Справа № 377/1234/25
Суддя: Бабич Н. С.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1234/25

Провадження №2-а/377/24/25

31 грудня 2025 року суддя Славутицького міського суду Київської області Бабич Н.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник -адвокат Кебкало Тетяна Михайлівна, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

У грудні2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє представник- адвокат Кебкало Т.М., через підсистему «Електронний суд» звернувся з позовом, в якому просить визнати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 Київської області № 322/2 від 02.09.2025про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 25 500,00 гривень протиправною, скасувати її та закрити провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 02 вересня 2025 року виніс постанову №322/2, якою наклав на позивача штраф в сумі 25 500,00 гривень за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Відповідач при складанні адміністративного матеріалу допустив грубі порушення, не дослідив усі обставини справи, тому винесена постанова є необґрунтованою та незаконною. Відсутні підстави для винесення постанови № 322/2 від 02.09.2025, так як з січня 2024 року позивач є особою, яка на підставі пункту 13 статті 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, оскільки його мати є інвалідом другої групи та інших родичів, які зобов`язані її утримувати відсутні. Крім того, постанова винесена суб`єктом владних повноважень з суттєвими порушеннями як матеріального (відсутні докази наявності у діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП), так і процесуального законодавства (проведення розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до відповідальності, та за відсутності відомостей про її належне повідомлення про дату, час і місце розгляду), так як всупереч вимогам КУпАП належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП він не повідомлявся, а зміст постанови №322/2 від 02.09.2025 вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП проводився за відсутності особи, яка притягається до відповідальності. Вказана постанова не була направлена позивачеві, а про її винесення він дізнався 27 листопада 2025 року в день отримання повідомлення від Славутицького відділу державної виконавчої служби Вишгородського району Київської області.

Ухвалою судді від 15 грудня 2025 року за клопотанням позивача поновлено строк звернення до адміністративного суду, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Цією ухвалою витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 для огляду в судовому засіданні матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 -1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 ( постанова №322/2 від 02 вересня 2025 року).

18 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» ІНФОРМАЦІЯ_3 направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Відповідач вказував, що ІНФОРМАЦІЯ_4 сформував та надіслав повістку №4623498 від 20.08.2025 на ім`я ОСОБА_1 про необхідність прибути об 11:30 годині 27.08.2025 до відділу для уточнення даних, яку надіслав на адресу ОСОБА_1 20.08.2025. Відповідно до довідки про причини повернення/досилання вказана повістка, яку не отримав ОСОБА_1 , була повернута в зворотному напрямку, причина повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідає пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, в редакції постанови Кабінету Міністрів України №1071 від 10.10.2023. Отже, відповідач дотримався порядку вручення повістки, направленої поштовим відправлення, а саме процедури інформування одержувача про надходження рекомендованого листа та вичікування трьох робочих днів після такого інформування. У зв`язку з цим в діях позивача містяться порушення частини першої статті 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, і склад правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП. Згідно з абзацом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Пунктом 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою, зокрема для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки). Вимог закону щодо уточнення облікових даних ОСОБА_1 не виконав. Прийнята начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 постанова про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та притягнення його до адміністративної відповідальності відповідає вимогам статті 283 КУпАП, ухвалена в межах компетенції начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, з дотриманням вимог діючого на час вчинення правопорушення законодавства.

Враховуючи приписи частини п`ятої статті 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина п`ята статті 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

Суд встановив, що 02 вересня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 виніс постанову №322/2 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , якою наклав на останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 25 500,00 гривень, у разі несплати якого зазначено стягнути з останнього штраф у подвійному розмірі в сумі 51 000,00 гривень ( а.с. 21,45).

У постанові вказано, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних об 11:30 годині 27.08.2025 та протягом трьох днів не повідомив поважних причин неприбуття. Оповіщення здійснювалося повісткою №4623498, направленою AT «Укрпошта» за адресою задекларованого/зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання з повідомлення про вручення, з якого вбачається, що ОСОБА_1 відсутній за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: заявлятися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці. Положеннями п.п. 2 п. 41 постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року «Про затвердження Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації» визначено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів Центрального управління або регіональних органів СБУ на особливий період у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Відтак, враховуючи вищенаведене вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 належним чином був оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 , але не виконав покладений на нього обов`язок. З огляду на встановлені обставини, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною 3 статті 210-1 КУпАП, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

На підтвердження обставин, за яких позивач дізнався про винесення оскаржуваної постанови, до позовної заяви додано: копію постанови головного державного виконавця Славутицького відділу державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Мінстерства юстиції України від 20 листопада 2025 року про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_6 з виконання постанови № 2322/2, виданої 02.09.2025 ( а.с. 22).

Крім того, на підтвердження обставин, на які посилається позивач, матеріали справи містять: копію паспорта громадянина України ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ; копію заяви голові комісії ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.11.2024 про оформлення в порядку, визначеному постановою КМУ від 16.05.2024 № 560, довідки про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 від 08.11.2015; копію висновку та довідки АВ № 1115388 огляду МСЕК про встановлення ОСОБА_4 другої групи інвалідності; копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 ( а.с. 15-19).

Позивач вважає винесену постанову незаконною, тому через свого представника звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір згідно із встановленими обставинами справи та відповідними їм правовідносинами, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Положеннями статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 72 КАС України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 73 КАС України). Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом (частина перша статті 74 КАС України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 75 КАС України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 КАС України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За нормами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно з частиною 6 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210- 1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210- 1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління та регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України (у частинi правопорушень, вчинених військовозобов`язаними Служби зовнішньої розвідки України), якщо особа подала відповідну заяву, в якій вона не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності.

У випадках, передбачених частинами шостою і сьомою цієї статті, уповноважені посадові особи після отримання підтвердних документів про отримання особою виклику або відповідної заяви виносять постанову у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Наказом Міністерства оборони України від 01.01.2024 №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05.01.2024 за № 36/41381, затверджено Інструкцію зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення ( далі -Інструкція №3).

Пунктом 1 розділу 2 Інструкції № 3 встановлено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.

Нормами пунктів 12-13 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року № 154 передбачено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки має право, зокрема, розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначені статтею 235 КУпАП, і накладати адміністративні стягнення та визначати функціональні (посадові) обов`язки підлеглого йому особового складу.

Спірні правовідносини в цій справі склались щодо правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Так, відповідно до частини 1 статті 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 2 статті 210-1 КУпАП).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (частина 3 статті 210-1 КУпАП).

Положеннями статті 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначено в Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII з наступними змінами (далі - Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно з абзацом 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 27 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 ( далі-порядок №560) передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються з метою, зокрема: до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Перелік персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста визначений частиною першою статті статті 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Із доданих до відзиву на позовну заяву документів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_8 була сформована повістка № 4623498 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , якою позивача зобов`язано з`явитися до вказаного відділу 27 серпня 2025 об 11:30 годині з метою уточнення даних.

Відповідно до змісту повістки та копії поштового конверта вказана повістка з позначкою «Повістка ТЦК» відправлена позивачу рекомендованим листом №441, однак не була вручена адресату та з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», засвідченою підписом працівника об`єкта поштового зв`язку з проставленням відбитку поштового пристрою, повернута відправнику (а.с. 42,44).

Виходячи з роздруківки трекінгу вказаного поштового відправлення з офіційного сайту АТ «Укрпошта», рекомендований лист №441 відправлено ІНФОРМАЦІЯ_8 20.08.2025, 21.08.2025 була невдала спроба вручення вказаної повістки адресату, 26.08.2025 рекомендоване відправлення повернуто відправнику, а 27.08.2025 вручено представнику за довіреністю ( а.с. 43).

Приписами підпункту 2 пункту 41 Порядку №560 встановлено, що належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання».

Змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку, передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Отже, відповідно до вимог діючого законодавства позивач був належним чином сповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення своїх персональних даних, однак на виклик не з`явився і не повідомив про причини свого неприбуття.

Відповідно до абзаців 7,8 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації військовозобов`язані, крім тих, що відносяться до зазначених в абзацах 2-6, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений Порядком організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі Порядок № 1487).

Згідно з абзацом 3 підпункту 10-1 пункту 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 19 Порядку №1497 встановлено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти, винні в порушенні вимог правил військового обліку, несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, чинним законодавством передбачено три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме : через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, у позивача виник обов`язок з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно) уточнити персональні дані.

Доказів виконання свого обов`язку щодо уточнення персональних даних позивач суду не надав.

Посилання позивача на те, що він є особою, яка на підставі пункту 13 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підпадає призову, оскільки має матір інваліда 2 групи, а інші родичі, які зобов`язані її утримувати відсутні, не позбавляє його обов`язку здійснити у встановленому законом порядку уточнення своїх персональних даних у зазначеному вище порядку та з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначені в ній місце та строк.

Таким чином, суд вважає, що позивач порушив обов`язки, передбачені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Разом із тим, в позовній заяві позивач звертав увагу суду на те, що всупереч вимогам КУпАП належним чином про розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП він не повідомлявся, а зміст постанови №322/2 від 02.09.2025 вказує на те, що розгляд справи про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП проводився за відсутності особи, яка притягається до відповідальності.

Відповідно до статті 248 КУпАП розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Згідно частиною 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Отже, саме на відповідача як орган, який уповноважений розглядати справи про адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачена статтею 210-1 КУпАП покладено обов`язок щодо встановлення всіх фактичних обставин та дотримання процедури розгляду визначеної статтею 278 КУпАП.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 676/752/17 Верховний Суд зазначив, що закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Суд встановив, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся без повідомлення порушника у належний спосіб та порядку, встановленого процесуальним законодавством, що в силу приписів частини першої статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Процедурні порушення, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30.08.2022 у справі №683/743/17, від 21.05.2020 у справі №286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 вересня 2019 у справі №591/2794/17.

Наразі, відповідач належних та допустимих доказів щодо повідомлення позивача про дату та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення не надав.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач не забезпечив дотримання порядку притягнення особи до відповідальності та дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності, що у свою чергу позбавило позивача права на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення. Втім суд у цій справі не може підміняти собою територіальний центр комплектування та соціальної підтримки та надавати оцінку виявленим порушенням за відсутності належного розгляду таких відповідачем.

Відповідно пункту 2 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 322/2 від 02 вересня 2025 року. Разом із тим суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача щодо закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, оскільки це питання підлягає з`ясуванню органом (посадовою особою), який уповноважений розглядати справи вказаної категорії під час нового розгляду у порядку, встановленому КУпАП.

Отже, справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, стосовно позивача належить направити на новий розгляд до компетентного органу ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги, які є вимогами немайнового характеру, підлягають частковому задоволенню, то за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина судових витрат по оплаті судового збору в сумі 302,80 гривень.

Керуючись статтями 243-246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову № 322/2 по справі про адміністративне правопорушення від 02 вересня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 25 500 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 направити на новий розгляд до компетентного органу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 302 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Н. С. Бабич