Справа № 200/6817/25
Суддя: Зінченко О.В.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2026 року Справа№200/6817/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченка О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

04 вересня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся із позовною заявою ОСОБА_1 (далі-позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі-відповідач), в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо обчислення середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати за його заявою № 5675 від 05.06.2024 з урахуванням періоду з 01.01.2023 р. по 31.12.2023;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо необчислення середньомісячної заробітної плати для призначення позивачу щомісячної страхової виплати за його заявою № 5675 від 05.06.2024 з урахуванням періоду 12 календарних місяців, починаючи з місяця, що передували ушкодженню здоров`я, а саме періоду з 01.10.2020 р. по 31.09.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити обрахунок середньої заробітної плати для призначення ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати за розрахунковий період 12 календарних місяців з 01.10.2020 р. по 31.09.2021 р. з дати її призначення та здійснити перерахунок щомісячної страхової виплати з дати її призначення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за його заявою відповідачем у 2024 році йому призначено одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати. Після звернення до ГУ ПФУ в Донецькій області дізнався, що щомісячну страхову виплату відповідач призначив, виходячи із розрахункового періоду з січня 2023 по грудень 2023.

Позивач вважає, що має право на обчислення щомісячної страхової виплати із середньої заробітної плати за розрахунковий період 12 календарних місяців з 01 жовтня 2020 року по 31 вересня 2021 року, так як вперше діагноз згідно медичних документів йому встановлено 25.10.2021. Тобто, на його думку, саме до цього періоду ним отримано ушкодження здоров`я.

Вважаючи свої права порушеними, звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 08 вересня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишено без руху, встановлено особі, яка звернулася із позовною заявою, десятиденний строк від дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити інші поважні причини його пропуску, з наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

На виконання зазначеної ухвали позивачем надано клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 22 вересня 2025 року поновлено строк звернення до суду із даною позовною заявою, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (в редакції Закону від 21.09.2022 № 2620-ІХ) (далі Закон №1105).

Страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасного випадку - є нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій, зокрема: даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат згідно з частиною 3 статті 37 Закону № 1105.

Постановою правління Пенсійного фонду України 26.01.2024 № 4-1 затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Порядок № 4-1), який визначає механізм призначення, перерахування та здійснення таких страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 4-1 середньомісячний заробіток для обчислення щомісячної страхової виплати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266.

Абзацом 1 пункту 11 Порядку № 1266 визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Постановою № 1266 не передбачена можливість для потерпілого довільно обирати розрахунковий період для визначення середньомісячної заробітної плати, тому підстави для застосування будь-якого іншого розрахункового періоду для перерахунку середньомісячного заробітку, з якого була призначена щомісячна страхова виплата ОСОБА_1 відсутні. Здійснення розрахунку середньої заробітної плати, для призначення щомісячної страхової виплати, за розрахунковий період з 01.10.2020 по 31.09.2021, за який просить позивач, не передбачено Порядком № 1266.

Відтак, підстави для задоволення позовних вимог, на думку відповідача, відсутні.

Cуддя Зінченко О.В. перебував у відпустці згідно наказу ДОАС, тому розгляд справи вирішено 05 січня 2026 року, у перший після неї робочий день.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач, ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебував у трудових відносинах з Приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», який 13.02.2024 звільнений за пунктом 2 статті 40 КЗпП України у зв`язку з виявленням невідповідності займаній посаді за станом здоров`я.

Відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії від 27.12.2023 № 51/1265, наданого державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» щодо стану здоров`я ОСОБА_1 основний діагноз: хронічна радикулопатія 1.5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, захворювання професійне, встановлене вперше.

Пневмоконіоз (p/q, 3/2, рі), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.), захворювання професійне, встановлене вперше.

Анамнез захворювання: згідно із випискою з амбулаторної карти реєструються вперше з 2021 діагнози хронічна поперекова-крижова радикулопатія та хронічний бронхіт ІІ ст. З 2021 року підозра на пневмоконіоз.

Згідно Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.01.2024 за формою П-4, затверджений начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В.І. Король, позивачу встановлені професійні захворювання:

- Хронічна радикулопатія L5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами;

- Пневмоконіоз, ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН ІІ ст.

Дата надходження повідомлення про наявність хронічного професійного захворювання (отруєння) до територіального органу Держпраці - 27.12.2023р.

Дата встановлення остаточного діагнозу 27.12.2023р.

Найменування закладу охорони здоров`я, який встановив діагноз: Клініка професійних захворювань Державної установи «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України».

Раніше хронічних професійних захворювань виявлено не було.

Згідно Виписки МСЕК серії 12 ААА № 146521 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 07.02.2024 року, за наслідками первинного огляду ОСОБА_1 встановлена інвалідність ІІІ групи; ступінь втрати професійної працездатності 65%. Причиною інвалідності є професійне захворювання, дата переогляду 07.02.2027.

05.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення одноразової допомоги в разі стійкої втрати професійної працездатності та щомісячної страхової виплати, за результатами якої було проведено розрахунок в наступному розмірі:

щомісячна страхова виплата 4 615,00 грн щомісячно;

одноразова допомога 32 305,00 грн одноразово.

Розрахунок одноразової страхової виплати проводиться за таким порядком: 7 * розмір мінімальної заробітної плати, встановлений на день настання права на страхову виплату * відсоток втрати працездатності, тобто: 7 * 7100 * 65% = 32 305,00 грн

Розрахунок щомісячної страхової виплати здійснено за період з січня 2023 року по грудень 2023 року включно.

За період з січня 2023 року по грудень 2023 року за даними Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Індивідуальні відомості про застраховану особу) та згідно з Довідкою про заробітну плату наданої ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» № 537 від 17.04.2024 кількість календарних днів в розрахунковому періоді становить 365 днів, загальна сума нарахованої заробітної плати 0 грн., без зазначення жодних поважних причин.

Отже, спірним у цій справі є питання щодо правомірності обчислення щомісячної страхової виплати відповідачем.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 № 1105-XIV (в редакції Закону від 21.09.2022 № 2620-ІХ) (далі - Закон №1105).

Страховим випадком за соціальним страхуванням від нещасного випадку - за соціальним страхуванням від нещасного випадку - нещасний випадок на виробництві або професійне захворювання (у тому числі встановлене чи виявлене у період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах з підприємством, на якому він захворів), що спричинили застрахованому професійно зумовлену фізичну чи психічну травму; нещасний випадок, що стався, або професійне захворювання, яке виникло внаслідок порушення застрахованим нормативних актів про охорону праці.

Статтею 30 Закону №1105 визначено, що страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Перелік обставин, за яких настає страховий випадок, та перелік професійних захворювань визначаються Кабінетом Міністрів України.

В окремих випадках, за наявності підстав, уповноважений орган управління може визнати страховим випадком захворювання, не внесене до переліку професійних захворювань, якщо на момент прийняття рішення медична наука має нові відомості, які дають підстави вважати це захворювання професійним.

Порядок прийняття рішення про визнання страховим випадком захворювання, не внесеного до переліку професійних захворювань, встановлюється постановою Пенсійного фонду України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Порушення застрахованою особою правил охорони праці, що спричинило нещасний випадок або професійне захворювання, не звільняє страховика від виконання зобов`язань перед потерпілим.

Страхові виплати складаються із:

1) щомісячної страхової виплати втраченої заробітної плати (або відповідної її частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (далі - щомісячна страхова виплата);

2) страхової виплати у встановлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім`ї та особам, які перебували на утриманні померлого);

3) страхової виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності;

4) страхових витрат на професійну реабілітацію та соціальну допомогу;

5) допомоги по тимчасовій непрацездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно з частиною 1 статті 36 Закону №1105 сума щомісячної страхової виплати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати, яку потерпілий мав до ушкодження здоров`я. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати після проведеного перерахування відповідно до частини 2 статті 31 цього Закону не може перевищувати чотири мінімальні заробітні плати. Мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату.

Частиною другою статті 36 Закону №1105 встановлено, що у разі стійкої втрати професійної працездатності, встановленої МСЕК, уповноважений орган управління здійснює потерпілому одноразову страхову виплату, розмір якої визначається відповідно до ступеня втрати професійної працездатності, виходячи з розрахунку семи мінімальних заробітних плат, встановлених законом на день настання права потерпілого на страхову виплату.

За приписами частини 8 статті 36 Закону № 1105 середньомісячна заробітна плата для обчислення суми страхових виплат потерпілому у зв`язку із втраченою ним заробітною платою (або відповідною її частиною) визначається згідно з порядком обчислення середньої заробітної плати для виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Під час обчислення середньомісячної заробітної плати враховуються всі види виплат, на які нараховувалися страхові внески (частина 9 статті 36 Закону № 1105).

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

Відповідно до частини 2 статті 37 Закону № 1105 територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій, зокрема: даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат. Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат згідно з частиною 3 статті 37 Закону № 1105.

Постановою правління Пенсійного фонду України 26.01.2024 № 4-1 затверджено Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (далі Порядок № 4-1), який визначає механізм призначення, перерахування та здійснення таких страхових виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Щомісячна страхова виплата втраченої заробітної плати встановлюється відповідно до ступеня втрати професійної працездатності та середньомісячної заробітної плати потерпілого перед настанням страхового випадку (пункт 1 розділу V Порядку № 4-1).

Згідно із пунктами 6,7 розділу V Порядку № 4-1 мінімальний розмір призначеної щомісячної страхової виплати потерпілому в перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності не може бути меншим за мінімальну заробітну плату. Максимальний розмір щомісячної страхової виплати не повинен перевищувати чотири мінімальні заробітні плати.

Щомісячна страхова виплата призначається потерпілому з дня встановлення МСЕК ступеня втрати професійної працездатності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 4-1 середньомісячний заробіток для обчислення щомісячної страхової виплати визначається згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 №1266.

Механізм обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності (далі - страхові виплати), у разі настання страхового випадку, а також оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності за рахунок коштів підприємства, установи, організації, у тому числі резидента Дія Сіті, або фізичної особи, яка використовує працю найманих працівників (далі - роботодавці) визначає Порядок обчислення середньої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2001 № 1266 (далі Порядок № 1266).

Пунктом 3 Порядку № 1266 визначено, що середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період (12 календарних місяців) заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на яку нарахований єдиний внесок та / або страхові внески на відповідні види загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - страхові внески), на кількість календарних днів зайнятості (відповідно до видів страхування - період перебування у трудових відносинах, виконання робіт (надання послуг) за цивільноправовими договорами, проходження служби, провадження підприємницької або іншої діяльності, пов`язаної з отриманням доходу безпосередньо від такої діяльності) у розрахунковому періоді без урахування календарних днів, не відпрацьованих з поважних причин, - тимчасова непрацездатність, відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами, відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та шестирічного віку за медичним висновком, відпустка без збереження заробітної плати, призупинення дії трудового договору у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, період, протягом якого працівник проходив строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або проходив військову службу за контрактом, зокрема шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення, і за ним не зберігався роботодавцем середній заробіток за такий період (далі - поважні причини). В такому ж порядку обчислюється середньоденна сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка є працівником або гіг-спеціалістом резидента Дія Сіті, з якої фактично сплачено страхові внески.

Абзацом 1 пункту 11 Порядку № 1266 визначено, що розрахунковим періодом, за який обчислюється середня заробітна плата, є 12 календарних місяців за місцем роботи, де стався страховий випадок, починаючи з місяця, що передує місяцю настання страхового випадку.

Згідно з пунктами 12, 13 Порядку № 1266 якщо у розрахунковому періоді перед настанням страхового випадку застрахована особа з поважних причин не мала заробітку або страховий випадок настав у перший день роботи, середня заробітна плата визначається виходячи з тарифної ставки (посадового окладу) або її частини, встановленої на день настання права на страхову виплату. У разі коли тарифна ставка (посадовий оклад) не встановлена та відповідні дані відсутні, розрахунок проводиться виходячи з розміру мінімальної заробітної плати (або її частини), встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Середня заробітна плата обчислюється за тією професією (посадою, розрядом, роботою) на підприємстві (в цеху, на дільниці, ділянці), за якою застрахована особа працювала до моменту ушкодження здоров`я і за якою експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи або медико-соціальною експертною комісією їй встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві (далі- Порядок №337), який визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 29 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Усі випадки хронічних професійних захворювань незалежно від строку їх настання підлягають розслідуванню.

Хронічне професійне захворювання (отруєння) не завжди супроводжується втратою працездатності. Випадки професійних інфекційних захворювань та хронічних професійних інтоксикацій розслідуються як хронічні професійні захворювання (отруєння). (Пункти 89, 90 Порядку №337).

Відповідно до пункту 91 Порядку №337 віднесення захворювання до хронічного професійного здійснюється відповідно до процедури встановлення зв`язку захворювання з умовами праці згідно з цим Порядком та переліком професійних захворювань, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2000 р. № 1662 (Офіційний вісник України, 2000 р., № 45, ст. 1940).

Перелік установ і закладів, що мають право встановлювати остаточний діагноз хронічних професійних захворювань, затверджується МОЗ і переглядається кожні п`ять років.

Пунктами 92-93 Порядку №337 встановлено, що у разі підозри на хронічне професійне захворювання (отруєння) заклад охорони здоров`я направляє працівника на консультацію до лікаря-профпатолога області або міста з документами, перелік яких визначено у пункті 99 цього Порядку.

Для встановлення остаточного діагнозу та зв`язку захворювання з впливом шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу лікар-профпатолог області або міста направляє хворого до спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я, якому МОЗ надало право встановлювати остаточний зв`язок захворювання з умовами праці, з відповідними документами.

З аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що саме спеціалізований профпаталогічний заклад здоров`я встановлює остаточний діагноз та зв`язок захворювання з впливом шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовищ.

Відповідно до пункту 101 Порядку № 337 спеціалізованими профпатологічними закладами охорони здоров`я стосовно кожного хворого складається повідомлення про хронічне професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 19. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох робочих днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства (установи, організації), шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), територіальному органу Держпраці, який здійснює державний нагляд (контроль) за підприємством (установою, організацією), територіальному органові Пенсійного фонду України за фактичним місцезнаходженням підприємства (установи, організації), а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я.

Строк дії повідомлення за формою П-3 становить шість місяців з моменту встановлення діагнозу хронічного професійного захворювання (отруєння) у працівника.

У разі коли хворий працював на кількох підприємствах (в установах, організаціях), де були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння), повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство (в установу, організацію), де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку хронічного професійного захворювання (отруєння).

Отже, суд не приймає посилання позивача на інформацію, зазначену у витязі з амбулаторної картки, про початок перебігу захворювання з 25.10.2021, оскільки відповідно до висновку лікарсько-експертної комісії від 27.12.2023 № 51/1265, наданого державною установою «Інститут медицини праці імені Ю.І. Кундієва Національної академії медичних наук України» щодо стану здоров`я ОСОБА_1 професійні захворювання хронічна радикулопатія 1.5, S1 праворуч в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами та пневмоконіоз (p/q, 3/2, рі), ускладнений хронічним бронхітом ІІ ст., фаза загострення, ЛН ІІ ст. (другого ст.), встановлені вперше, зазначена інформація кореспондується із висновками, викладеними у Акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 24.01.2024 за формою П-4, затвердженому начальником Східного міжрегіонального управління Державної служби України з питань праці В.І. Король.

Таким чином, підстави для обчислення щомісячної страхової виплати позивачеві із середньої заробітної плати за розрахунковий період з 01.10.2020 по 31.09.2021 відсутні.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог частин першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Нормами частини другої зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За вказаних обставин, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у розглядуваному випадку позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2-17, 19, 20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 05 січня 2026 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя О.В. Зінченко