Справа № 752/8547/25
Суддя: Машкевич К. В.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 752/8547/25
Провадження № 2-а/752/266/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 грудня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Зінченка Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом і просить скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, серії АВ № 00004315 від 23 січня 2025 року, за частиною 2 статті 132-1 КУпАП.

Посилається в позові на те, що він є директором ТОВ`Іст Агро Сервіс», якому належить транспортний засіб - вантажний спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, моделі FH 13.480, р.н. НОМЕР_1 .

Вказаний транспортний засіб був переданий в оренду ТОВ «Агро Стар Холдинг» на підставі договору оренди від 01 серпня 2024 року.

За змістом постанови 22 січня 2025 року він, як відповідальна особа, за адрес: М-01, км 49+495 Київська обл, допустив рух транспортного засобу з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8. 338% ( 3. 335 тон ) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Зазначає, що за інформацією орендара транспортним засобом здійснювалося перевезення кукурудзи насипом масою нетто 15 580 кг та масою брутто 43 800 кг.

Крвм того, власником напівпричепу є ОСОБА_2 .

З урахуванням цього вважає, що Не погоджуючиь з постановою, зазначає, що причепи та напівпричепи відносяться до окремого виду транспортних засоів, які підлягають обов`язковій реєстрації.

Відповідно до Додатку 1 Інструкції з оформлення уповноваженими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення № 512 від 27 вересня 202 рку, в постанові має міститися інформація про марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, в тому числі причепу або напівпричепу, оскільки такі відносяться до окремого виду транспортних засобів.

В той же час, за посиланням в Інтернеті наявні лише зображення самого транспортного засобу, а посилання на окремий транспортний засіб - спеціалізований напівпричет відсутні.

Таким чином, у постанові відсутня інформація про напівпричеп - контейнеровоз марки KOEGEL, р.н. НОМЕР_2 , який у з`єднанні з належним ТОВ «Істр Агро Сервіс» автомбілем був задіяний ТОВ «Агро Стар Холдинг» у перевезенні вантажу.

Тобто, зміст постанови не відповідає встановленим вимогам, оскільки не містить зазначеної інформації, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення.

З урахуванням цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 10 квітня 2025 року та відповідно до статті 31 КАС України визначено склад суду.

Ухвалою суду від 16 квітня 2025 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, відповідачу копію адміністративного позову з додатками.

Відповідно до статей 162, 165 КАС України відповідачу був наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

23 квітня 2025 року відповідач подав відзив, у якому детально обґрунтовано склад адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, як відповідальною особою за використанням транспортного засобу, та обставини його вчинення.

Зазначає, що зміст постанови т відповідаює вимогам закону та нормативним актам у сфері вантажних перевезень, а тому просить у позові відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 2 КАС України встановлено критерії, якими керується адміністративний суд при перевірці рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі статтею 229 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил користування автомобільним транспортом, і, зокрема, про адміністративні правопорушення, які передбачені частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП, розглядають органи автомобільного транспорту.

Згідно зі статтею 229 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зв`язані з порушенням правил користування автомобільним транспортом, і, зокрема, про адміністративні правопорушення, які передбачені частинами 2, 3 статті 132-1 КУпАП, розглядають органи автомобільного транспорту.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Пунктами 1, 7 Положення про Державну службу України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11 лютого 2015 року, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; користуватися відповідними інформаційними базами даних державних органів, державною системою урядового зв`язку та іншими технічними засобами; використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі тощо.

Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.

Судом встановлено, що посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті відносно позивача винесена постанова серії АВ № 00004315 від 23 січня 2025 року за частиною 2 статті 132-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 8 500, 00 грн.

За змістом постанови позивач, як відповідальна особа, за адресою: М-01, км49+495 Київська обл, допустив рух транспортного засобу - VOLVO, моделі FH 13.480, р.н. НОМЕР_1 , з перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8. 338% ( 3. 335 тон ) при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон.

Стаття 132-1 КУпАП встановлює відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами.

Частиною 2 даної статті визначено, що порушенням таких правил є перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене частиною 2 статті 132-1 КУпАП, визначено статтею 14-3 КУпАП.

За змістом даної норми закону адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Вказане правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 21, WAGA-WIM35, зав. № 6, сертифікат відповідності № UA.TR.1 13-0695/15F-24, чинний до 10 мвересня 2025 року.

У постанові міститься посилання на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та ідентифікатор доступу.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Судом встановлено та підтверджується позивачем, він є керівником ТОВ» ТОВ`Іст Агро Сервіс», якому належить транспортний засіб - вантажний спеціалізований сідловий тягач марки VOLVO, моделі FH 13.480, д.р.н. НОМЕР_1 , тобт є відповідальною особою за використання вказаного транспортного засобу.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Частиною 2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Відповідно до частини 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Визначення доказів в справі про адміністративне правопорушення та їх перелік регламентований статтею 251 КУпАП.

Обов`язок доказування правомірності накладення адміністративного стягнення на позивача в даній категорій справ відповідно до частини 2 статті 77 КАС України покладений на відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року в справі № 560/751/17, яка, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, яка має враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Частиною 7 статті 258 КУпАП визначено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, встановлюються статтями 279-1 - 279-4 КУпАП та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України №13 від 13 січня 2020 року.

Слід зазначити, що подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у оскаржуваній постанові, а також підтверджуються фотографіями транспортного засобу, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу при проїзді через автоматичний пункт.

У постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, як це передбачено пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1174 від 27 грудня 2019 року.

Обгрунтовуючи законність постанови та правильність приведених у ній результатів вимірювання, представником відповідача в відзиві приведено формулу, за якою таке вимірювання здійснювалося при винесенні постанови.

Підстави сумніватися в приведених розрахунках та отриманих результатах у суду відсутні.

Доказів протилежного позивач суду також не надав.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.

Таким чином, основним доказом є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.

Слід звернути увагу на те, що технічні засоби фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі відповідають вимогам, встановленим чинним законодавством України, на підтвердження чого до відзиву надано копію сертифікату перевірки типу, копії сертифікату відповідності, копію свідоцтва про повірку.

Суд вважає, що оскаржувана постанова в повній мірі відповідає вимогам до змісту постанови, визначеним законом.

Таким чином, оскаржувана постанова відповідає всім вищенаведеним критеріям та містить необхідну інформацію, передбачену КУпАП України.

Крім того, оскаржувана постанова, згідно вимог пункту 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1174 від 27 грудня 2019 року, містить інформацію про виміряні з урахуванням похибки вагові параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні.

Нормативні габаритно-вагові параметри в постанові зазначаються шляхом посилання на пункт 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.

Таким чином, приведені позивачем доводи в обґрунтування незаконності винесеної щодо нього постанови судом не можуть бути прийняті до уваги.

Щодо тверджень позивача про перевезення вантажу контейнеровозом, а також тієї обставини, що він не є суб`єктом правопорушення, суд виходить з приведеного відповідачем у відзиві обгрунтування з урахуванням діючих національних та міжнародних нормативних актів у цій сфері.

Крім того, суд враховує, що відомості щодо транспортних засобів, а також їх власників чи користувачів беруться з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затвердженого наказом Мінінстерства внутрішніх справ України № 779 від 06 листопада 2020 року.

Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку належний користувач- фізична особа, яка на законних підставах користується транспортним засобом, що їй не належить, а також керівник юридичної особи, яка є власником транспортного засобу.

Внесенню до ЄДРТЗ підлягають лише власники транспортних засобів або належні користувачі і лише у випадку такого їх внесення до ЄДРТЗ.

Саме зазначені відомості надаються уповноваженій посадовій особі на її запит при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

За відсутності відомостей про належного користувача у ЄДРТЗ уповноваженій особі надаються відомості про особу, за якою зареєстрований траспортний засіб.

Внесення відомостей до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу є виключно правом особи, уповноваженої на подання відповідної заяви відповідно до Порядку №1145.

При цьому невнесення відомостй до ЄДРТЗ щодо належного користувача транспортного засобу незалежно від підстав викликає автоматичне визначення відповідальною особою саме особу, за якою зареєстрований транспортний засіб або керівника юридичної особи, за якою він зареєстрований.

Таким чином, невнесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до ЄДРТЗ, таким користувачем є саме позивач, як керівник юридичної особи.

Крім того, будь-яких доказів здійснення позивачем вантажного перевезення саме контейнером не надано, а тому суд вважає обґрунтованими твердження представника відповідача, що в даному випадку фактична маса транспортного засобу має бути не більше 40 тон.

Відповідно до частин 1 ,4 статті 90 КАС України виключне право оцінки доказів належить суду, який оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням приведеного, наданих сторонами доказів та заперечень, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача.

Керуючись статтями 8, 19 Конституції України, статтями 1, 9, 14-3, 132-1 ч. 2, 222, 258, 265-2, 268, 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законом України « Про дорожній рух», Законом України « Про автомобільні дороги», статтями 2, 72, 77, 78, 242-246, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя : К.В.Машкевич