Справа № 296/4329/25
Суддя: Анциборенко Н. М.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 296/4329/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 рокум.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постановиі просить поновити строк на подання позовної заяви про скасування постанови ЕГА №1727254 від 28.03.2025 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; скасувати постанову ЕГА №1727254 від 28.03.2025 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за обставинами, виявленими 28.03.2025, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; стягнути з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.03.2025 на прибудинковій території по вул. Шевченка, 103 у м. Житомирі позивач курив цигарку.

Посилаючись на куріння позивачем у громадському місці (на дитячому майданчику) посадовою особою Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції винесено постанову ЕГА №1727254 від 28.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.175-1 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170, 00 грн.

Із зазначеною постановою позивач не згоден, оскільки вона не відповідає дійсності так як останній курив цигарку не на дитячому майданчику, а на прибудинковій території по вул. Шевченка, 103 у м.Житомирі.

Місце, де відбувалось спілкування з працівниками поліції не належить до жодного з вище перелічених місць, які зазначені у ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення». Крім того, там були відсутні графічний знак та табличка з текстом: "Куріння, вживання, використання тютюнових виробів, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів заборонено!".

З огляду на вищевикладене, зокрема, відсутність складу адміністративного проступку, передбаченого ст.175- 1 КУпАП, постанова ЕГА №1727254 від 28.03.2025 у справі про адміністративне правопорушення винесена в порушення прав позивача, а відтак є протиправною та підлягає скасуванню.

Працівниками поліції не було доведено на підставі належних та допустимих доказів наявність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та не доведено факт здійснення правопорушення, що є підставою для суду задовольнити позов в частині визнання постанови протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Щодо поновлення пропущеного строку зазначає, що у зв`язку з відмовою позивача від отримання 28.03.2025 особисто постанови ЕГА №1727254 від 28.03.2025 на відповідний адвокатський запит Управлінням патрульної поліції в Житомирській області на адресу адвоката супровідним листом №93аз/41/28/02-2025 від 14.04.2025 надіслано копію даної постанови, яка останнім отримана лише 17.04.2025.

Враховуючи вищевикладене просить позов задовольнити.

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов (а.с.24-29) та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зазначає, що відповідно до постанови серії ЕГА № 1727254 від 28.03.2025 о 12 год 15 хв за адресою: м. Житомир, пров. 3-й Шевченківський, 103 громадяни ОСОБА_1 курив цигарки невідомої марки в громадському місці, а саме на дитячому майданчику поблизу будинку 10 по вулиці Шевченка, чим порушив Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення», здійснювалася відеофіксація на портативний відеореєстратор Motorola vb 400 № 475517, 760554.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 175-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 170 гривень.

Як вбачається зі змісту постанови серії ЕГА № 1727254 від 28.03.2025 позивач курив у громадському місці, а саме на дитячому майданчику, що у відповідності до вимог ч.3 ст.13 Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» заборонено.

Під час події за участю позивача поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержантом поліції Бугайовим В.М. безпосередньо здійснювався відеофіксація на портативний відеореєстратор Motorola VB-400 № 475517, про що зазначено у оскаржуваній постанові.

Доказом встановлення вини інкримінованого позивачу порушення вимог Закону № 2899-ІУ є відеозаписи з поративних відеореєстраторів Motorola VB-400 №№ 475517, 760554.

Наявний у матеріалах- справи відеозапис з портативного відеореєстратора Motorola vb № 475517 (відеофайл export-lnvek) відповідає обставинам справи та з нього встановлюється правомірність винесення постанови серії ЕГА № 1727254 від 28.03.2025.

З відеофайлу export-lnvek вбачається, що він був здійснений 28.03.2025 та на ньому зафіксовано подію, яка відбувалася на дитячому майданчику за участю позивача та сержанта поліції Бугайова В.М., а також відеозаписом спростовуються викладені у позовній заяві доводи позивача щодо неправомірного притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, з відеофайлу export-lnvek встановлено, що 28.03.2025 о 12 год 10 хв позивач, перебуваючи на дитячому майданчику курив тютюнові вироби, а саме сигарети. Сержантом поліції ОСОБА_2 останньому було роз`яснено, що він вчиняє адміністративне правопорушення, оскільки куріння на дитячому майданчику є порушенням Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я».

Після встановлення особи позивача поліцейським повторно наголошено йому на необхідності припинення протиправних дій, однак, позивач у категоричній формі відповів відмовою аргументуючи тим, що він правопорушення не вчиняє так як вказане місце не є громадським (хвилини з 12:15:00 відеофайлу export-lnvek).

Поліцейським було оголошено про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення (хвилини з 12:20:10 відеофайлу export-lnvek) під час якого роз`яснено суть вчиненого позивачем порушення, ознайомлено з правами, визначеними статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП. Позивачем заявлено усне клопотання про перенесення розгляду справи на 14 год 00 хв, яке поліцейським було прийнято, розглянуто та у його задоволенні відмовлено з обгрунтуванням такого відхилення, інших клопотань не надходило.

Після розгляду справи та винесення постанови серії ЕГА № 1727254 позивача ознайомлено з її змістом, однак, останній від підписів про отримання копії постанови відмовився після чого йому було повідомлено, що копія надійде засобами поштового зв`язку (хвилини з 12:33:50 відеофайлу export-lnvek).

Таким чином, наявним відеофайлом export-lnvek зафіксовано та підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного порушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою статті 175-1 КУпАП, а відомості викладені у позовній заяві не знаходять свого доказового підтвердження.

Як вбачається з наявного відеозапису позивач всупереч вимог Закону № 2899-IV курив тютюнові вироби у забороненому місці.

У свою чергу поліцейським розгляд справи проведено у відповідності до встановлених вимог КУпАП та Інструкції, ознайомлено з правами особу, яка притягається до відповідальності, роз`яснено суть вчиненого порушення, після винесення постанови ознайомлено з її змістом, копію надано. Крім того, з відеозаписів не встановлено відомостей, на підставі яких можливо підтвердити викладені у заяві доводи позивача.

Позивач був на місці події під час винесення постанови, був ознайомлений з початком розгляду справи під час якого висловлював свої доводи з приводу вчиненого ним правопорушення.

Позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи, йому були роз`яснені його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, а також строки сплати штрафу та порядок примусового виконання постанови про стягнення штрафу. Постанова виносилась у присутності позивача на місці вчинення правопорушення.

Також зазначає, що хоч КАС України і покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень на відповідача, однак, це не може розумітися таким чином, що позивач взагалі звільнений від обов`язку доказування своїх вимог.

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Однак, доводи адміністративного позову обґрунтовані виключно посиланням на формальні підстави для скасування спірної постанови, проте такі не підтверджені жодним належним і допустимим доказом та не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи в суді.

Водночас, відповідачем не допущено під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та прийняття і складення спірної постанови грубих порушень закону, які були б беззаперечною підставою для її скасування.

Покликання позивача на неправомірні дії з боку інспектора поліції, допущені під час складання спірної постанови, є необгрунтованими, оскільки будь-яких доказів наявності таких дій суду не представлено.

Тому відповідачем було правомірно винесено оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення, доводи адміністративного позову не являються суттєвими для вирішення справи. Позивач намагається уникнути адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, а відтак підстави для задоволення вимог щодо скасування постанови відсутні.

Перед судом не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи на місці вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом, відхилення клопотання про надання позивачу можливості скористатись правової допомогою.

Відтак доказів упередженості відповідача щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Тому вважає, що відповідачем були дотримані вимоги КУпАП при розгляді справи, ним було роз`яснено позивачу права, повідомлено про вчинене ним порушення, заслухано його пояснення та надано ним оцінку. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи відповідачем вчинено не було. Штраф накладено за частиною першою статті 175-1 КУпАП в межах санкції за це правопорушення. І як наслідок відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови.

Таким чином керуючись нормою статті 252 КУпАП щодо оцінки доказів посадовою особою, яка оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, керуючись законом і правосвідомістю вважає, що вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності поліцейський як посадова особа, що виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю встановив порушення позивачем Правил дорожнього руху України та виніс відповідну постанову.

Невідворотність адміністративної відповідальності залежить більшою мірою від роботи працівників, уповноважених притягати до відповідальності і застосовувати санкції. Адміністративний проступок, на який не відреагувала держава, заподіює правопорядку серйозної шкоди. Безкарність правопорушника заохочує на вчинення нових проступків і подає негативний приклад іншим нестійким особам.

Із наведеного вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення вищепереліченим вимогам відповідає, тому позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності відповідно до діючого законодавства, адміністративне стягнення накладено уповноваженою посадовою особою, оскільки в діях позивача є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 175-1 КУпАП.

Крім того, позивачем не представлено належних доказів в обґрунтування зазначених позовних вимог. Напроти позивач був присутній на місці складання постанови, був повідомлений про її складання, під час спілкування ним висловлювались свої заперечення та доводи по суті вчиненого правопорушення, що свідчить про можливість реалізації своїх прав та об`єктивне рішення інспектора як посадової особи, що приймає рішення у справі.

Відтак доказів упередженості щодо позивача перед судом не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано.

Винесення постанови уповноваженою посадовою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення та застосувати адміністративне стягнення за вищевказане правопорушення та яка наділена відповідними повноваженнями в даній справі є юридичним фактом. І саме цей факт слід перевіряти суду в даній справі.

Щодо поновлення строку на подання позовної заяви зазначає, що зазначені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду не є поважними, оскільки вони не пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі позивача та зробили неможливим своєчасне звернення до суду з позовом.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.36-37).

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін(а.с.38).

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного висновку.

28.03.2025 поліцейським взводу №1 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержантом поліції Бугайовим Вадимом Миколайовичем винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення серії ЕГА №1727254 у вигляді штрафу у розмірі 170, 00 грн за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, а саме за те, що позивач 28.03.2025 о 12 год 15 хв курив цигарку невідомої марки у громадському місці, а саме на дитячому майданчику поблизу будинку 103 по вулиці Шевченка, чим порушив Закон України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення» (а.с.11).

На підтвердження правомірності свого рішення представник відповідача до відзиву на позовну заяву додав диск, який містить відеофіксацію події (а.с.30).

Щодо поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого законом, то слід зазначити, що відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч.1 ст.121 КАС).

Позивач стверджує, що не отримав своєчасно постанову, а отримав її лише 17.04.2025, отже позивач був позбавлений можливості протягом встановленого законом строку звернутися до суду для її оскарження. Доказів, які б спростовували твердження позивача, суду не надано, тому суд приходить до висновку, що заява позивача про поновлення строку на оскарження підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч.1 Розділу І «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» затвердженої наказам МВС №1026 від 18 грудня 2018 року, ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Згідно пп.6 п.3 Розділу І вищезазначеної Інструкції портативний відеореєстратор це пристрій, призначений для запису, зберігання та відтворення відеоінформації, технічні характеристики та особливості конструкції якого дають змогу закріпити його на форменому одязі поліцейського.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Згідно ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, відеозаписи та фотознімки з портативних відео реєстраторів інспекторів є доказом вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст.251 КУпАП та ст.ст.72, 73, 74, 75, 76 КАС України.

З наявного у матеріалах справи відеозапису з портативного відеореєстратора Motorola vb № 475517 (відеофайл export-lnvek) вбачається, що сержант поліції, виявивши факт адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, підійшов до громадянина ОСОБА_1 та відповідно до вимог ч.3 ст.18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, посаду, спеціальне звання. У подальшому громадянину ОСОБА_1 було роз`яснено суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а саме те, що він палив на території дитячого майданчику. Під час спілкування інспектора з громадянином ОСОБА_1 останній не заперував факту куріння та зазначив, що це не дитячий майданчик, що підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Згідно ч.2 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» забороняється куріння, вживання та використання тютюнових виробів, предметів, пов`язаних з їх вживанням, трав`яних виробів для куріння, електронних сигарет, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, кальянів:1) у ліфтах і таксофонах;2) у приміщеннях та на території закладів охорони здоров`я;3) у приміщеннях та на території навчальних закладів;4) у приміщеннях та на території спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд та закладів фізичної культури і спорту;5) у приміщеннях закладів ресторанного господарства;6) у приміщеннях об`єктів культурного призначення;7) у приміщеннях органів державної влади, інших державних установ, органів місцевого самоврядування;8) у приміщеннях підприємств, установ та організацій усіх форм власності;9) у приміщеннях готелів та аналогічних засобів розміщення громадян;10) у приміщеннях гуртожитків;11) на дитячих майданчиках;12) у місцях загального користування житлових будинків;13) у підземних переходах;14) у транспорті загального користування, що використовується для перевезення пасажирів, у тому числі в таксі;15) на вокзалах та станціях;16) на зупинках громадського транспорту.

Факт вчинення адміністративного правопорушення громадянином ОСОБА_1 підтверджується відеозаписами з портативних відеореєтратора, який додано до відзиву.

За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача сержантом поліції було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1727254 від 28.03.2025 року.

Відповідно до ч.1 ст.175-1 КУпАП вбачається, що куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, -тягне за собою попередження або накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, окрім іншого, стаття 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

В даному випадку поліцейський взводу №1 роти № 2 батальйону УПП в Житомирській області ДПП сержант поліції Бугайов В.М. є працівником органу Національної поліції, має спеціальне звання, а відтак має право розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення.

Таким чином, слід стверджувати, що в діях громадянина ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП.

Відтак, постанова відносно громадянина ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1727254 від 28.03.2025 року повністю відповідає вимогам ст.283 КУпАП та винесена на підставі доказів, які містяться в справі.

Крім того, обов`язковому доказуванню під час розгляду справ про адміністративні правопорушення підлягають лише факти вчинення або не вчинення певною особою адміністративного правопорушення, які в свою чергу підтверджуються фото- та відеозйомкою фіксації події адміністративного правопорушення.

Такої позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 19 лютого 2020 року по справі №496/4315/16-а, висновки якого повинні враховуватись судами при виборі та застосуванні норм права (ч.5 ст.242 КАС України).

Згідно ч.1 ст 175-1 КУпАП вбачається, що куріння тютюнових виробів у місцях, де це заборонено законом, а також в інших місцях, визначених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради, - тягне за собою попередження або накладення штрафу від трьох до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частина 2 ст.13 Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» передбачає перелік, де куріння заборонено, а саме, окрім іншого, пункт 11 передбачає заборону куріння на дитячих майданчиках.

ОСОБА_1 перебував на території дитячого майданчику, що підтверджується відеозаписом. Відтак, перебування громадянина ОСОБА_1 саме на території дитячого майданчику є встановленим. Крім того, під час спілкування з поліцейським громадянин ОСОБА_1 не заперечував той факт, що він палив. Відтак, факт паління громадянином ОСОБА_1 є встановленим.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Закон чітко передбачає перелік місць де куріння сигарет заборонено. До такого переліку належить, в тому числі, і територія дитячого майданчику.

Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, Великою Палатою Верховного Суду у п. 47 постанови від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 зроблено висновок, що визначений вищезгаданою правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, обов`язок доказування розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Однак, в обґрунтування власної позиції позивачем не було надано належних, допустимих, а в їх сукупності достатніх доказів, які б спростовували факт вчинення ним адміністративного правопорушення, що виражалося у курінні сигарет у місці, прямо забороненому Законом, а саме на території дитячого майданчику.

В той же час стороною відповідача надано відеозапис, котрий повністю підтверджує наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.175-1 КУпАП, тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Керуючись ст.ст.5-7, 9, 77, 90, 241-247, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 ,

АДРЕСА_1

Відповідач:

Департамент патрульної поліції,

м. Київ, вул. Ф.Ернеста, 3

Суддя Н.М. Анциборенко