Справа № 300/3304/25
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2026-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 рокуЛьвівСправа № 300/3304/25 пров. № А/857/39772/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року, головуючий суддя - Скільський І.І., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо незвільнення ОСОБА_1 відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити з військової служби ОСОБА_1 відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за сімейними обставинами, як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації під час дії воєнного стану.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що батько ОСОБА_1 - ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду. Батьки батька позивача померли. Мати позивача є особою з інвалідністю ІІ групи й сама потребує постійного догляду. Брат позивача - ОСОБА_3 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Рідні брат та сестра батька позивача є пенсіонерами (непрацездатними громадянами) та проживають у іншій області.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи), прийняту за результатом розгляду його рапорта; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби військовослужбовця ОСОБА_1 на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 (абзац 13пункту 3 частини 12) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи на підставі поданого ним рапорту та доданих до нього документів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що до рапорта солдат ОСОБА_1 не надав документи щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи інваліда 2 групи з потребою в постійному сторонньому догляді або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи утримувати особу інваліда з потребою в постійному сторонньому догляді.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 12.10.1987 року, батьками ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є : ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Згідно довідки МСЕК №192959 від 03.01.2007 року ОСОБА_2 1952 р.н. (батько позивача) з 01.11.2006 року встановлено ІІ групу інвалідності повічно.

Відповідно до висновку про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №4/1550 від 29.07.2024 року (форма первинної облікової документації №080-2/о) виданого Структурним підрозділом «Міська поліклініка №4» КНП «ЦПМКДД», ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.32).

Згідно витягу із акту огляду у МСЕК до довідки серії ІФ №154325 від 18.03.2005 року ОСОБА_4 1950 р.н., (мати позивача) встановлено ІІ групу інвалідності довічно (непрацездатна).

Відповідно до довідки №3-48/756 від 20.01.2025 року рідний брат позивача - ОСОБА_3 перебуває на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 Збройних Сил України з 28.12.2024 року по теперішній час.

Згідно акта обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.03.2025 затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , комісія провела перевірку сімейного стану військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації солдата ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день перевірки сім`я військовослужбовця складається: батько - ОСОБА_2 1952, ІІ група інвалідності повічно, потребує постійного догляду (довідка до акта огляду МСЕК №192959, висновок ЛКК №4/1550 від 29.07.2024 року); мати - ОСОБА_4 1950 р.н., ІІ група інвалідності довічно, потребує постійного догляду (довідка до акта огляду МСЕК №154325, висновок ЛКК №2142 від 06.02.2025 року); брат - ОСОБА_3 1985 р.н. проходить військову службу по мобілізації в в/ НОМЕР_4 . Також у акті комісією зазначено про наявність у батька позивача - ОСОБА_2 брата ОСОБА_5 1957 р.н., який досяг пенсійного віку; сестри ОСОБА_6 1961 р.н., яка досягла пенсійного віку. Онуки у ОСОБА_2 відсутні. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 комісією не виявлено.

Встановлені актом обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.03.2025 року затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 обставини підтверджені висновком головного спеціаліста командування з обліковою спеціальністю «правознавство» ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У березні 2025 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення з військової служби відповідно до абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком який є особою з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи. До рапорту позивачем було долучено відповідні документи в підтвердження того, що його батько має ІІ групу інвалідності, потребує постійного догляду, мати позивача є також особою з інвалідністю ІІ групи (психічне захворювання) та потребує догляду, рідний брат позивача перебуває на військовій службі у ЗСУ, інших дітей у батька немає, батьки батька померли, рідний брат та сестра батька є непрацездатними особами.

За результатом розгляду рапорту помічником командира військової частини з правової роботи - начальником юридичної служби військової частини НОМЕР_1 підготовлено командиру військової частини НОМЕР_1 висновок від 05.04.2025. Згідно вказаного висновку підстав для задоволення рапорту - винесення проекту наказу про звільнення солдата ОСОБА_1 з військової служби, на даний час, не вбачається. Як підставу для відмови у задоволенні рапорту зазначено, що в порушення вимог Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України, Інструкції про організацію виконання положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних силах України затвердженої наказом МОУ №170 від 10.04.2009, до рапорту солдат ОСОБА_1 не надав документи щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення особи інваліда 2 групи з потребою в постійному сторонньому догляді або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи утримувати особу інваліда з потребою в постійному сторонньому догляді . Згідно акту обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.03.2025 затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 , у ОСОБА_2 (особа яка потребує постійного стороннього догляду) є брат - ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_2 . Документів щодо потреби в постійному сторонньому догляді цих осіб не надано.

Листом від 05.04.2025 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність підстав для звільнення з військової служби. До вказаного листа долучено висновок за рапортом військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

Вважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні з військової служби, позивач, в інтересах якого діє адвокат Яковишин В.В., звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відмова Військової частини НОМЕР_1 звільнити ОСОБА_1 з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи), прийняту за результатом розгляду його рапорта є протиправною.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно з частинами другою, третьою статті 1 Закону № 2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною чотирнадцятою статті 2 Закону № 2232-XII установлено, що виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України постановлено ввести в Україні воєнний стан.

У відповідності до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

За правилами абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Підпунктом 14.1.263 пункту 14.1 статті 263 Податкового кодексу України визначено, що членами сім`ї фізичної особи першого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її батьки, її чоловік або дружина, діти такої фізичної особи, у тому числі усиновлені.

При цьому, членами сім`ї фізичної особи другого ступеня споріднення для цілей розділу IV цього Кодексу вважаються її рідні брати та сестри, її баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки.

Як встановлено судом, згідно висновку комісії зазначеному у акті обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.03.2025 року затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько - ОСОБА_1 відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії МСЕ№192959 та висновку ЛКК №4/1550 від 29.07.2024 року є особою з інвалідністю ІІ групи повічно, потребує постійного догляду.

Щодо інших родичів першого та другого ступеня споріднення особи з інвалідністю: - батьки ОСОБА_2 - померли (свідоцтво про народження серії НОМЕР_5 , свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ); - другий з подружжя ОСОБА_2 - дружина ОСОБА_4 1950 р.н.,є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, потребує постійного догляду (свідоцтво про одруження серія НОМЕР_8 , довідка до акта огляду МСЕК серії МСЕ №154325, висновок ЛКК №2142 від 06.02.2025); - інші діти ОСОБА_2 - син ОСОБА_3 , 1985 проходить військову службу за призовом під час мобілізації в в/ч НОМЕР_2 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_9 , довідка форми 5 від 20.01.2025 №3-48/756); - брати сестри ОСОБА_2 - комісію повідомлено про сестру ОСОБА_7 1961 р.н., яка досягла пенсійного віку та зареєстрована у АДРЕСА_1 ; брата - ОСОБА_5 1957 р.н., який досяг пенсійного віку; - онуки: комісію повідомлено про відсутність онуків. Інших осіб, які можуть здійснювати догляд за ОСОБА_2 , не виявлено.

Судом також встановлено, що брат та сестра батька позивача - ОСОБА_7 та ОСОБА_5 є пенсіонерами, відповідно є непрацездатними, а відтак не можуть здійснювати догляд за своїм братом ОСОБА_2 .

Судом враховується, що до членів сім`ї належать: а) особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; б) будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Актом обстеження сімейного стану військовослужбовця від 17.03.2025 року затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані: ОСОБА_2 1952 р.н., ОСОБА_4 1950 р.н, ОСОБА_3 1985 р.н., ОСОБА_1 1987 р.н.

В силі наведених приписів, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 не є членами сім`ї, які можуть здійснювати догляд за своїм братом ОСОБА_2 , оскільки доказів наявності будь-яких інших осіб, які спільно проживають чи пов`язані спільним побутом з ОСОБА_2 1952 р.н., матеріали справи не містять.

Таким чином, необхідність постійного стороннього догляду за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) який є особою з інвалідністю І чи ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення підтверджена належним чином, відтак на момент розгляду рапорта про звільнення у позивача було наявне право на звільнення з військової служби, через що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 року у справі №300/3304/25 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич