Справа № 592/14859/25
Суддя: Гончаренко Л. М.
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року Сумський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Гончаренко Л.М.,за участю секретаря судового засідання Макошенець С.І.,розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону полк №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Швець Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправної та скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.09.2025 рухаючись на власному транспортному засобі Toyota Venza д.н. НОМЕР_1 по Броварському проспекті в м.Київ та був зупинений інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону полк №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Швець С.В. та було винесено постанову серії ЕНА №5651287 від 05.09.2025 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн за нібито перевищення ним швидкості руху транспортного засобу в населеному пункті. Згідно вказаної постанови 09.09.2025 о 11 год 46 год 30 с, в м. Київ на Броварському проспекті транспортним засобам, рухався зі швидкістю 107 км/год, чим порушив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більше ніж на 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася за допомогою приладу TRUCAM 8390, чим порушив п.12.4 ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 122 ч.4 КУпАП. З вказаною постановою він не згоден, так як рухався із дозволеною швидкістю. При вимірюванні швидкості працівники поліції тримали вимірювальний пристрій у руках, а також фіксація правопорушення відбувалася в зоні дії дорожнього знаку 5.76, який інформував водія про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних засобів. Крім того, працівники поліції не забезпечили права на подання заперечень, скористатися правовою допомогою, а також не ознайомлено із змістом постанови. Відповідач не надав свідоцтва про повірку приладу на дату вимірювання, не допустило фото чи відео, які б ідентифікували автомобіль.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач інспектор взводу № 1 роти № 2 батальйону полк №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Швець С.В. для розгляду справи до суду не з`явився, направивши відзив з запереченнями проти позову.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліціїнаправив до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, просив залишити позовну заяву без задоволення. До письмових пояснень надав експертний висновок про відповідність вимогам нормативних документів з технічного захисту інформації, та посібник користувача TRUCAM ІІ LTI 20/20, фото.

Дослідивши письмові докази по справі, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 05.09.2025 року інспектором 1 взоду 2 роти 2 батальйону полк №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Швець С.В. була винесена постанова серії ЕНА №5651287, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 1700 грн. В оскаржуваній постанові зазначено, що 05.09.2025 о 11 год 46 год 30 с, в м. Київ на Броварському проспекті, 32 А водій керуючи транспортним засобомToyota Venza д.н. НОМЕР_2 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год, а саме рухався зі швидкістю 107 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год. Швидкість руху вимірювалася за допомогою приладу TRUCAM 8390, Подія фіксувалась на портативний відеореєстратор 472259, 470547, чим порушив п.12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах (а.с. 6).

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пункту 8 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно ч. 4 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з цим, посилання позивача на ті обставини, що інспектор допустив порушення, оскільки тримав лазерний вимірювач швидкості TruCAM в руках, не заслуговує уваги, оскільки чинним законодавством, зокрема ст. 40 ЗУ Закону України «Про Національну поліцію» не обмежено спосіб розміщення відеоприладу, яким є вимірювач швидкості.

Як вбачається із сертифікату перевірки типу вимірювача швидкості транспортних засобів TruCAM II LTI 20/20, прилад відповідає типу засобів вимірювальної техніки застосовним вимогам Технічного регламенту. Даний сертифікат діючий до 26.12.2028. Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCAM II LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 року № 04/05/02-3560 та від 24.12.2020 року № 04/05/02-3561 в яких зазначено про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та

автентичності зареєстрованих даних.

Відповідно до «Посібника користувача по TruCAM II LTI 20/20» (надалі Посібник) вимірювач швидкості транспортних засобів лазерний LТІ 20/20 ТгиСАМ II (далі ТгиСАМ II) призначений для вимірювання швидкості руху транспортних засобів в ручному або автоматичному режимах. Вимірювач відноситься до мобільних або ручних (залежно від ступеню участі оператора у процесі роботи вимірювача) дистанційних приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху.

Відповідно до розділу 4 Посібника на приладі TruCAM передбачена можливість встановлення приладу для експлуатації для обох рук.

Таким чином відповідно до розділу 4 Посібника допускається використання приладу з рук. Такий метод використання не впливає на точність проведеної фіксації.

Згідно з визначенням держпідприємства «Укрметртестстандарт» № 22-38/49 від 01.10.2019 року, лазерний вимірювач TruCAM належить до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобі засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

При цьому позивачем не наведено, яким чином тримання працівником поліції у руці засобу вимірювання швидкості може збільшити показник швидкості транспортного засобу.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту зазначених норм можна зробити висновок, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

У відповідності до ч.ч. 1, 4 ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням ст. 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Так судом встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5651287 від 05.09.2025 року складена у зв`язку з порушенням позивачем ОСОБА_1 п. 12.4 ПДР України, а саме перевищив встановлені обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год.

Відповідачем також долучено фото з приладу TruCAM II LTI 20/20, на якому містяться відомості, зокрема, про дату, час, серійний номер приладу, фактичну швидкість, швидкісний ліміт, місце фіксації правопорушення, марку автомобіля та його державний номерний знак. Крім того, до матеріалів справи відповідачем долучений через електронний суд відеозапис на якому містяться відеофайли, які підписані КЕП, які підтверджують факт перевищення швидкості автомобілем Toyota Venza д.н. НОМЕР_2 .

Суд констатує, що доводи позивача стосовно необґрунтованості винесення постанови, а саме факту не здійснення правопорушення, за яке передбачена відповідальність за частиною четвертою статті 122 КУпАП, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та спростовуються матеріалами справи.

Оскільки дотримання ПДР є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, а постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №5651287 від 05.09.2025 року відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому скасуванню не підлягає.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 4 ст. 122, ст. ст. 254-258, 288 КУпАП України, ст. ст. 8, 9, 17, 19, ч. 2 ст. 72, 159-163,167 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону полк №1 Управління патрульної поліції в м.Києві Швець Сергія Віталійовича, Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного судупротягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Л.М. Гончаренко