Справа № 160/18733/25
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луніної О.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -
20.06.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 . код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) в якій позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду та неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний»);
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 розглянути заяву 02.06.2025 року про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний») та внести дані громадянина України ОСОБА_1 про його зняття (виключення) з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») в реєстри територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що згідно тимчасового посвідчення НОМЕР_3 його було виключено 26.11.1999 року з військового обліку на підставі ст. 37 ч. 2 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», (згідно ст. 40 «а» Наказу МОУ №2-1994 р. прот № 1 від 12.09.2001 року). Наприкінці травня ОСОБА_1 стало відомо про те, що він без приходу до ІНФОРМАЦІЯ_3 та подання заяви був взятий на облік. 02.06.2025 року позивачем було направлено заяву до відповідача, в якій просив оновити дані щодо нього в реєстрах ТЦК та СП, в тому числі з метою відображення інформації щодо його зняття з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») та повідомити про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний»). Однак, позивач вказує, що відповідач так і не розглянув його заяву про зняття його (виключення) з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») в реєстри територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.07.2025р. відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
14.07.2025р. від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та зазначає, що заява ОСОБА_1 була прийнята та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4 за вх.№ Т-1177 від 05.06.2025 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 було опрацьовано дану заяву та 07.07.2025 року за вих.№ 4/4764 була надана відповідь засобами поштового зв`язку «Укрпошта» звичайним поштовим відправленням на адресу Позивача АДРЕСА_3 . Зазначає, що так, як ІНФОРМАЦІЯ_4 є відокремленим структурним підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_5 , тому немає свого самостійного фінансування, що в свою чергу унеможливлює направлення «рекомендованих» з «Описом» поштових відправлень, які потребують додаткових коштів для відправки. А тому ІНФОРМАЦІЯ_4 в силу своєї фінансової неспроможності не може надати, як доказ чек чи будь-яке інший вид документа відправлення позивачу відповідь на його заяву. Зазначає, що у тимчасовому посвідчені військовозобов`язаного ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 у графі « 8» зазначено «Призивною комісією Інгулецького р-ну зарахований у запас 24.12.1996 року за ст.15 п. 5 ЗУ «Про ВО і ВС» (військовий обов`язок і військову службу»). Відповідно до ст.15 п. 5 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції станом на 07.05.1996 року), - у мирний час призову на строкову військову службу не підлягають громадяни: звільнені від призову відповідно до статті 1 8 цього Закону; щодо яких ведеться дізнання чи попереднє слідство або кримінальна справа розглядається судом - до прийняття відповідного рішення, а також громадяни, яких було засуджено до позбавлення волі. Також, звертає увагу, що в тимчасовому посвідчені серія НОМЕР_3 в графі « 14» зазначено « 26.11.1999 року виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 ст. 37 ч.5 п. «г» - виключенню з військового обліку у військових комісаріатах підлягають громадяни які були засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів. Отже, в 1999 році позивач був виключений з військового обліку військовозобов`язаних, як особа засуджена до позбавлення волі за вчинення тяжких злочинів. Згідно п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) - взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, підлягають громадяни України, зокрема, які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.
Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог статей 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 10.04.2025р. звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою в якій просив внести VIN-коду до реєстру «Оберіг» для відповідності даних застосунку «Резерв+».
В матеріалах справи міститься адвокатський запит представника позивача адвоката Терновської О.А. без номера і без дати, який адресований начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 , та відповідно до якого запитувач просить внести зміни в реєстр військовозобов`язаних « ІНФОРМАЦІЯ_8 » щодо наявності VIN-коду ОСОБА_1 .
Крім того, матеріали справи містять заяву позивача від 02.06.2025р. адресовану ІНФОРМАЦІЯ_9 відповідно до якої перший просить внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно нього, як особи, що виключена з військового обліку та є не військово зобов`язаною особою та надати відповідне підтвердження.
Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_3 позивача зараховано у запас 24.12.1996р. за ст.15 п.5 ЗУ «Про ВО і ВС» (військовий обов`язок і військову службу).
В матеріалах справи міститься лист від 15.09.2024р. за № 4/8942/2 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 адресований позивачу, в якому зазначено, що ОСОБА_1 як особа, яка прибула після відбування покарання з установ виконання покарань, повинен стати на військовий облік військовозобов`язаних осіб, ВІН код може бути вклеєний та вписаний до військово-облікового документу лише при особистому зверненні громадянина ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач вказує, що станом на момент подачі позовної заяви відповідач всупереч вимогам чинного законодавства так і не розглянув заяву ОСОБА_1 про його зняття (виключення) з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») в реєстри територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду із даним позовом.
Фактично, позивач звернувся до суду з даним позовом з метою зобов`язання відповідача внести відомості до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний») та внести дані громадянина України ОСОБА_1 про його зняття (виключення) з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») в реєстри територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
На виконання частини 2статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зіст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Разом із тим, відповідно до пункту 20 частини 1статті 106 Основного Закону України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан, який продовжує діяти станом на теперішній час.
Указом Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано- Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку: 1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини; 2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України; 3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.
Відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 року(далі - Закон № 2232-XII).
Частинами 1, 2, 4 - 6статті 2 Закону № 2232-XIIвстановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 року № 3543-XII(далі - Закон № 3543-XII).
Стаття 1 цього Закону передбачає, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до ч.2 ст.4 Закону №3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Згідно з ч.5 ст.4 Закону № 3543-ХІІ вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.
За змістом ст.2 Закону №3543-ХІІ правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України "Про оборону України", цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Статтею 22 Закону №3543-ХІІ встановлені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Частиною 3 вищевказаної статті передбачено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Крім того, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Частина 2статті 1 Закону №2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч.2 ст.2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.
Згідно з ч.5 ст.1 Закону №2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
За змістом ч.9 ст.1 Закону №2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном визначає Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487(в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, тобто від 30.12.2022 року) (далі - Порядок №1487).
Згідно абз. 1 п.2, п.3, п. 5 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.
Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).
За приписами абз. 1 п. 16, абз. 1 п. 20 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.
Відповідно до п. 22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.
Згідно з п. 81 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пункті 15 цього Порядку). При цьому взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 20 цього Порядку.
Районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, підрозділи Служби зовнішньої розвідки беруть на військовий облік, знімають або виключають з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у яких відсутні військово-облікові документи, лише після відновлення зазначених документів.
Судом встановлено, що 02.06.2025р позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_9 із заявою про внесення відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно нього, як особи, що виключена з військового обліку та є не військово зобов`язаною особою та надати відповідне підтвердження.
Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (в редакції чинною на час направлення заяви позивачем) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які:
1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;
2) припинили громадянство України;
3) визнані непридатними до військової служби;
4) досягли граничного віку перебування в запасі.
З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача внести дані громадянина України ОСОБА_1 про його зняття (виключення) з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний») в реєстри територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, оскільки позивач не відноситься до кола осіб визначених в ч. 6 ст. 37 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
При цьому, щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду та неприйняття рішення за заявою ОСОБА_1 про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП та зобов`язання відповідача розглянути заяву 02.06.2025 року про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний») суд зазначає про таке.
Дійсно, як встановлено судом, позивач звернувся до відповідача 02.06.2025р. із заявою до ІНФОРМАЦІЯ_3 з проханням внести відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно нього, як особи, що виключена з військового обліку та є не військово зобов`язаною особою.
У відзиві відповідач підтверджує отримання вищезгаданої заяви, вказує, що вона надійшла до відповідача 05.06.2025р. та зареєстрована за вх.№Т-1177. Також, відповідач вказує, що заява позивача від 02.06.2025р. була опрацьована та надана відповідь 07.07.2025 року за вих.№ 4/4764 була надана відповідь засобами поштового зв`язку «Укрпошта» звичайним поштовим відправленням на адресу позивача АДРЕСА_3 . В якості доказу, долучає відповідь від 07.07.2025 року за вих.№ 4/4764 до відзиву, про що вказано в додатках до відзиву, однак суд зауважує, що відповідь від 07.07.2025 року за вих.№ 4/4764 є неналежної якості друку з якої взагалі неможливо встановити її зміст.
Крім того, відповідач самостійно вказує про те, що не може підтвердити направлення такої відповіді позивачу, оскільки конверт направлявся засобами поштового зв`язку «Укрпошта» звичайним поштовим відправленням.
Наведене свідчить про те, що відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами, що ним була надана відповідь на заяву позивача від 02.06.2025р.
Відтак, суд доходить висновку, що відповідачем все ж таки було вчинено протиправну бездіяльність щодо не розгляду та неприйняття рішення за заявою ОСОБА_3 про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП.
В той час, суд зазначає, що оскільки судом в даній справі встановлено відсутність у позивача права на зняття, виключення його з військового обліку (присвоєння йому статусу «невійськовозобов`язаний»), задоволення позовної вимоги про зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути заяву 02.06.2025 року про внесення відомостей до реєстрів ТЦК та СП з відображенням інформації щодо зняття (виключення) з обліку ОСОБА_1 з військового обліку (присвоєння статусу «невійськовозобов`язаний») не призведе до жодних правових змін для позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Отже, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити.
У зв`язку з відмовою в позові, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 77, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна