Справа № 320/4399/22
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/4399/22 Суддя (судді) першої інстанції: Колеснікова І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2025 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

за участю секретаря Михайлової І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАММЛЕР СКЛАД" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.11.2021 №26643/10-36-07-16, прийняте податковим органом, про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 7 937 730,00 грн, в тому числі збільшення суми податкового зобов`язання на 6 349 384,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 1 587 346,00 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022, адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.11.2021 №26643/10-36-07-16, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області.

Постановою Верховного Суду від 31.01.2023 касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області задоволено частково, рішення Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2022 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 05.11.2020 №26643/10-36-07-16, прийняте Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким скасувати рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта мотивовані тим, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні та відповідачем правомірно винесено спірне податкове повідомлення-рішення, позаяк між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ГЛОБА» (ТОВ «КЕРУШ БАЙТ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТБУДОПТ» (ТОВ «ХАНДЕЛ КОМПАНІ»), Товариством з обмеженою відповідальності «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ» не було здійснено господарських операцій у розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги, спірне рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 16.09.2021 по 22.09.2021 Головним управлінням Державної податкової служби у Київській області на підставі наказу від 10.09.2021 № 1992-П та направлення від 16.09.2021 № 6535/10-36-07-16. було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» з метою встановлення дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах:

- з ТОВ «ПРОТОК +» () за період діяльності з 01.06.2020 по 30.06.2020 та 01.08.2020 по 30.09.2020;

- з ТОВ «ПОСТ УКРТРАСТ» () за період діяльності з 01.11.2020 по 31.12.2020;

- з ТОВ «ЗЕН ТОРГ» () за період діяльності з 01.10.2020 по 31.10.2020,

- з ТОВ «СТІЛ ГЛОБА» () за період діяльності з 01.07.2019 по 31.08.2019;

- з ТОВ «ІНГУЛ-АГРОТРАНС КОМПАНІ» () за період діяльності з 01.01.2020 по 31.01.2020;

- з ТОВ «ПАТРІОТБУДОПТ» () за період діяльності з 01.12.2019 по 31.01.2020.

За результатами перевірки контролюючим органом складено Акт від 29.09.2021 №16263/10-36-07-16/37416998 (далі - Акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» вимог пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 6 349 384,00 грн., а саме: за липень 2019 року на суму 699 235,00 грн.; за серпень 2019 року на суму 325 717,00 грн.; за грудень 2019 року на суму 150 003,00 грн.; за січень 2020 року на суму 496 096,00 грн.; за червень 2020 року на суму 405 000,00 грн.; за серпень 2020 року на суму 950 000,00 грн.; за вересень 2020 року на суму 600 000,00 грн.; за листопад 2020 року на суму 1 790,00 грн.; за грудень 2020 року на суму 933 333,00 грн.

Висновки контролюючого органу щодо заниження позивачем суми податку на додану вартість обґрунтовано тим що, фінансово-господарські відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» та його контрагентами, що перевірялись, не мали змісту, обсягів та фактів здійснення господарських операцій.

Не погоджуючись з висновками Акта перевірки, позивачем на адресу контролюючого органу подано письмові заперечення від 19.10.2021, за наслідками розгляду яких листом від 01.11.2021 №17645/12/10-56-07-16 висноки Акта перевірки залишено без змін.

На підставі висновків, викладених в Акті перевірки, відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення від 05.11.2021 №26643/10-36-07-16.

Не погоджуючись з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що надані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» документи в сукупності свідчать про фактичний рух активів із урахуванням ділової мети такого руху у межах господарської діяльності товариства, а також враховуючи принцип індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування та добросовісність платника податків та достовірність задекларованих таким платником даних податкового обліку, що презумується податковим законодавством, зокрема, за умови подання платником податків усіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, дані податкового обліку вважаються сформованими платником податків правомірно.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до вимог пункту 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Із системного аналізу положень цих норм законодавства України вбачається, що право на формування податкового кредиту з податку на додану вартість виникає у платника податків за наступних умов: наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності (особа, що видає податкову накладну, повинна бути зареєстрованою як платник податку на додану вартість); фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій постачальником на користь покупця; наявності причинно-наслідкового зв`язку між операцією з придбання товарів чи послуг та потребою використання в господарській діяльності; документального підтвердження факту здійснення господарської операції сукупністю належним чином складених (оформлених) первинних та інших документів (у т.ч. платіжних), які супроводжують операції певного виду та підтверджують їх фактичне виконання; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної, яка має усі обов`язкові реквізити.

Відповідно до вимог пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України передбачено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, виникнення права платника податку на податковий кредит є наслідком фактичного проведення господарської операції, яка є об`єктом оподаткування податком на додану вартість, за наявності первинних документів.

Засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні врегульовано Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі - Закон №996-XIV).

Згідно статті 1 Закону №996-XIV господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Статтею 9 розділу 3 Закону №996-XIV передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток підприємства або податкового кредиту з податку на додану вартість належить з`ясувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудження основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку

Судам належить звертати особливу увагу на дослідження обставин реальності здійснення господарських операцій платника податку, на підставі яких таким платником були сформовані дані податкового обліку. При цьому приймати на підтвердження даних податкового обліку можна лише достовірні первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

З положень податкового законодавства випливає, що умовою виникнення у платника права на включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість сплачених в ціні товару (послуги) та віднесення сум до витрат, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, є реальне здійснення операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою використання їх у господарській діяльності, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Крім того, як відомості, що містяться у податкових накладних, так і дані первинних документів, що складаються при здійсненні господарської операції та подаються платником до контролюючого органу, мають відповідати установленим вимогам та містить достовірну інформацію про обставини, з якими законодавство пов`язує реалізацію права платника на податкову вигоду.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

Верховним Судом у постанові від 22.10.2020 у справі №160/3055/19 висловлено правову позицію щодо того, що визначальною ознакою господарської операції є те, що вона спричиняє реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності.

Також Верховний Суд у вказаній постанові звертає увагу на те, що відповідно до сталої судової практики (постанови Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №805/686/17-а, від 12.07.2019 у справі № 808/109/18, від 9.07.2019 у справі № 810/1762/16 тощо) сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, у власному капіталі підприємства у зв`язку з його господарською діяльністю.

Згідно пункту 2.1 Розділу ІІ Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 (далі - Положення №88), первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Відповідно до п. 2.4 Розділу ІІ Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З огляду на вказані правові норми, податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції, що стала підставою для формування податкового обліку платника податку.

Відповідно до вимог пунктів 36.1, 36.5 статті 36, пункту 38.1 статті 38, пункту 44.1 статті 44, пункту 47.1 статті 47, пункту 49.2 статті 49 ПК України обчислення, декларування та/або сплата суми податку та збору є персональним податковим обов`язком кожного окремого платника податків, який і несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку. Тобто, платник податку несе самостійну відповідальність за порушення ним правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, в тому числі і на його контрагентів.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, є первинний документ, який складається під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Податковим органом встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на загальну суму 6349384 грн., а саме: за липень 2019 на суму 699 235 грн., серпень 2019 на суму 325 717 грн., грудень 2019 на суму 150 003 грн., січень 2020 на суму 496 096 грн., червень 2020 на суму 405 000 грн., серпень 2020 на суму 950 000 грн., вересень 2020 на суму 600 000 грн., листопад 2020 на суму 1 790 000 грн., грудень 2020 на суму 933 333 грн.

Так, протягом періоду, охопленого податковою перевіркою відповідно до Акта перевірки від 29.09.2021 №16263/10-36-07-16/37416998 позивач здійснював господарські операції з контрагентами - Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ГЛОБА» (Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТОК +», Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТБУДОПТ» (Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ»), Товариством з обмеженою відповідальності «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ».

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ГЛОБА» (Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ»), суд зазначає таке.

У період з 01.07.2019 по 31.08.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» мало фінансово-господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ГЛОБА» () (станом на дату перевірки змінилася назва на Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ»).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» було укладено договір про надання послуг від 01.07.2019 №0107-19 ЗК, відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 якого Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ» надавало Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» складські послуги.

Позивачеві на виконання умов вказаного договору Товариством з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ» надавались послуги з комплектації замовлення, послуги навантаження - розвантаження, послуги з ручного переміщення та послуги стікерування, що підтверджується актами надання послуг: від 25.07.2019 №184; від 19.07.2019 №181; від 24.07.2019 №183; від 23.07.2019 №182; від 17.07.2019 №179; від 27.08.2019 №178; від 23.08.2019 №177; від 30.08.2019 №102; від 20.08.2019 №176; від 29.08.2019 №101; від 28.08.2019 №100; від 22.08.2019 №97; від 27.08.2019 №99; від 21.08.2019 №96; від 23.08.2019 №98; від 20.08.2019 №95; від 19.08.2019 №94; від 18.07.2019 №180; від 26.07.2019 №185; від 17.07.2019 №196; від 19.07.2019 №195; від 22.07.2019 №194; від 18.07.2019 №193; від 17.07.2019 №192; від 22.07.2019 №191; від 22.07.2019 №191; від 31.07.2019 №189; від 31.07.2019 №188; від 30.07.2019 №187; від 29.07.2019 №186.

Загальна сума вартості наданих послуг становила 6 825 005,50 грн. (з ПДВ).

У зв`язку з виконанням умов договору від 01.07.2019 №0107-19 ЗК було зареєстровано наступні податкові накладні: від 19.08.2019 №95; від 20.08.2019 №96; від 21.08.2019 №97; від 22.08.2019 №98; від 23.08.2019 №99; від 27.08.2019 №100; від 28.08.2019 №101; від 29.08.2019 №102; від 30.08.2019 №103; від 20.08.2019 №177; від 23.08.2019 №178; від 27.08.2019 №179; від 17.07.2019 №180; від 18.07.2019 №181; від 19.07.2019 №182; від 23.07.2019 №183; від 24.07.2019 №184; від 25.07.2019 №185; від 26.07.2019 №186; від 29.07.2019 №187; від 30.07.2019 №188; від 31.07.2019 №189; від 31.07.2019 №190; від 22.07.2019 №192; від 17.07.2019 №193; від 18.07.2019 №194; від 22.07.2019 №195; від 19.07.2019 №196; від 17.07.2019 №197.

Факт оплати послуг позивачем підтверджується платіжними дорученнями: від 16.08.2019 №34451, №34452, №34453, №34460; від 03.09.2019 №34916; від 05.09.2019 №35176, №35177, №35178; від 06.09.2019 №35197; від 16.09.2019 №35262, №35263; від 26.09.2019 №35568, №35569; від 04.12.2019 №, №, №, №, №, №, №, №№, №, №, №, №, №, №, №, №, №, №.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТОК +», то у період з 01.06.2020 по 30.06.2020 та з 01.08.2020 по 30.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» мало фінансово-господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТОК +» ().

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТОК+» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» (замовник) було укладено договір про надання послуг від 01.05.2020 №010520, відповідно до підпункту 1.2 пункту 1 якого виконавець зобов`язується надати замовнику складські послуги, а саме: комплектація замовлень, переміщення ручне, стікерування, інші складські послуги.

Надання вказаних послуг підтверджується актами надання послуг від 20.08.2020 №14, від 21.08.2020 №15, від 09.06.2020 №12, від 26.08.2020 №20, від 25.08.2019 №19, від 21.08.2020 №17, від 21.08.2020 №16, від 02.06.2020 №10, від 20.08.2020 №13, від 05.06.2020 №11, від 27.08.2020 №21, №22, від 28.08.2020 №23, від 25.09.2020 №29, від 31.08.2020 №25, від 28.09.2020 №32, від 28.08.2020 №24, від 25.08.2020 №18.

Загальна сума вартості наданих послуг становила 8 641 799,99 грн. (з ПДВ).

За виконані роботи на адресу позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОТОК+» виписало рахунки на оплату від 02.06.2020 №10, від 31.08.2020 №25, від 28.08.2020 №24, від 28.08.2020 №23, від 27.08.2020 №22, від 27.08.2020 №21, від 26.08.2020 №20, від 25.08.2020 №19, від 25.08.2020 №18, від 21.08.2020 №17, від 21.08.2020 №16, від 09.06.2020 №12 тощо.

У зв`язку з виконанням умов договору від 01.05.2020 №010520 було зареєстровано наступні податкові накладні: від 25.09.2020 №15 - №18; від 28.09.2020 №6; від 28.09.2020 №19.

Факт оплати послуг позивачем підтверджується платіжними дорученнями: від 05.08.2020 №361, від 08.09.2020 №635, №647; від 09.09.2020 №648; від 10.09.2020 №649, №650, №651; від 21.09.2020 №731; від 30.09.2020 №847, №848, №849; від 02.10.2020 №857, №858, №859; від 06.10.2020 №899; від 07.10.2020 №902 - №904, №910; від 08.10.2020 №911; від 09.10.2020 №938; від 12.10.2020 №943; від 16.10.2020 №993 - №997; від 05.11.2020 №1143; від 10.11.2020 №1152 - №1154; від 11.11.2020 №1155; від 25.11.2020 №1256; від 02.12.2020 №1359; від 02.12.2020 №1360.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТБУДОПТ» (Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ»), то у період з 01.12.2019 по 31.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» мало фінансово-господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТБУДОПТ» (Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ») ().

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» (замовник) було укладено договір про проведення ремонтних робіт від 02.12.2019 №0212-19, відповідно до підпункту 1.1. якого виконавець зобов`язується провести роботи з ремонту складського приміщення, передбачені пунктом 2.1 цього Договору, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги, оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 2.1 Договору від 02.12.2019 №0212-19 визначено надання наступних послуг з ремонту складського приміщення: грунтування стін; покраска стін; штукатурка стін.

Відповідно до специфікацій від 19.12.2019 №1, від 27.01.2020 №2, від 28.01.2020 №3, від 29.09.2020 №4, від 30.01.2020 №5, від 30.01.2020 №6 до договору про проведення ремонтних робіт від 02.12.2019 №0212-19 Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» послуги з ремонту складського приміщення, що включали ґрунтування стін, шпаклювання стін, вирівнювання стін, штукатурку та покраску стін.

За наслідками господарських операцій сторонами складено податкові накладні: від 19.12.2019 №29; від 27.01.2020 №10; від 28.01.2020 №7; від 29.01.2020 №8; від 30.01.2020 №9; від 30.01.2020 №11.

Факт оплати послуг позивачем підтверджується платіжними дорученнями: від 14.01.2020 №169; від 12.02.2020 №583; від 14.02.2020 №606; від 10.03.2020 №927 - №934; від 19.05.2020 №1827; від 26.05.2020 №1963; від 07.07.2020 №123.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальності «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ», то у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» мало фінансово-господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ» ().

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» (замовник) було укладено договір про надання складських послуг від 01.01.2020 №0101-20, відповідно до пункту 2.1 якого виконавець надає замовнику наступні послуги: комплектація замовлення; переміщення ручне; стікерування; завантаження (ручне); розвантаження (ручне); інші складські послуги.

Згідно специфікацій від 31.01.2020 №1 - №3 та актів надання послуг від 31.01.2020 №56 - №58 Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» послуги з комплектації замовлення та стікерування.

Загальна сума вартості наданих послуг становила 1 500 080,40 грн (з ПДВ).

Факт оплати послуг позивачем підтверджується платіжними дорученнями: від 07.02.2020 №36914; від 13.02.2020 №36946; від 18.02.2020 №36966; від 25.02.2020 №37196; від 25.02.2020 №37035, №37036; від 10.03.2020 №37037; від 07.02.2020 №563 тощо.

За наслідками господарських операцій сторонами складено податкові накладні від 31.01.2020 №183 - №185.

Оприбуткування позивачем отриманих товарно-матеріальних цінностей від вищевказаних контрагентів підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку 631.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ», то у період з 01.10.2020 по 31.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» мало фінансово-господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ» ().

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» (замовник) було укладено договір про надання складських послуг від 01.10.2020 №201001, відповідно до пункту 1.2. якого виконавець зобов`язується надати замовнику складські послуги, а саме: комплектація замовлень; переміщення ручне; стікерування; інші складські послуги.

Відповідно до актів надання послуг від 22.10.2020 №104, від 20.10.2020 №103, від 20.10.2020 №101, від 22.10.2020 №105, від 27.10.2020 №109, від 27.10.2020 №108, від 23.10.2020 №107, від 23.10.2020 №106, від 20.10.2020 №102 Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» послуги з комплектації замовлень, переміщення ручного, стікерування та інші складські послуги.

Загальна сума вартості наданих послуг становила 5 080 000,00 грн. (з ПДВ).

Факт оплати послуг позивачем підтверджується платіжними дорученнями від 25.11.2002 №1267, від 30.11.2020 №1346 - №1351, від 03.12.2020 №1364 - №1365, від 16.12.2020 №1473 - №1474.

За наслідками господарських операцій сторонами складено податкові накладні від 20.10.2020 №114 - №115, №117, від 22.10.2020 №152, №128, від 23.10.2020 №129 - №130, від 27.10.2020 №145, №163.

Щодо взаємовідносин позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ», то у період з 01.11.2020 по 31.12.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» мало фінансово-господарські взаємовідносини з Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ» ().

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» (замовник) було укладено договір про надання складських послуг від 01.11.2020 №201101, відповідно до пункту 1.2. якого виконавець зобов`язується надати замовнику складські послуги, а саме: комплектація замовлень; переміщення ручне; стікерування; завантаження (ручне); інші складські послуги.

Відповідно до специфікацій від 01.11.2020 №1, від 01.12.2020 №2, від 01.02.2021 №3, від 01.03.2021 №4 та актів надання послуг від 21.12.2020 №174, від 21.12.2020 №172, від 21.12.2002 №173, від 18.12.2020 №171, від 17.12.2020 №166, від 17.12.2020 №165, від 17.12.2020 №164, від 25.11.2020 №143, від 23.11.2020 №139, від 25.11.2020 №140, від 25.11.2020 №142, від 23.11.2020 №137, від 25.11.2020 №141, від 23.11.2020 №138, від 18.12.2020 №170, від 18.12.2020 №169 Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ» надало Товариству з обмеженою відповідальністю «ЗАММЛЕР СКЛАД» послуги з комплектації замовлень, переміщення ручного, стікерування та інші складські послуги.

Загальна сума вартості наданих послуг становила 2 376 515,60 грн. (з ПДВ).

Факт оплати послуг позивачем підтверджується платіжними дорученнями від 15.12.2020 №, №1460, від 16.12.2020 №1470, від 24.12.2020 №1566 - №1569, від 30.12.2020 №1631, №1635 - №1640.

За наслідками господарських операцій сторонами складено податкові накладні від 23.11.2020 №71 - №73; від 25.11.2020 №76 - №79; від 17.12.2020 №62 - №64; від 18.12.2020 №67 - №69; від 21.12.2020 №90 - №92; від 22.02.2021 №9 - №11; від 26.02.2021 №14 - №16; від 28.02.2021 №18, №19; від 29.03.2021 №160, №161; від 30.03.2021 №173, №175, від 31.03.2021 №185 - №187.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з тим, що надані позивачем докази по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «СТІЛ ГЛОБА» (Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕРУШ БАЙТ»), Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОТОК +», Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАТРІОТБУДОПТ» (Товариство з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ»), Товариством з обмеженою відповідальності «ІНГУЛ - АГРОТРАНС КОМПАНІ», Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗЕН ТОРГ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПОСТ УКРТРАСТ» повністю відображають суть та реальність господарських операцій.

При цьому акт перевірки не містить посилань на обставини, за якими суд може визнати господарську операцію такою, що зафіксована лише формально - невідповідність ціни, нереальність виконання угоди чи її укладення, тощо.

Щодо розрахунку (калькуляції) послуг з ремонту складського приміщення (грунтування стін; покраска стін; штукатурка стін) та складських послуг, зокрема, послуг з комплектації замовлення, послуг навантаження - розвантаження, послуги з ручного переміщення та послуги стікерування, суд враховує таке.

За матеріалами справи, між сторонами відсутній спір щодо калькуляцій сум, а наявний лише спір щодо реальності/нереальності господарських операцій у спірних правовідносинах.

За приписами п. 2.16 Методичних рекомендацій щодо облікової політики підприємства № 635, підприємство самостійно визначає перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг).

Витрати, пов`язані з виробництвом продукції (робіт, послуг), групуються за статтями калькуляції, номенклатура яких може включати: сировину та матеріали; купівельні напівфабрикати та комплектуючі вироби, роботи і послуги виробничого характеру сторонніх підприємств та організацій; паливо й енергію на технологічні цілі; зворотні відходи (вираховуються); основну заробітну плату; додаткову заробітну плату; відрахування на загальнообов`язкове державне соціальне страхування; витрати на утримання та експлуатацію устаткування; втрати від браку; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Як зауважив позивач, він є оператором складської логістики, який у період, що перевірявся, керував 5 (п`ятьма) складськими комплексами на території України, з яких 2 - у Київській області, 1 - в м. Одеса, 1 - у м. Льовові та 1 - у м. Дніпро.

Загальна площа складських комплексів у Київській області складає більше 40 000 (сорок тисяч) метрів квадратних, з яких складський комплекс у м. Мартусівка (Бориспільський р-н) налічує 27 464, 80 (двадцять сім тисяч чотириста шістдесят чотири цілих вісімдесят сотих) метрів квадратних складських приміщень, а складський комплекс у с. Красилівка (Броварський р-н) - 13 597 (тринадцять тисяч п`ятсот дев`яносто сім) метрів квадратних складських приміщень, що підтверджується, зокрема, договорами оренди від 28.10.2019 №01-18/10.19, від 30.11.2020 №30/11/20.

Позивачем наголошено на тому, що загальний обсяг товарів, що зберігається на його складських потужностях складає орієнтовно 53000 (п`ятдесят три тисячі) палетомісць, що в перерахунку на об`єм складає 76 320 метрів кубічних товарів, що запаковані в коробки.

Поряд з цим, позивачем пояснено, що операційна діяльність у сфері складської логістики не завжди може бути виміряна точною кількістю наданої послуги з стікерування, комплектації замовлення, тощо.

Виконання такого роду роботи персоналом чи найнятими працівниками відбувається без деталізації зі сторони старших зміни чи комірників, а полягає у виконанні певного об`єму робіт за конкретно відведений час, а відтак у акті наданих послуг не завжди наявна об`єктивна можливість відобразити обсяг складської послуги у штуках чи інших одиницях, а тому послуга відображається як одне ціле та вимірюється візуально та фактично за наслідками виконаної роботи.

Згідно пояснень позивача, у зв`язку з необхідністю збереження комерційної таємниці, він позбавлений права наводити тарифи, за якими надавались послуги контрагентам-клієнтам, проте може навести орієнтовані тарифи, за якими придбавались відповідні послуги у контрагентів-постачальників, а саме: послуги зі стікерування - 1,50 грн. (одна гривня п`ятдесят копійок) за одиницю, що підлягає стікеруванню; послуги з комплектації замовлення - 35,00 грн. (тридцять п`ять гривень) за замовлення (замовленням може бути як окремий товар, так і група товарів в одній коробці); розвантаження, завантаження - 20,00 грн. (двадцять гривень) за коробку; переміщення ручне - 5,00 грн. (п`ять гривень) за коробку.

Крім того, позивач пояснив, що грунтовка, покраска стін та штукатурка стін за актами від 28.01.2020 №13, від 30.01.2020 №15, від 30.01.2020 №17 стосувалася наступних площ, а саме:

- за актом від 28.01.2020 №13 (вид послуги - покраска стін): вартість загальна з ПДВ - 331 014 грн.; вартість без ПДВ - 275 845 грн.; площа - 3064,90 м.кв.;

- за актом 30.01.2020 №15 (вид послуги - грунтовка стін): вартість загальна з ПДВ - 465688,80 грн.; вартість без ПДВ - 388074 грн.; площа - 5543,91 м.кв.;

- за актом 30.01.2020 №17 (вид послуги - покраска стін): вартість загальна з ПДВ - 243054,40 грн.; вартість без ПДВ - 195353,67 грн.; площа - 2170,6 м.кв.

У суду відсутні підстави щодо неврахування вказаних пояснень під час розгляду даної справи.

При цьому, документи щодо розрахунку (калькуляції) складської послуги не є первинними бухгалтерськими документами у відповідності до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», у зв`язку з чим, їх надання під час проведення перевірки не є обов`язковим, враховуючи, серед іншого, характер виконуваних робіт згідно господарських операцій, що склались між позивачем та його контрагентами.

Податкові накладні, що відображено у складі податкового кредиту належним чином зареєстровані в ЄРПН. Жодних доказів про безпідставність формування показників податкового кредиту з податку на додану вартість акт перевірки не містить.

Крім того, на час вчинення правочинів та складання податкових накладних зазначені контрагенти позивача були зареєстровані платниками податку на додану вартість у встановленому законодавством порядку.

Позивачем відображено отримання податкових накладних від контрагентів, які у свою чергу були зареєстровані платником ПДВ, установчі документи юридичних осіб не були визнані недійсними, операції відбулися на підставі укладених договорів, належне виконання яких підтверджується податковими накладними, а оплата - платіжними дорученнями.

Щодо посилань податкового органу на наявність кредиторської заборгованості по взаємовідносинах позивача з контарагентами, що на думку відповідача ставить під сумнів здійснення господарських операцій, суд зазначає, що дата виникнення податкового кредиту у силу вимог пункту 198.2 статті 198 Податкового кодексу України є дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

А відтак, оскільки у позивача є податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН, позивач має право на формування податкового кредиту.

В частині доводів апелянта стосовно ненадання по взаємовідносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ХАНДЕЛ КОМПАНІ» на підтвердження виконання робіт актів надання послуг, які б підтверджували надання послуг, суд зазначає, що до матеріалів справи додано до специфікації, які розкривають зміст та об`єм, ціну послуг з ремонту складського приміщення, що включали ґрунтування стін, шпаклювання стін, вирівнювання стін, штукатурку та покраску стін.

Разом з тим, виходячи з принципу індивідуального застосування відповідальності за порушення правил оподаткування, негативні наслідки, зокрема, у вигляді позбавлення права на формування витрат, які враховуються при визначенні фінансового результату, та права на податковий кредит, можуть бути застосовані саме до того платника податків, який їх припустився, а не до іншої особи.

З приводу посилань відповідача на віддалене географічне розташування виконавців послуг та відсутність трудових ресурсів, то під час розгляду справи представник позивач пояснив, що вони керувалися найпривабливішою ціновою пропозицією та якістю виконання послуг. Відсутність трудових ресурсів не обмежувала контрагентів залучати до виконання робіт виконавців за цивільно-правовими угодами.

Норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності). Саме собою невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків. Визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у постачальників контрагента чи у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі не можуть бути самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 року у справі № 0340/1408/18.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідач в акті перевірки стверджує, що по взаємовідносинах ТОВ «ЗАММЛЕР СКЛАД» з його контрагентами встановлено відсутність реального здійснення операцій по ланцюгу постачання, зокрема, з огляду на дані ЄРПН та відомості про них із баз даних органів ДПС України, що вказує на відсутність основних засобів.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем всупереч вищевказаного обов`язку не надано жодних доказів про наявність документально підтверджених фактів неможливості виконання вказаним контрагентами подібних правочинів.

В контексті викладеного, колегія суддів зазначає, що прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним та правомірно скасоване судом першої інстанції.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанції. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАММЛЕР СКЛАД" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я.М. Василенко

О.М. Ганечко

Повний текст постанови складено 12.12.2025.