що відділом контролю за правильністю нарахування житлових субсидій та пільг управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області винесене рішення про відмову в призначенні пільги на житлово-комунальні послуги, придбання твердого палива та скрапленого газу категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами» №17001-24-4 від 31.05.2024, по причині перевищення величини сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу граничної межи податкової соціальної пільги, встановленої у розмірі 4240,00 грн. (а.с.12).

Позивач, не погодившись з таким рішенням відповідача-2, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Судом першої інстанції вірно враховано, що правовий статус ветеранів війни врегульовує Закон України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" №3551-XII від 22.10.1993 (далі - Закон №3551-XII), який забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення та сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Так, відповідно до ч.4 Закону №3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно ст.5 Закону №3551-XII учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.14 Закону №3551-XII 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Пунктом 5 частини 1 статті 14 Закону №3551-XII визначено, що 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання. Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю. Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 50-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Пільги щодо плати за житло, комунальні послуги та паливо, передбачені пунктами 4-6 цієї статті, надаються учасникам війни та членам їх сімей, що проживають разом з ними, незалежно від виду житла чи форми власності на нього(ч.2 ст.14 №3551-XII).

Відповідно до вимог ч.3 ст.14 Закону №3551-XII, площа житла, на яку нараховується 50-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім`ї осіб, які не мають права на знижку плати.

При цьому, Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VIII ст.14 Закону №3551-XII доповнено частиною 6, яка передбачала, що пільги, передбачені п.п.1, 2, 4, 5, 6 та 18 ч.1 цієї статті, надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З цього приводу, судом першої інстанції вірно враховано рішення Конституційного Суду України від 18.12.2018 за №12-р/2018, яким визнано такою, що не відповідає Конституції України частину 6 ст.14 Закону №3551-XII. Зокрема зазначено, що внесені зміни у ч.6 ст.14, ч.2 ст.16 Закону №3551-XII щодо дотримання умов для отримання окремих пільг, держава переклала обов`язок щодо соціального захисту учасників війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, на членів їхніх сімей, що не відповідає суті конституційних гарантій щодо забезпечення соціального захисту цих осіб. Такий підхід нівелює позитивний обов`язок держави щодо соціального захисту вказаних осіб та членів їхніх сімей у розумінні ч.5 ст.17 Конституції України. При цьому, зазначив, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них ч.1 ст.65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з ч.5 ст.17 Конституції України в поєднанні з ч.1 цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551-XII, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

У цьому ж рішенні від 18.12.2018 за №12-р/2018 Конституційний Суд України відтермінував на 3 (три) місяці втрату чинності ч.6 ст.14 Закону №3551-XII з метою відновлення державою попереднього рівня соціального захисту учасників війни або ж встановлення альтернативних варіантів компенсації скасованих пільг, виділення коштів у Державному бюджеті України, та внесення відповідних зміни до законів України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що починаючи з 19.03.2019 (після збігу тримісячного строку з дня прийняття рішення Конституційного Суду України) ч.6 ст.14 Закону №3551-XII втратила чинність та застосуванню не підлягає.

Тобто з 19.03.2019 при наданні пільг учасникам війни не є необхідною умова, яка була передбачена ч.6 ст.14 Закону №3551-XII, зокрема про те, що розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців має не перевищувати величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Однак відповідачем 1 безпідставно не було враховано вищенаведені обставини та прийнято рішення від 31.05.2024 № 17001-24-4 про відмову позивачу у призначені пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами» .

Таким чином суд дійшов вірного висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (з дати звернення) 02.05.2024 призначити ОСОБА_1 пільги на житлово-комунальні послуги відповідно до категорії «Батьки померлої особи з особливими заслугами».

Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують та зводяться до непогодження із ним, а тому апеляційним судом визнаються як необґрунтовані.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 січня 2025 року в адміністративній справі №460/9259/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
І. М. Обрізко