Справа № 380/14423/24
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/14423/24 пров. № А/857/6311/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Гудима Л.Я., Пліша М.А.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року (суддя Грень Н.М., час ухвалення не вказаний, місце ухвалення м. Львів, дата складання повного рішення не зазначено),

в адміністративній справі №380/14423/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області,

про визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі відповідач), в якому просив: 1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо зарахування позивачу до його пільгового (спеціального) стажу за списком №1 періоду роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1995 по 30.06.1995 у Шахтопрохідницьке управління виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля»; 2) визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення пенсійної виплати позивачу шляхом її обчислення без урахування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту такого зменшення; 3) зобов`язати відповідача продовжити виплату пенсії позивачу відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту призначення 18.03.2022, з урахуванням проведених виплат, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за списком №1 та згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», період роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994, та з 28.06.1995 по 30.06.1995 у Шахтопрохідницьке управління виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля».

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому висловив свої заперечення проти його задоволення. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування ОСОБА_1 до його пільгового (спеціального) стажу за списком №1 періоду роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1995 по 30.06.1995 у Шахтопрохідницьке управління виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля». Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення пенсійної виплати ОСОБА_1 шляхом її обчислення без урахування статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту такого зменшення. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області продовжити виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а також абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту призначення 18.03.2022, з урахуванням проведених виплат, зарахувавши при цьому до його пільгового (спеціального) стажу за списком №1 та згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», період роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994, та з 28.06.1995 по 30.06.1995 у Шахтопрохідницьке управління виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля». Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп. сплаченого судового збору.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що страховий стаж позивача обчислено по 14.05.2021 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5 за даними про сплату страхових внесків та становить 29 років 01 місяць 05 днів, з них за Списком №1 (стаж на підземних роботах):14 років 11 місяців 24 дні, в тому числі 11 днів навчання за спеціальністю. Зазначає апелянт, що зарахування до пільгового стажу певних періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки лише підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків, куди включається цей період роботи. Звертає увагу на те, що період роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994 учнем підземного робітника та з 28.06.1995 по 30.06.1995 підземним гірничим робітником не враховано до пільгового стажу, оскільки в особових рахунках ОСОБА_1 за ці періоди не вказано код професії. Оскільки стаж ОСОБА_1 на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 , що дає право на обчислення пенсії згідно ст. 8 Закону України №345 та абзацу 3 частини 1 ст.28 Закону України №1058, становить 14 років 11 місяців 24 дні, а відтак у позивача відсутні підстави для обчислення пенсій у вищому розмірі.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить рішення суду від 13 січня 2025 року в справі №380/14423/24 скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 з 18.03.2022 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області та отримує пенсію по інвалідності, як особа з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

18.07.2022 Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду у Львівській області розглянуто заяву про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 для підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийнято рішення підтвердити ОСОБА_1 стаж роботи на пільгових умовах у ВАТ «Червоноградське шахтопрохідницьке підприємство» з 01.01.1995 по 05.04.1995 учнем підземного робітника гірничого, з 01.07.1995 по 03.11.1995 підземним робітником гірничим, гірничим майстром, з 12.09.1997 по 21.12.1998 гірничим майстром (а.с.9-10).

28.03.2024 позивач звернувся зі заявою до відповідача щодо зарахування до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1) періоду роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1995 по 30.06.1995 у Шахтопрохідницьке управління виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля».

За результатами розгляду цієї заяви від 28.03.2024 відповідач листом від 11.04.2024 №10329-10476/Л-55/8-1300/24 повідомив позивача, що згідно матеріалів пенсійної справи йому призначено пенсію по інвалідності як особі з інвалідністю ІІІ групи внаслідок професійного захворювання з 18.03.2022 відповідно до Закону 1058. Згідно відомостей ГУ ПФУ у Львівській області страховий стаж позивача на день звернення за призначенням пенсії становить 29 років 01 місяць 05 днів, з них 14 років 11 місяців 24 дні за Списком №1. Однак при призначенні пенсії не зараховано до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1) періоду роботи позивача з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1995 по 30.06.1995, оскільки в особових рахунках за ці періоди не вказано код професії (а.с.10зв.-11).

Позивач, не погодившись з такими діями відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними. Судом вірно враховано, що правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон № 1058-IV) (у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 62 Закону № 1788-ХІІ).

На виконання вимог статті 62 Закону № 1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637), пунктом 3 якого визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно із п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058-IV, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Статтею 113 Закону № 1058-IV передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

На підставі ч. 1 ст. 16 Закон № 1058-IV застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону № 1058-IV) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону № 1058-IV).

Вищенаведені висновки узгоджуються із правовою позицією, яка викладена Верховним Судом раніше, зокрема у постанові від 09.09.2019 у справі № 242/5448/16-а.

Як уже зазначалося вище підставою відмови відповідачем зарахувати позивачу до страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1) періоду роботи позивача з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1995 по 30.06.1995 стало те, що в особових рахунках за ці періоди не вказано код професії.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджено записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 05.07.1995, що позивач, у період : - з 01.12.1994 прийнятий на гірничо-прохідну дільницю учнем підземного гірничого робітника. Для проходження виробничої практики із повним робочим днем під землею; - з 17.02.1995 переведений підземним гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем під землею; - з 28.06.1995 прийнятий на гірничо- прохідну дільницю підземним гірничим робітником 3 розряду з повним робочим днем під землею; - з 03.07.1995 переведений на гірничо-прохідну дільницю гірничим майстром з повним робочим днем під землею; - 14.05.2021 звільнений по стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи, п.2, ст.4 КЗП України.

Отже, записи у трудовій книжці та долучені додаткові документи підтверджують право позивач на зарахування спірного періоду до стажу на підземних роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за списком №1, з повним робочим днем під землею, а також дають право ОСОБА_1 на отримання пенсії відповідно до Закону України №345 «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що період роботи позивача на Шахтопрохідницьке управління виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1995 по 30.06.1995 підлягає зарахуванню до страхового стажу та до пільгового/підземного стажу за Списком №1.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області безпідставно не зараховано ОСОБА_1 до його пільгового (спеціального) стажу за списком №1 періоди роботи з 01.12.1994 по 31.12.1994 та з 28.06.1195 по 30.06.1995 у Шахтопрохідницькому управлінні виробничого об`єднання «Укрзахідвугілля» та протиправно зменшено пенсійні виплати шляхом їх обчислення без урахування ст. 8 Закону України №345 «Про підвищення престижності шахтарської праці».

При цьому, оскільки пільговий стаж позивача становитиме понад 15 років, тому розмір пенсії позивача повинен бути обчислений з дати її призначення -18.03.2022, відповідно до абзацу 8 частини 2 статті 33 Закону №1058-IV в розмірі пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 та 28, 40 цього Закону. Тому відповідач повинен здійснити відповідний перерахунок та виплату (доплату) перерахованої пенсії по інвалідності, з урахуванням раніше виплачених сум пенсії.

Доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують та зводяться до непогодження із ним, а тому апеляційним судом визнаються як необґрунтовані.

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права з повним встановленням обставин справи, що не спростовано доводами апеляційної скарги, які колегією суддів відхиляються як необґрунтовані з урахуванням наведеного вище правового регулювання спірних правовідносин.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року в адміністративній справі №380/14423/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання бездіяльності та дії протиправними, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Л. Я. Гудим
М.А. Пліш