Справа № 160/17866/25
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук-Борисенко Н. В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
19.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ФОП ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
Ухвалою від 24.06.2025 року прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи у письмовому провадженні в порядку статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
02.07.2025 року до суду надійшла заява від позивача про збільшення позовних вимог, а саме:
14.07.2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким заперечується проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.
У ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було проведено розрахункову операцію, однак без застосування ПРРО/РРО та без створення та видачі у паперовій та електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків). Даний факт було встановлено під час проведення контрольної розрахункової операції з придбання вхідних квитків у кількості 4 шт. на загальну суму 1140, 00 грн. Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена п.1 ст.17 Закону від 06.07.1995 № 265/95: Штрафна санкція складає: вчинене вдруге 150% вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вичинене порушення, тобто 1710 грн.
У ході проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , фахівцями ГУ ДПС у Дніпропетровській області було запитано документи, що підтверджують ведення обліку товарно-матеріальних цінностей у встановленому законодавством порядку. Однак, суб`єктом господарювання не було надано жодних документів на підтвердження такого обліку. Відповідно до частини першої пункту 85.2 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Під час проведення перевірки з місцем провадження господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , посадовим (службовим особам) ГУ ДПС у Дніпропетровській області не було надано документів, що пов`язані з предметом перевірки. Письмовий запит на надання документів, а також копію наказу та направлення на проведення фактичної перевірки було вручено продавцю, який є особою, що фактично здійснює розрахункові операції.
22.07.2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач зауважив, що з документами, що подані разом з відзивом на позовну заяву відсутній складений акт про відмову надати витребувані документи. Важливим також є те, що представниками ДПС затребувано такі документи, як :книги обліку розрахункових операцій, банківські виписки, що надаються в рамках документальної перевірки. Посадовими особами контролюючого органу були запитані документи, які можуть бути предметом документальної, а не фактичної перевірки. Отже, враховуючи зазначене, Відповідачем в порушення вимог закону не було складено та долучено акт про відмову, як того вимагає припис п. 85.6 ст.85 ПК України, а тому накладення штрафної санкції у цій частині є необґрунтованим. Тож, відсутні порушення п. 1,2, ст. 3 Закону України №265/95-ВР.
Щодо порушення абз. 4. п. 63.3 ст. 63 Податкового Кодексу України. (неподання платником податків посадовим (службовим) особам до органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або про об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадяться діяльність за формою 20-ОПП) представник органу ДПС зазначає, що в ході перевірки встановлено, що ФОП ОСОБА_1 здійснюється господарська діяльність без реєстрації об`єкта оподаткування через який проводиться діяльність. Системний аналіз змісту п. 117.1 ст. 117 ПК України та п. 8.4 Порядку 1588 дає підстави для висновку про те, що неподані товариством повідомлення за формою № 20-ОПП не є заявою або документом для: взяття на облік у відповідному контролюючому органі; реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних платника; виправлення облікових даних; встановлення відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності. Тобто, неподані товариством повідомлення за формою № 20-ОПП не входять до переліку документів, неподання яких містить склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена п.117.1 ст. 117 ПК України.
Щодо порушення п.7 ст.16 Закону № 3817/95-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнових сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». В якості доведеності відповідного порушення представник органу ДПС зазначає, що під час проведення контрольної розрахункової операції продавцем ФОП ОСОБА_1 було здійснено продаж вина ігристого «Mondoro Prosecco» вартістю 1000 грн за пляшку та віскі «Jamison» вартістю 3400 грн за пляшку. Вказує, що даний факт зафіксовано зокрема в п. 2.2.20 акту фактичної перевірки. Зазначає, що на підтвердження здійснення суб`єктом господарювання реалізації алкогольних напоїв без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями відповідач надає матеріали перевірки, у яких містяться фото, а також скріншоти на підтвердження онлайн-розрахунку за придбання алкогольних напоїв ФОП ОСОБА_1 не згоден з зазначеним, оскільки ним не здійснюється та не здійснювався продаж будь-якої підакцизної продукції, а докази, що надані органом ДПС є неналежними та не стосуються даної справи. Зауважив, що фотографія та скін-шоти є неналежними доказами вини ФОП ОСОБА_1 у нібито продажу алкогольних напоїв. ФОП ОСОБА_1 наголошує, що ним не здійснювався та не здійснюється продаж будь-якої підакцизної продукції.
Ухвалою від 02.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання справ.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.
Як встановлено з матеріалів 20.08.2024 року між ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс «Лавина» та ФОП ОСОБА_1 (користувач) укладено договір, за п. 1.1 якого власник надає, а користувач приймає у строкове платне користування (оренду) приміщення, що належать на праві власності ТОВ «Спортивно-оздоровчий комплекс «Лавина», та розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , конкретних перелік яких зазначається у Додатку №1 до цього Договору, для проведення «6-8» вересня 2024 року корпоративного заходу.
Відповідно до п. 1.3 Договору термін оренди: сторонами погоджено наступний графік проведення Заходу: з 12:00 год. 5 вересня 2024 року по 12:00 год. 9 вересня 2024 року.
У додатку №1 до Договору зазначено об`єкти оренди: льодовий палац та приміщення палацу, відкрита тераса, площа фуд-корта.
Наказом №4038-п від 06.09.2024 року призначено проведення фактичної перевірки господарської одиниці Парк розваг «Лавина» за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 20, з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, т.ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами),на підставі пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80 ПКУ.
06.09.2024 року складено Акт відмови від підпису №000784/1 у зв`язку з відмовою посадових осіб платника податків від підпису у направленні на проведення фактичної перевірки від Акта перевірки від 06.09.2024 року №7533/7591/4597/7595.
- п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»;
- ст. 15 та ст. 15-3 Закону №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального»;
- п. 53.3 ст. 63, п. 85.2 ст. 85 ПКУ.
- ст. 21, 22, 23, 24 КЗпП України.
23.12.2024 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято наступні ППР:
Вважаючи означені ППР протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковим контролем є система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (пункт 61.1 статті 61 Податкового кодексу України).
Пунктом п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з положеннями пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 73 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Статтею 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав перелічених в підпунктах 80.2.1 - 80.2.7 ст.80 ПК України.
Підстави проведення фактичної перевірки передбачені статтею 80 Податкового кодексу України.
Зокрема, згідно підпункту 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка проводиться у разі письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Відтак, за приписами пп. 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України підстави для проведення фактичної перевірки пов`язані виключно з фактом отримання фактичної інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.
При цьому, звернення покупця чи споживача, за фактом якого ініціюється проведення фактичної перевірки, має стосуватися не будь-яких порушень, а лише тих, які стосуються порядку проведення розрахункових операцій, в яких брав участь сам заявник.
Про необхідність зазначення у рішенні про проведення перевірки щонайменше про наявність (отримання) інформації щодо можливого допущеного платником податку порушення або ж реквізитів документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію, вказано в постанові Верховного Суду від 28.05.2024 у справі №280/1431/23.
З наявного в матеріалах справи наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 06.09.2024 №4038-п вбачається, що в якості підстави для проведення перевірки зазначено лише посилання на нормативні акти без вказівки на отримання податковим органом фактичної інформації щодо можливого порушення позивачем конкретних вимог податкового законодавства.
Також, зазначена в наказі мета перевірки сформульована ширше, аніж підстава.
Зокрема, підставою для перевірки за пп. 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України є отримання письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, у тому числі незабезпечення можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, касових операцій, патентування або ліцензування.
Попри це, визначеною наказом метою перевірки є здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтва, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), що безперечно, виходить за межі того, що визначено в пп. 80.2.3 пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Отже, зазначене в наказі формулювання підстав перевірки не давало платнику податків загального розуміння підстав її призначення та предмета, що поставило під загрозу можливість належної реалізації платником податків своїх прав у частині вирішення питання про допуск представників контролюючого органу до такої перевірки.
При цьому, як встановлено судом, наказом №4038-п від 06.09.2024 року призначено проведення фактичної перевірки господарської одиниці Парк розваг «Лавина» за адресою: м. Дніпро, вул. Космічна, 20.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 зазначила таке: аналізованими нормами ПК з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів установлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. У разі якщо контролюючий орган був допущений до проведення перевірки на підставі наказу про її проведення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження не є належним та ефективним способом захисту права платника податків, оскільки скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому, підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.
Щодо порушення положень п. 1, 2, 12 ст. 3 Закону України №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».
Закон України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) (далі - Закону України №265/95-ВР) визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.
Статтею 2 Закону №265/95-ВР та пунктом 1 розділу II Положення про форму і зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 (далі - Положення №13) визначено, що фіскальний касовий чек на товари (послуги) - розрахунковий документ/електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги).
Відповідно п. 1 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Відповідно п. 2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР, суб`єкти господарювання зобов`язані надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Пунктом 12 ст. 3 Закону № 265/95-ВР встановлено обов`язок суб`єктів господарювання вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Крім того, відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР, суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку.
Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
У відзиві зазначено, що порушення п.1, 2, ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями) зі сторони позивача виявилось у наступному: проведення розрахункової операції з продажу товарів через РРО, без роздрукування відповідного розрахункового документа встановленої форми на загальну суму 1710 грн.
Так, відповідач вказує, що у ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 було проведено розрахункову операцію, однак без застосування ПРРО/РРО та без створення та видачі у паперовій та електронній формі відповідних розрахункових документів (фіскальних чеків). Даний факт було встановлено під час проведення контрольної розрахункової операції з придбання вхідних квитків у кількості 4 шт. на загальну суму 1140, 00 грн. Відповідальність за вищезазначене порушення передбачена п.1 ст. 17 Закону від 06.07.1995 № 265/95: Штрафна санкція складає: вчинене вдруге 150% вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вичинене порушення, тобто 1710 грн.
Відповідачем не вказано яка саме розрахункова операція передувала встановленню контролюючим органом порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР.
Однак вказано, що даний факт було встановлено під час проведення контрольної розрахункової операції з придбання вхідних квитків у кількості 4 шт. на загальну суму 1140, 00 грн.
Проте відповідних доказів покупки квитків суду не надано.
Разом з тим, з відзиву вбачається, що штрафна санкція за порушення позивачем положень п. 1, 2 ст. 3 Закону України №265/95-ВР складає: вчинене вдруге 150% вартості проданих з порушенням, встановленим цим пунктом товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вичинене порушення, тобто 1710 грн. На противагу цьому, контролюючим органом не обгрунтовано «вчинення вдруге» позивачем.
Водночас, як зазначив відповідач у відзиві, порушення позивачем п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР полягає у веденні з порушенням, встановленого законодавством порядку облік товарних запасів на складах та/ або за місцем їх реалізації на загальну суму 4500,00 грн.
З матеріалів справи, а саме скріншота з Реєстру платників єдиного податку, наданого позивачем, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) є платником єдиного податку з 23.03.2021 року.
Таким чином, на ФОП ОСОБА_1 не поширюються положення п. 12 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР.
Щодо порушення п. 7 ст. 16 Закону № 3817/95-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнових сировин, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».
Пунктом 1 розділу XII Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 3817), який набрав чинності 27 липня 2024 року, передбачено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім: зокрема, пунктів 9, 10,38, 39 частини другої статті 73 цього Закону, які набирають чинності та вводяться в дію з 1 січня 2026 року.
Згідно з пунктом 2 розділу XII Закону №3817 установлено, що: Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345 із наступними змінами) (далі - Закон) і Постанова Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами» (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 346) втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону; положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.
Пунктом 7 статті 16 Закону №3817 визначено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.
Відповідальність передбачена п. 13. ч. 2 ст. 73 Закону України від 18.06.2024 №3817-ХІ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме: оптова або роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, без наявності відповідної ліцензії (крім випадків, передбачених цим Законом) - 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
У відзиві вказано, що порушення позивачем п. 7 ст. 16 Закону № 3817/95-ІХ виразилось у роздрібній торгівлі алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії. Під час проведення контрольної розрахункової операції продавцем ФОП ОСОБА_1 було здійснено продаж вина ігристого «Mondoro Prosecco» вартістю 1000 грн за пляшку та віскі «Jamison» вартістю 3400 грн за пляшку.
На підтвердження здійснення позивачем реалізації алкогольних напоїв без відповідної ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями відповідач надає матеріали перевірки, у яких містяться фото, а також скріншоти на підтвердження онлайн-розрахунку за придбання алкогольних напоїв.
У п. 2.2.12 акту фактичної перевірки зазначено «Проведення контрольної розрахункової операції із застосуванням/без застосування реєстратора розрахункових операцій (програмного реєстратора розрахункових операцій, рахункової книжки) при продажі товарів (надані послуг), де зазначено, «міні Jamison 40 mm 140,00 грн, в без. гот. формі та 1 пляшка «Mondoro prosecco» - 1000 грн. у готівковій формі.
В якості підтвердження купівлі алкогольного напою у безготівковій формі до матеріалів справи долучено скрін-шот здійснення платежу на суму 140,00 грн. здійснений 06.09.2024 року о 16:53хв, який жодним чином не підтверджує продаж алкогольного напою, в тому числі і вказаного в Акті перевірки. З інших скрін-шотів, що долучені до матеріалів справи з яких видно асортимент алкогольної продукції немає ціни у 140 грн.
З огляду на зазначене, долучені докази здійснення безготівкового продажу не підтверджені належними та допустимими доказами.
Так, Закон №481/95-ВР втратив чинність 01.01.2025 року, а Закон №3817-ІХ прийнятий 18.06.2024 року.
Слід вказати, що згідно з пунктом 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу).
Щодо порушення положень абз. 4 п. 63.3 ст. 63, п. 85.2 ст. 85 ПКУ.
- неподання платником податків посадовим (службовим) особам до органів державної податкової служби повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП;
- ненадання платником податків посадовим (службовим) особам до органів державної податкової служби у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки.
Згідно з п. 63.3 ст. 63 ПКУ з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, може прийняти рішення про зміну основного та неосновного місця обліку великого платника податків, у тому числі визначити, що облік такого платника податків здійснює територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, який здійснює супроводження великих платників податків, та його структурні підрозділи в разі створення.
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню.
Проте, слід зазначити, що відповідно до пункту 63.3. статті 63 ПК України одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1. статті 22 ПК України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку. Для здійснення такого податкового контролю застосовується Порядок обліку платників податків і зборів, затверджений наказом Міністерства фінансів України 9 грудня 2011 року №1588 із змінами та доповненнями (далі - Порядок №1588).
Згідно з пунктом 8.1 Порядку №1588 платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку. Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.
Повідомлення за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи - підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування. Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо). Повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП, подається до органу доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування.
Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність за ф. №20-ОПП, подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування. Довідник об`єктів оподаткування розміщено на офіційному сайті ДПС України.
Відповідно до п.117.1. ст.117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог, установлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
Отже, у спірних правовідносинах податковий орган застосував до платника податків штрафні (фінансові) санкції за порушення вимог пункту 63.3. статті 63 ПК України відповідно до пункту 117.1. статті 117 ПК України за результатами саме фактичної перевірки.
За приписами ст.80 ПК України є декілька підстав проведення фактичної перевірки, дослідивши які є очевидним висновок, що метою фактичної перевірки не може бути встановлення вірності строків подання форми 20-ОПП, яка не є податковою звітністю, за жодним з пунктів ч.2 ст.80 ПК України.
Враховуючи правову позицію викладену в постанові Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №200/3904/21, суд приходить до висновку, що в даному випадку податковий орган вийшов за межі своїх повноважень, оскільки питання щодо дотримання платником податків вимог пункту 63.3 статті 63 ПК України та пункту 8 Порядку №1588 не може бути предметом фактичної перевірки, адже повідомлення про об`єкти оподаткування (форма 20-ОПП) не пов`язане із отриманням дозвільних документів та не стосується здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) тощо.
Також, контролюючим органом встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПКУ.
Положеннями п. 85.2 ст. 85 ПКУ 85.2 платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.
Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.
Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів(якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
У відповідності до п. 85.6 ст. 85 ПКУ 85.6. у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
Так, у матеріалах справи наявна письмова вимога перевіряючих про надання платником податків документів від 06.09.2024 року, яка адресована ФОП ОСОБА_2 , однак у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відмову позивача від надання документів.
Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За приписами статті 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За наведених обставин у сукупності, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.139 КАС України.
Керуючись ст. 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко