Справа № 120/17267/25
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

05 січня 2026 р. Справа № 120/17267/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Комар Павло Анатолійович, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою судді від 17.12.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку із недотриманням вимог КАС України, та запропоновано надати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Представник позивача на виконання вимог зазначеної вище ухвали подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. Так, представник позивач щодо обґрунтування позовних вимог в частині поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку вказав таке.

Посилаючись на висновки постанов Верховного Суду зазначив, що грошова компенсація за неотримане речове майно є гарантованою державою та є складовою грошового забезпечення.

Також, зазначає, що компенсація невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно, після звільнення військовослужбовця, може бути збережена за таким, якщо військовослужбовець звернеться з рапортом чи заявою.

Представник позивача переконаний, що за таких обставин, звернення позивача до відповідача із письмовим документом про компенсацію неотриманого речового майна, та отримання відповіді на таке 31.10.2025, надає йому можливість звернутись до суду у тримісячний термін звернення.

Суддя зауважив, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Також, суддею було звернено увагу позивача на тому, що що Верховний Суд в постанові від 30.11.2020 р. 480/3105/19 зазначив, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

А отже, на виплату компенсації за речове майно та відповідно видачу довідки розповсюджуються строки звернення до суду визначені ст. 122 КАС України, а саме, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк .

Відтак, строк звернення до суду, що стосується проходження публічної служби, в тому числі щодо видачі довідки та виплати компенсації за неотримане речове майно при звільненні зі служби становить 1 місяць.

Як видно із прохальної частини позову позивач, серед іншого, просить визнати протиправними дії щодо невиплати компенсації за неотримане речове майно та виплатити вартість неотриманого речового майна.

Так, суддя зазначав, що інститут строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою спонукання учасників адміністративного судочинства до своєчасного вчинення ними процесуальних дій. Регламентування строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Крім цього, строки звернення до суду із адміністративним позовом обмежують час, протягом якого правовідносини можуть вважатися спірними.

Тому, передумовою вирішення питання про дотримання позивачем строків звернення до суду є оцінка характеру спірних правовідносин з метою визначення категорії спору.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви предметом позову є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не здійснення повного розрахунку при звільненні з військової служби в частині невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно.

Однак, суддя звертав увагу позивача на тому, що військова служба є різновидом публічної служби.

Крім того, у постанові від 30.11.2020 по справі № 480/3105/19 Верховний Суд дійшов висновку, що речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця. Тому судом не застосовується ч. 2 ст. 233 КЗпП України, якою передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Так, суддя наголосив, що відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

У цій категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, за загальним правилом, перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не може визнаватися поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тому, згідно позовних вимог позивач зазначив, що його було звільнено з військової служби. Однак, відповідачем не було виплачено компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Отже з вересня 2025, позивач обізнаний щодо не нарахування та не виплати компенсації за речове майно при звільненні.

Однак з позовом звернувся до суду лише 12.12.2025, тобто із пропуском місячного строку.

Тому, суддею було запропоновано позивачу пододати до суду заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску

При цьому суддя зазначив, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені належними, допустимими та достатніми доказами.

Так, представником позивача у заяві про усунення недоліків вказано, що позивачеві на дату звільнення зі служби не було відомо про нараховані та виплачені суми.

Також, вказав, що відповідно до постанов Верховоного Суду, позивач звернувся до суду з позовом у тримісячний термін, який вважає законним, який обчислювався з дня фактичного отримання від відповідача відомостей про нараховане та виплачене грошовое забезпечення та відмови у проведенні виплати компенсації за неотримане речове майно.

Тому, відомо позивачу стало про таку обставину лише після надходження відповіді на адвокатський запит, котра датується 31.10.2025. Отже, позивачу про інформацію щодо виплати грошової компенсації стало відомо 31.10.2025.

Відповідно, місячний строк звернення із заявленими позовними вимогами в даному адміністративному позові збіг, 01.12.2025.

Тобто, представник позивача знову наголошує, що строк звернення до суду із позом образовується тримісячним строком, при цьому не беручи до уваги роз`яснення судді в ухвалі.

Аналізуючи подану заяву про усунення недоліків суд акцентує увагу, що позивачем не не усунуто недоліки позовної заяви та не виконано вимоги, які зазначені в ухвалі Вінницького окружного адміністративного суду від 17.12.2025.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, вона повертається позивачеві.

При цьому, звертаю увагу на те, що статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Аналогічна норма міститься й у статті 2 КАС України.

За правилами передбаченими частинами 5 та 6 статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків. Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу.

Відповідно до положень частини 8 статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Дата постановлення ухвали зумовлена перебуванням головуючого судді у щорічній відпустці.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комар Павло Анатолійович