Справа № 400/12575/25
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2026-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2026 р.м. ОдесаСправа № 400/12575/25

Перша інстанція: суддя Бульба Н.О.,

повний текст судового рішення

складено 12.12.2025, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючої судді Голуб В.А.,

суддів Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 14.11.2025 ВП № 79472957,

В С Т А Н О В И В:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.11.2025 ВП № 79472957.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року у задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначає, що оскаржена постанова є неправомірною, адже рішення суду по справі № 400/12575/25 не виконано в повному обсязі з поважних причин, а саме у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування. При цьому, апелянт звертає увагу, що ним направлялись запити щодо виділення додаткових коштів. Враховуючи, що штраф за невиконання судового рішення може бути накладений лише у разі невиконання такого рішення без поважних причин, представник ІНФОРМАЦІЯ_1 просить суд задовольнити апеляційну скаргу.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не перешкоджає апеляційному перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглянута судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 у справі № 400/2523/25 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у нарахуванні складових грошового забезпечення ОСОБА_1 , за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та невжиття заходів щодо перерахунку грошового забезпечення, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні, та розмірів окладу за військовим званням, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні (за період з 29.01.2020 по 31.12.2020), 2270 гривень (за період з 01.01.2021 по 31.12.2021), 2481 гривень (за період з 01.01.2022 по 31.12.2022), 2684 гривень (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до Постанови КМ України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

19.09.2025 рішення Миколаївського окружного адміністративного суду набрало законної сили.

На виконання рішення суду від 28.04.2025 Миколаївським окружним адміністративним судом 16.10.2025 видано виконавчий лист у справі № 400/2523/25.

30.10.2025 Головним державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 79472957) на підставі виконавчого листа № 400/2523/25, виданого 16.10.2025 Миколаївським окружним адміністративним судом.

У зазначеній постанові було вказано про необхідність боржнику виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Вищезазначену постанову було направлено відповідачем на адресу позивача.

14.11.2025 за результатами перевірки виконання рішення суду у справі № 400/2523/25 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у сумі 5 100, 00 грн за невиконання рішення без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк.

Не погоджуючись із постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач у встановлені законодавством строки рішення суду в межах виконавчого провадження ВП № 79472957 не виконав, а тому відповідач, діючи в межах чинного законодавства, виніс постанову про накладення штрафу на боржника. Крім того, зауважив, що доказів, що унеможливлюють виконання позивачем рішення в повному обсязі не надано.

Колегія суддів не погоджується з судом першої інстанції та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Так, згідно з ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною 6 ст. 26 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності постанови головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.11.2025, якою у виконавчому провадженні № 79472957 накладено на ІНФОРМАЦІЯ_2 штраф за невиконання рішення суду, відповідно до положень ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», розміром 5 100, 00 грн.

В даному випадку, згідно з судовим рішенням, ухваленим в адміністративній справі № 400/2523/25, яке набрало законної сили, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних та одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 29.01.2020 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні, та розмірів окладу за військовим званням, які повинні обчислюватись шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб 2102 гривні (за період з 29.01.2020 по 31.12.2020), 2270 гривень (за період з 01.01.2021 по 31.12.2021), 2481 гривень (за період з 01.01.2022 по 31.12.2022), 2684 гривень (за період з 01.01.2023 по 19.05.2023) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

В свою чергу, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, аналізуючи положення законодавства в контексті цієї справи колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення суду, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України «Про виконавче провадження», можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Між тим, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова про накладення штрафу не містить жодної правової оцінки доводам позивача про відсутність у нього бюджетних асигнувань для фактичної виплати нарахованої заборгованості.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, а саме з листів Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, позивачем вчинялись дії щодо отримання коштів для виконання судового рішення від розпорядника бюджетних коштів вищого рішення.

Пояснення щодо відсутності фінансування та відповідно неможливості виконання судового рішення направлялись позивачем до Центрального ВДВС, про що свідчить лист від 07.11.2025 № 802/11357 та яке міститься в матеріалах виконавчого провадження № 79472957. Проте органом виконавчої служби не було надано оцінки зазначеним причинам неможливості виконання рішення суду.

Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд в постановах від 07 листопада 2019 року (справа № 420/70/19), від 23 квітня 2020 року (справа № 560/523/19), від 24 січня 2018 року (справа № 405/3663/13-а), від 13 жовтня 2021 року (справа № 360/4708/20), від 13 жовтня 2021 року (справа № 360/4705/20) зазначав, що невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Так, в наведених рішеннях, суд касаційної інстанції наголошував на тому, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це, на думку Верховного Суду, не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що спірна постанова від 14.11.2025 ВП № 79472957, якою накладено штраф на ІНФОРМАЦІЯ_2 , є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Передбачений пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 287, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року по справі за адміністративним позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 14.11.2025 ВП № 79472957 - задовольнити.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року, - скасувати.

Прийняти нове судове рішення.

Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 14.11.2025 ВП № 79472957 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 14.11.2025 ВП № 79472957, якою накладено штраф у розмірі 5 100, 00 грн на ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) понесені ним витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 6 056, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач В.А. Голуб
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко