Справа № 160/27684/25
Суддя: Горбалінський Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Горбалінського В.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
25.09.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу: період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року; до пільгового стажу: період роботи за Списком №1 - з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року на посаді вантажника, зайнятого на розвантажуванні гарячого агломерату на бункерах та з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року на посаді машиніста шихтоподачі, зайнятого на бункерах і підбункерних приміщеннях; період служби в Військовій частині НОМЕР_1 до пільгового стажу в кратному обчисленні, як час проходження військової служби в особливий період з 15.06.2022 року по 24.06.2022 року, з 01.09.2022 року по 19.09.2022 року, з 18.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 29.03.2023 року по 31.03.2023 року, з 01.04.2023 року по 30.04.2023 року, з 01.05.2023 року по 20.05.2023 року, з 31.05.2023 року по 31.05.2023 року, з 01.06.2023 року по 30.06.2023 року, з 01.07.2003 року по 31.07.2003 року, з 01.08.2023 року по 17.08.2023 року, та період служби у Військової частини НОМЕР_2 Другого корпусу національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 03.02.2025 року по 22.05.2025 року; з 07.06.2025 року по 11.09.2025 року, коли ОСОБА_1 брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, один місяць служби за три до стажу роботи, що дає право на пільгову пенсію відповідно до ст. 114 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з дня звернення з відповідною заявою до УПФУ в Дніпропетровській області.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачам протиправно не зараховано позивачу до страхового стажу період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року, а до пільгового стажу періоди роботи з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року та з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року. Крім цього позивач наголошує, що відповідачі протиправно не зарахували позивача до пільгового стажу в кратному обчисленні, а саме: один місяць служби за три до стажу роботи, періоди військової служби з 15.06.2022 року по 24.06.2022 року, з 01.09.2022 року по 19.09.2022 року, з 18.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року, з 29.03.2023 року по 31.03.2023 року, з 01.04.2023 року по 30.04.2023 року, з 01.05.2023 року по 20.05.2023 року, з 31.05.2023 року по 31.05.2023 року, з 01.06.2023 року по 30.06.2023 року, з 01.07.2003 року по 31.07.2003 року, з 01.08.2023 року по 17.08.2023 року, з 03.02.2025 року по 22.05.2025 року та з 07.06.2025 року по 11.09.2025 року. У зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
29.09.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
09.10.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
10.10.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
17.10.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-4 зазначив, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу зараховано 30 років 11 місяців 22 дні , до пільгового стажу по Списку №1 - 02 роки 07 місяців 29 днів. Також відповідач-4 зазначив, що до страхового стажу не зараховано період роботи згідно довідки від 13.02.1996 року №27 з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року, оскільки назва організації при прийнятті не відповідає назві при звільненні, а до пільгового стажу не враховано період роботи згідно довідки № 55-822 від 28.05.2025 pоку з 20.08.1996 року по 04.10.2001року, оскільки встановлено невідповідність посади вантажника, зайнятого на розвантажуванні гарячого агломерату на бункерах між записами в трудовій книжці та в переліку професій Постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року, період роботи згідно довідки №55-822 від 28.05.2025 pоку на посаді машиніста шихтоподачі, зайнятого на бункерах і підбункерних приміщеннях з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року, оскільки в трудовій книжці не зазначено, що заявник був зайнятий на бункерах і підбункерних приміщеннях. У зв`язку з чим відповідач-4 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
28.10.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відповіддю на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію, викладену у позовній заяві.
05.12.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із відзивом на позовну заяву.
В обґрунтування відзиву відповідач-1 зазначив, що Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не приймалось рішення по суті заяви позивача про призначенні пільгової пенсії за Списком №1 позивачу відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відтак відповідальними за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальні органи Пенсійного фонду - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області. У зв`язку з чим відповідач-1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзиви на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
02.06.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 38 років 10 місяців 22 дні, а пільговий стаж по Списку №1 - 08 років 03 місяці 21 день.
Також у вказаному рішенні зазначено, що заявнику до страхового стажу не зараховано період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року згідно довідки №27 від 13.02.1996 року, оскільки назва організації при прийнятті не відповідає назві організації при звільненні; до пільгового стажу не зараховано період роботи з 20.03.2005 року по 13.02.2012 згідно довідки №55-822 від 28.05.2025 року, оскільки для зарахування необхідно долучити атестації робочих місць підприємством за вищевказаний період роботи.
02.08.2025 року ОСОБА_1 вдруге звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.1 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 31 рік 10 місяців 22 дні, а пільговий стаж по Списку №1 відсутній.
Також у вказаному рішенні зазначено, що заявнику до страхового стажу не зараховано період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року згідно довідки №27 від 13.02.1996 року, оскільки назва організації при прийнятті не відповідає назві організації при звільненні; до пільгового стажу згідно наданих документів не враховано періоди роботи згідно довідки №55-822 від 28.05.2025 року, оскільки встановлено невідповідність посад між записами в трудовій книжці та в переліку професій працівників до наказу про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці на комбінаті.
21.08.2025 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
В даному рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 30 років 11 місяців 22 дні, а пільговий стаж по Списку №1 - 02 роки 07 місяців 29 днів..
Також у вказаному рішенні зазначено, що заявнику до страхового стажу не зараховано період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року згідно довідки №27 від 13.02.1996 року, оскільки назва організації при прийнятті не відповідає назві організації при звільненні; до пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року, з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року оскільки встановлено невідповідність посади вантажника, зайнятого на розвантажуванні гарячого агломерату на бункерах між записами в трудовій книжці та в переліку професій постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994р року та в трудовій книжці не зазначено, що заявник був зайнятий на бункерах і підбункерних приміщеннях відповідно.
З форми РС-право судом встановлено, що станом на 01.09.2025 року ОСОБА_1 зараховано до пільгового стажу по Списку №1 виключно періоди роботи:
- з 05.10.2001 року по 31.12.2003 року;
- з 01.01.2004 року по 02.06.2004 року.
Не погоджуючись із оскаржуваними рішеннями, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Вирішуючи питання щодо протиправності оскаржуваних рішень в частині неврахування позивачу до пільгового стажу періодів роботи з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року та з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року, суд виходить з наступного.
Суд зазначає, що умовою для незарахування означених періодів роботи до пільгового стажу позивача слугував той факт, що записи в трудовій книжці щодо посади та роботи, яка виконувалась позивачем, мають відмінності із відомостями, які містяться в довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №55-822 від 28.05.2025 року.
Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) зокрема, гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.
Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п.20 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників
Як встановлено судом з довідки №55-822 від 28.05.2025 року про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній позивач в період з 20.08.1996 року по 02.06.2004 року працював на посаді вантажника, зайнятого на розвантажуванні гарячого агломерату на бункерах, а в період з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року на посаді машиніста шихтоподачі, зайнятого на бункерах і підбункерних приміщеннях, які віднесені до Списку №1.
Суд звертає увагу відповідачів, що метою надання довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній є підтвердження зайнятої посади та виконуваної роботи у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.
Судом було досліджено довідку №55-822 від 28.05.2025 року про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній та не встановлено невідповідності вказаної довідки Додатку №5 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 року.
Таким чином суд дійшов висновку, що оскаржуваними рішеннями протиправно не враховано позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року та з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року.
Вирішуючи питання щодо зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року, суд виходить з наступного.
Суд зазначає, що відповідачі не врахували означений період роботи до страхового стажу, оскільки назва організації при прийнятті не відповідає назві організації при звільненні.
Судом встановлено, що в трудовій книжці позивача наявний запис, що позивач з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року працював охоронцем в СП «Группа-4 Секюритас ДТД».
Означене також підтверджується довідкою від 13.02.1996 року, яку позивач подавав разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Судом не встановлено відмінності між назвою організації, яка зазначена у записі в трудовій книжці позивача стосовно даного періоду та назвою організації, яка зазначена у довідці від 13.02.1996 року.
При цьому відповідачі не зазначають, в чому саме полягає ця відмінність та яким саме чином ця відмінність не дає змоги відповідачам зарахувати зазначений період роботи позивача до страхового стажу.
Таким чином суд дійшов висновку, що оскаржуваними рішеннями протиправно не враховано позивачу до страхового стажу період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року.
Отже суд доходить висновку, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.
Вирішуючи питання щодо зарахування позивачу до пільгового стажу періодів військової служби в особливий період, суд виходить з наступного.
Відповідно до абз.2 ч.1 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах,
якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.
Суд зазначає, що умовою для зарахування військової служби до пільгового стажу в даному випадку є факт наявності станом на момент призову на військову службу працевлаштування на посаді, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Як встановлено судом, позивач станом на день призову на військову службу працював на посаді фахівця з навчання персоналу Департаменту продажів Криворізький регіон Товариства з обмеженою відповідальністю «РУШ».
В свою чергу доказів того, що вказана посада віднесена до пільгових професій сторонами до суду не надано.
Таким чином суд дійшов висновку, що спірні періоди військової служби не підлягають зарахуванню позивачу до пільгового стажу.
Отже суд доходить висновку, що вказані позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Вирішуючи питання щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, суд зазначає наступне.
Повторно суд звертає увагу, що відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Як встановлено судом, позивачу виповнилось 50 років, у позивача наявний страховий стаж у розмірі 31 рік 03 місяці 26 днів (з урахуванням періоду роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року) та пільговий по Списку №1 - 15 років 08 місяців 14 днів (з урахуванням періодів роботи з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року та з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року), а тому, враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про те, що позивач набув право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Таким чином суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вирішуючи питання щодо дати, з якої підлягає призначенню пенсія, суд зазначає наступне.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Як встановлено судом позивачу виповнилось 50 років - 24.05.2025 року, а позивач вперше звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 02.06.2025 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Таким чином пенсія за віком позивачу підлягала призначенню з 25.05.2025 року, тобто з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку
Отже суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині призначення пенсії з дня досягнення пенсійного віку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
Враховуючи вищенаведене, з огляду на той факт, що позивач набула беззаперечне право на призначення пенсії за віком суд доходить висновку про необхідність виходу за межі позовних вимог та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 08.08.2025 року.
Відповідно до ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1-7 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Як встановлено судом, між позивачем та адвокатом Чепурновим Віталієм Івановичем укладено договір про надання правової допомоги від 03.09.2025 року (далі по тексту - Договір).
Відповідно до п.5.1 Договору детальний перелік послуг, а також розмір та порядок оплати клієнтом адвокату гонорару та фактичних витрат, пов`язаних із виконанням даного договору окремо обумовлюється сторонами та може визначатися додатковою угодою до цього Договору.
Верховний Суд в постанові від 07.05.2020 року по справі №820/4281/17 та постанові від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 зробив висновок, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Також Верховний Суд зазначив, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.
Суд зазначає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження надання йому послуг професійної правничої допомоги, в тому числі документів, які передбачені п.5.1 Договору.
Таким чином, вказане клопотання позивача є безпідставним та необґрунтованим, а отже не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.2, 72-77, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 03.10.1995 року по 07.02.1996 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку №1 періоди роботи з 20.08.1996 року по 04.10.2001 року та з 03.06.2004 року по 13.02.2012 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 25.05.2025 року.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Горбалінський