Справа № 600/6144/25-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

05 січня 2026 р. м. Чернівці Справа №600/6144/25-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, державного реєстратора Чернівецької міської ради Якименко Тетяни Віталіївни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та скасування запису,-

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до Чернівецької міської ради, державного реєстратора Чернівецької міської ради Якименко Тетяни Віталіївни з такими позовними вимогами:

- визнати протиправним та скасувати, як не законне Рішення Чернівецької міської ради 70-ї сесії VII скликання від 25 липня 2019 року № 1792 "Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб, щодо надання дозволів на виготовлення та затвердження технічних документацій із землеустрою, щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі, які знаходяться в постійному користуванні, визнання такими, що втратили чинність та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань" в частині надання у постійне користування Обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" земельної ділянки площею 0,8471 га, кадастровий номер :41:004:0165, у межах тієї частини земельної ділянки, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва автозаправна станція, що належить ОСОБА_1 на праві власності, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- визнати протиправними дії державного реєстратора Чернівецької міської ради Якименко Тетяни Вікторівни, які полягали у проведенні державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :41:004:0165 за Обласним комунальним підприємством "Центр комунального майна" без урахування наявності та обсягу речових прав ОСОБА_1 , як власника об`єкта незавершеного будівництва автозаправної станції, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано 22 червня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101);

- скасувати реєстраційний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :41:004:0165 за Обласним комунальним підприємством "Центр комунального майна" у частині, що стосується земельної ділянки (її частини), на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва автозаправна станція, що належить Позивачу ОСОБА_1 на праві власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Відповідно ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст.171 КАС України).

Перевіривши наявність передумов та існування правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, визначених статті 171 КАС України, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною 1 статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 КАС визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Порядок судового провадження для розгляду таких спорів встановлено частиною 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України, яка визначає справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Відповідно до пунктів 1, 6 та 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Інший порядок судового провадження для розгляду таких спорів також встановлений статтею 19 Цивільного процесуального кодексу України суди, яка визначає справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів.

Згідно з вказаною статтею Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із частинами 1 та 4 ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Пунктом 10 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Водночас правовідносини щодо володіння, користування і розпорядження землею регулюються, зокрема, приписами Земельного кодексу України, а також прийнятими відповідно до нього нормативно-правовими актами.

Згідно із частинами 2 та 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Згідно із ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Порядок набуття права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності громадянами та юридичними особами передбачено вказаною нормою та статтями 118, 122 Земельного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.04.2018 в справі №676/3596/16-а (провадження №11-187апп18) зазначила, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватно-правовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватно-правових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року № 802/1792/17-а, від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 29 травня 2018 року в справі № 826/19487/14, в постановах Верховного Суду від 18 червня 2020 року в справі № 360/3626/18, від 08 липня 2020 року в справі № 560/859/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 в справі №336/2177/17 також зазначила, що сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Велика Палата Верховного Суду в цій постанові також зазначила, що якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень та дій є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Із поданого позову вбачається, що рішенням 70-ї сесії VII скликання Чернівецької міської ради від 25 липня 2019 року № 1792 "Про розгляд звернень юридичних та фізичних осіб щодо надання дозволів на виготовлення та затвердження технічних документацій із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі..." земельну ділянку площею 0,8471 га з кадастровим номером :41:004:0165 було надано у постійне користування Обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна".

На підставі вказаного рішення 10 березня 2021 року державним реєстратором Чернівецької міської ради Якименко Т.В. здійснено державну реєстрацію права постійного користування всією земельною ділянкою з кадастровим номером :41:004:0165 за Обласним комунальним підприємством "Центр комунального майна", що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № ІНВ 247953644.

Разом з тим, позивач вказує, що на момент вчинення зазначеної реєстраційної дії у Державному реєстрі речових прав вже було зареєстроване її право приватної власності на об`єкт нерухомого майна, яке розташоване у межах цієї ж земельної ділянки з кадастровим номером :41:004:0165.

Тобто, позовні вимоги у справі заявлено з метою поновлення/реалізації порушеного цивільного (майнового) права позивача.

Отже, спірні правовідносини виникли з питання правомірності прийняття вказаного вище рішення Чернівецької міської ради від 25 липня 2019 року № 1792, вчинених реєстраційних дій, здійснених на основі юридичних фактів, стосовно яких існує спір про цивільне право, в межах якого можуть бути й вирішені питання, пов`язані з реєстрацією речових прав на спірну земельну ділянку та внесення до них відповідних змін.

Разом з цим, скасування рішення Чернівецької міської ради від 25 липня 2019 року № 1792 та скасування державної реєстрації земельної ділянки безумовно призведе до припинення речових прав на таку земельну ділянку Обласного комунального підприємства "Центр комунального майна", яке буде позбавлено права володіння, користування та розпорядження нею, як об`єктом цивільних прав.

З огляду на наведене в справі вбачається спір про право між позивачем та Обласним комунальним підприємством "Центр комунального майна" з приводу володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :41:004:0165, який, згідно вищенаведених норм законодавства та позиції Великої палати Верховного суду України не може розглядатись в порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не пов`язаний із захистом прав у сфері публічно-правових відносин, водночас стосується цивільних прав та інтересів позивача стосовно набуття права на користування та розпорядження земельною ділянкою на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва автозаправна станція, що належить ОСОБА_1 на праві власності.

Оскільки позовні вимоги в цій справі стосуються питання права власності на майно і можуть впливати на майнові права та інтереси позивача, як власника, та на права Обласного комунального підприємства "Центр комунального майна", якому спірними рішеннями було надано в постійне користування земельну ділянку площею 0,8471 га з кадастровим номером :41:004:0165, права на яку зареєстровано спірним рішенням державного реєстратора Чернівецької міської ради, суд, незважаючи на участь у спорі суб`єктів, які наділені владними повноваженнями, дійшов висновку про те, що цей спір не є публічно-правовим та не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Те, що позивач визначив відповідачами суб`єктів владних повноважень, не змінює правової природи спірних правовідносин і не надає спору статусу публічно-правового, оскільки вимоги позивача не стосуються захисту його прав у сфері публічно-правових відносин, на цей спір не поширюється юрисдикція адміністративних судів

Поряд з цим суд зазначає, щоозовна заява про визнати протиправним та скасування рішення Чернівецької міської ради 70-ї сесії VII скликання від 25 липня 2019 року № 1792, в частині надання у постійне користування Обласному комунальному підприємству "Центр комунального майна" земельної ділянки площею 0,8471 га, кадастровий номер :41:004:0165, у межах тієї частини земельної ділянки, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва автозаправна станція, що належить ОСОБА_1 на праві власності, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та про визнати протиправними дій державного реєстратора Чернівецької міської ради Якименко Тетяни Вікторівни, які полягали у проведенні державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :41:004:0165 за Обласним комунальним підприємством "Центр комунального майна" без урахування наявності та обсягу речових прав ОСОБА_1 , як власника об`єкта незавершеного будівництва автозаправної станції, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано 22 червня 2020 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) подається в порядку цивільного судочинства до районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів.

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною 1 ст. 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2018 та 18.04.2018 у справах №761/33504/14-а та №802/950/17-а, відповідно, та постанові Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №305/216/18.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що даний спір не є публічно-правовим і має вирішуватися судом за правилами цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з "…" питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів "…". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Зважаючи на характер спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін, суд доходить висновку, що вказаний спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, державного реєстратора Чернівецької міської ради Якименко Тетяни Віталіївни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та скасування запису.

Слід зазначити, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На виконання вимог ч. 6 ст. 170 КАС України суд роз`яснює позивачу, що розгляд даної справи має здійснюватися відповідним загальним судом, визначеним за правилами підсудності, встановленими положеннями Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 170, 241, 243, 248 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, державного реєстратора Чернівецької міської ради Якименко Тетяни Віталіївни про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та скасування запису, - відмовити.

2. Роз`яснити позивачеві, що розгляд даного спору підлягає в порядку цивільного судочинства.

3. Копію ухвали надіслати позивачеві, разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

4. Роз`яснити позивачеві, що повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

У відповідності до статей 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя В.О. Григораш