Справа № 460/157/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 січня 2026 року м. Рівне№460/157/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглядаючи у письмовому провадженні процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті позивачу грошового забезпечення з 14.03.2022 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня кожного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату грошового забезпечення (з урахуванням раніше сплачених сум) за періоди:

з 14.03.2022 по 31.12.2022 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії;

з 01.01.2023 по 20.05.2023 за механізмом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт посадового окладу та окладу за військовим званням із наступним перерахунком щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.

Ухвалою суду від 20.01.2025 задоволено заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та, відповідно, визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а також поновлено йому такий строк. Також, вказаною ухвалою позовну заяву ОСОБА_2 прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено розгляд справи здійснювали за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

22.01.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду, установленого статтею 233 Кодексу законів про працю України.

20.03.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду в справі № 460/21394/23.

Надаючи правову оцінку та вирішуючи клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів визначені статтею 233 КЗпП України.

Суд враховує, що питання застосування строків вирішення трудових спорів, установлених статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у спорах пов`язаних з виплатою (перерахунком) грошового забезпечення військовослужбовців вже було предметом дослідження Верховного Суду. Так, у пункті 65 постанови від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 (адміністративне провадження № К/990/45865/24) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду сформувати наступний правовий висновок:

"Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").

З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023.".

Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП (у редакції, яка діяла до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Згідно з частинами першою, другою статті 233 КЗпП України, в редакції, чинній з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)

Таким чином, суд констатує, що до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної до виплати заробітної плати, в т.ч. грошового забезпечення військовослужбовця, не було обмежено строками. Натомість, з 19.07.2022 таке звернення обмежене тримісячним строк, облік якого починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Обґрунтовуючи клопотання про залишення позову без розгляду, відповідач покликається на те, що після 19.07.2022 при вирішенні трудових спорів застосовується тримісячний строк звернення до суду. Відповідач зазначає, що при зверненні до суду позивач не навів та не обґрунтував наявність поважних та непереборних обставин, що зумовили пропуск ним тримісячного строку звернення до суду з цим позовом. Зокрема, відповідач вказує на те, що у період з 30.01.2023 по 08.02.2023 позивач перебував у щорічній основній відпустці, а відтак мав змогу своєчасно звернутися до суду.

Такі твердження відповідача суд відхиляє з наступних мотивів.

У пункті 77 постанови від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд вказав, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову (у частині вимог за період з 19.07.2022 по 30.03.2023) слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Суд звертає увагу на те, що до клопотання про залишення позову без розгляду, як і до будь-якого іншого процесуального документа, що були поданні відповідачем до суду в цій справі, не долучено жодних доказів на підтвердження обставин щодо часу (моменту) вручення позивачу письмового документа з інформацією про обсяг і характер виплачених йому сум за період з 19.07.2022 по 20.05.2023.

Натомість, матеріалами судової справи стверджується, що представник позивача звернувся до відповідача з адвокатським запитом, у якому просив, зокрема, надати довідки про розмір фактично виплаченого грошового забезпечення позивачу за період проходження служби (помісячно).

Листом від 27.12.2024 за № 1825 відповідач скерував адвокату позивача довідку про розмір щомісячних видів грошового забезпечення від 27.12.2024 № 1811.

Зміст вказаної вище довідки свідчить на користь того, що вона містить відомості щодо фактично нарахованих та виплачених позивачу сум грошового забезпечення (в розмірі його окремих складових) за період з 14.03.2022 по 31.11.2023 року, у зв`язку з чим такий документ може вважатися повідомленням про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, в розумінні статей 116 та 233 КЗпП України.

З огляду на вказане, суд висновує, що позивач дізнався про порушення своїх прав на отримання грошового забезпечення в належному розмірі за наслідками отримання листа відповідача від 27.12.2024 за № 1825.

При цьому, як вказував суд раніше, будь-яких інших доказів на підтвердження того, що позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум за період з 19.07.2022 по 20.05.2023 раніше, аніж отримав лист відповідача від 27.12.2024 за № 1825, матеріали судової справи не містять.

Відповідні висновки та мотиви були наведені судом в ухвалі про відкриття провадження у справі від 20.01.2025, якою суд, зокрема, задовольним заяву представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнав поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом та поновив такий строк.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що на обґрунтування клопотання про залишення позову без розгляду відповідачем не надано суду доказів на підтвердження обставин чи формування у суду обґрунтованого сумніву про те, що позивачу було відомо чи мало бути відомо про порушення його прав та законних інтересів до отримання від відповідача листа 27.12.2024 за № 1825, тому таке клопотання є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з чим в його задоволенні належить відмовити.

Щодо клопотання позивача про зупинення провадження у справі, то суд виходить з такого.

За правилами пункту 5 частини другої статті 236 КАС України, суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції.

Судом встановлено, що Верховний суд у складі cудової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду, розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу № 460/21394/23, ухвалив постанову від 21.03.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/126036858), якою касаційну скаргу задовольнив частково, постанову апеляційного адміністративного суду у цій справі скасував, а справу направив до апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду.

Зазначена постанова Верховного суду від 21.03.2025 у справі №460/21394/23 є остаточною та не оскаржується, а з урахуванням приписів статті 359 КАС України є такою, що набрала законної сили 21.03.2025.

Відтак, станом на момент постановлення судом цієї ухвали правові підстави для зупинення провадження у справі згідно з пунктом 5 частини другої статті 236 КАС України до набрання законної сили судовим рішенням Верховного Суду в справі № 460/21394/23 відсутні, оскільки таке судове рішення вже набрало законної сили.

За наведеного, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 236, 240, 241, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотань військової частини НОМЕР_2 про залишення позову без розгляду та зупинення провадження у справі № 460/157/25, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК