Справа № 505/1395/25
Суддя: Павловська Г. В.
Дата ухвалення: 2025-11-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 505/1395/25
Провадження № 2-а/505/106/2025
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.11.2025 року м.Подільськ Одеської області

Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

Головуючої судді Павловської Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Киларь Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Подільську Одеської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лісовської Маріанни Миколаївни звернувся до Подільського міськрайонного суду Одеської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови №181182 від 31.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення, в якому просить поновити пропущений процесуальний строк на оскарження постанови № 181182 від 31.10.2024 року; скасувати постанову № 181182 від 31.10.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на те, що він перебуває на військовому обліку, визнаний непридатним у мирний час, вчасно оновив свої облікові дані у ЦНАП та за допомогою застосунку Резерв+.

31 жовтня 2024 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання відстрочки від призиву з підстав наявності у нього інвалідності 3 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 31.10.2013 року. Після отримання відстрочки, декілька разів її продовжував та на теперішній час відстрочка дійсна до 05.05.2025 року.

17 квітня 2025 року у нього були заблоковані розрахункові рахунки. Після звернення до державної виконавчої служби він дізнався, що 31.10.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 була винесена постанова № 181182 у відношенні нього, ОСОБА_1 , в якій зазначено, що «31.10.2024 року, біля 09.30 годин під час дії особливого періоду, ОСОБА_1 прибув у супроводі працівників НПУ до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перевірки документів було встановлено, що він не маючи намір дотримуватись Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів діючи за єдиним умислом військово-обліковий документ не отримав, облікові дані у встановлені терміни (не рідше ніж один раз на 5 років) не звіряв, про зміну облікових даних, не повідомляв чим порушив вимоги ст. 38 п. 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзац 5,8,10 п.1 «Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів» (тільки Резерв + та ЦНАП) не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не пройшов військово-лікувальну комісію для реалізації права на відстрочку, як інвалід 3 групи, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України».

Стверджує, що в оскаржуваній постанові його місце народження зазначено як с.Гулянка, Красноокнянського району Одеської області замість с.Володимирівка Краснооконянського району Одеської області, невірно вказано його паспортні дані як « НОМЕР_2 , виданий Красноокнянським МРВ УМВС в Одеській області», замість вірних « НОМЕР_3 , виданий Красноокнянським РВ УМВС в Одеській області».

Також, у протоколі про адміністративне правопорушення не була зазначена дата та час розгляду справи, повістка про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не вручалась, докази вручення повістки чи відмови від отримання повістки відсутні.

Позивач зауважив, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 майором ОСОБА_2 не перевірено чи правильно складено протокол та інші матеріали про адміністративне правопорушення чи витребувано необхідні додаткові матеріали, повно і об`єктивно не з`ясовано обставини справи, чи винна особа у вчиненні адміністративного правопорушення, не з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення. Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про вчинення ним адміністративного правопорушення.

Тому позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження по адміністративній справі закриттю.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року позовну заяву залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст.161 КАС України.

Ухвалою суду від 24.06.2025 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

В судове засідання позивач та його представник адвокат Лісовська М.М. не з`явились. Представник позивача надала заяву, яка зареєстрована в канцелярії Подільського міськрайонного суду Одеської області за вх.№15404 від 30.09.2025 року про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить штамп на судовій повістці про отримання, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши надані докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини.

Встановлено, що відповідно до протоколу № 323/5 від 31.10.2024 про адміністративне правопорушення, складеного начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 підполковником ОСОБА_3 , щодо ОСОБА_1 , що «31.10.2024 року, біля 09.30 годин під час дії особливого періоду, ОСОБА_1 прибув у супроводі працівників НПУ до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перевірки документів було встановлено, що він не маючи намір дотримуватись Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів діючи за єдиним умислом військово-обліковий документ не отримав, облікові дані у встановлені терміни (не рідше ніж один раз на 5 років) не звіряв, про зміну облікових даних, не повідомляв чим порушив вимоги ст. 38 п. 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзац 5,8,10 п.1 «Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів» . Не оновив облікових даних у встановлений Законом України «Про мобілізацію» терміном з 18.05.2024 року по 18.07.2024 року (тільки Резерв + та ЦНАП) не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для направлення на військово-лікувальну комісію для реалізації права на відстрочку, як інвалід 3 групи "Довічно".Ініційований в розшук за зверненням №2/1087 від 11.10.2024 року, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП України».

У протоколі містяться підпис особи, яка його склала. В графі пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначено, що «У ТЦК з`явився без супроводу, за власним бажанням , самостійно. Дані в Резерв+ і ЦНАП оновив вчасно, 10.07.2024 року .

В графі додатки до протоколу містяться відомості про додання до протоколу копії паспорта громадянина, копії даних з «ОБЕРІГ», копія ІПН.

Згідно постанови № 181182 від 31.10.2024 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП, ОСОБА_1 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за те, що останній «31.10.2024 року, біля 09.30 годин під час дії особливого періоду прибув у супроводі працівників НПУ до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час перевірки документів було встановлено, що він не маючи намір дотримуватись Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів діючи за єдиним умислом військово-обліковий документ не отримав, облікові дані у встановлені терміни (не рідше ніж один раз на 5 років) не звіряв, про зміну облікових даних, не повідомляв чим порушив вимоги ст. 38 п. 11 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзац 5,8,10 п.1 «Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів» . Не оновив облікових даних у встановлений Законом України «Про мобілізацію» терміном з 18.05.2024 року по 18.07.2024 року (тільки Резерв + та ЦНАП) не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для направлення на військово-лікувальну комісію для реалізації права на відстрочку, як інвалід 3 групи.

Згідно копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є інвалідом 3 групи.

Згідно відомостей Резерв+, дата уточнення даних ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 10.07.2024 р.

Позивач стверджує, що відповідачем не дотримано процедуру притягнення його до адміністративної відповідальності, відсутні докази скоєння ним правопорушення, повістку він не отримував, докази вручення повістки чи відмови від її отримання відсутні, крім того в постанові невірно зазначено його місце народження, серію та номер паспорту, а тому оскаржувана постанова є незаконною.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як зазначив Пленум Вищого адміністративного суду України у п.1 Постанови від 06 березня 2008 року №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ», під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може мати вигляд індивідуального акта, яким відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС є акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Одним з таких актів може бути постанова про накладання адміністративного стягнення, оскільки зазначений акт виноситься суб`єктом владних повноважень на виконання своїх владних функцій щодо притягнення осіб до адміністративної відповідальності та стосується лише прав та інтересів конкретно визначеної особи, яка піддається впливу накладеного адміністративного стягнення як форми адміністративної відповідальності, а дія такого акта вичерпується його виконанням.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року. № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час в Україні діє воєнний стан. Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року «Про загальну мобілізацію» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань було оголошено проведення в Україні загальної мобілізації.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - період, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «;Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. (ст. 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Даючи правову оцінку вказаному протоколу про адміністративне правопорушення № 323/5 від 31.10.2024 року слід вказати, що в ньому в супереч вимогам ст. 256 КУпАП не вказано дата та час розгляду справи, підпису особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та відповідного запису про відмову від підписання протоколу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з положеннями ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

З приводу того, що неналежне повідомлення особи про розгляд справи про адміністративне правопорушення та порушення її прав у процесі її розгляду є підставою для скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності суди вже неодноразово висловлювали відповідні правові позиції.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2024р. по справі № 642/1199/24 з приводу розгляду аналогічної справи викладено наступну правову позицію:

«Так, у частині 2 статті 19 Конституції закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до частини 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки:

«Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, розгляд справи відбувся без дотримання своєчасного сповіщення про розгляд справ, що в силу приписів частини 1 статті 268 КУпАП виключало можливість розгляду справи.

Вирішуючи питання наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату, Верховний Суд у постановах від 6.03.2018 у справі № 522/20755/16-а, від 30.09.2019 у справі № 591/2794/17, від 6.02.2020 № 05/7145/16-а та від 21.05.2020 у справі № 286/4145/15-а дійшов такого висновку:

«Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням установленої процедури. Як наслідок, позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу».

Процедурні порушення, зокрема, такі як розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваженнями, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи. У п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 (заява №7460/03) зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Недотримання відповідачем приписів законодавства України про адміністративні правопорушення тягне недоведеність з боку суб`єкта владних повноважень правомірності оскаржуваної у цій справі постанови та є підставою для її скасування.»

Аналогічну правову позицію виклав і Білопільський районний суд Сумської області у своїй постанові від 27.11.2023р. по справі № 573/2140/23, провадження № 2-а/573/9/23, яка залишена в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.01.2024р. по справі № 573/2140/23.

Обставини у всіх аналогічних справах, на які наведені посилання вище, є аналогічними щодо тих, що розглядається зараз: позивач не був заздалегідь за 3 дні повідомлений про розгляд щодо нього справи про адміністративне правопорушення.

Це все можна вважати розглядом справи про адміністративні правопорушення з суттєвим порушенням прав та свобод позивача, його неналежним повідомленням щодо розгляду справи та суттєвими порушеннями процесу її розгляду з боку працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 . .

Оскільки ОСОБА_1 не повідомлено про розгляд справи, що є порушенням вказаних вище норм КУпАП, ураховуючи зазначені висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови та її скасування.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАСУ у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у даному випадку повинні містити достатню сукупність належних, допустимих, достовірних доказів, з яких буде вбачатися, що призовник, військовозобов`язаний або резервіст, будучи належним чином повідомленим про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або іншого визначеного законодавством органу влади, не прибув до відповідного органу влади у встановлені дату та час. При цьому з огляду на презумпцію протиправності рішення суб`єкта владних повноважень, що закріплена у ч. 2 ст. 77 КАСУ, обов`язок доведення вчинення особою відповідного правопорушення, а отже і обов`язок доведення правомірності власного рішення, покладається саме на суб`єкта владних повноважень.

Оскільки протокол № 323/5 від 31 жовтня 2024 року складений з порушенням ст.ст. 256, 277-2 КУпАП, суд визнає його недопустимим доказом, тому є підстави вважати всі наступні дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та здобуті дані у справі, в тому числі постанову про адміністративне правопорушення, неправомірними за правовим принципом «плодів отруєного дерева».

Відповідно до доктрини «плодів отруйного дерева» (fruit of the poisonous tree), сформульованої Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з його допомогою, будуть такими ж («Гефген проти Німеччини»). На думку ЄСПЛ, надається оцінка допустимості всього ланцюжка доказів, що базуються один за іншим, а не кожного окремого доказу автономно. У рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що докази, отримані в кримінальному провадженні з порушенням встановленого порядку, призводять до його несправедливості в цілому, незалежно від доказової сили таких доказів і від того, чи мало їх використання вирішальне значення для засудження обвинуваченого судом. У рішеннях у справах «Балицький проти України», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Шабельник проти України» ЄСПЛ застосував різновид доктрини «плодів отруйного дерева», яка полягає в тому, що визнаються недопустимими не лише докази, безпосередньо отримані з порушеннями, а також докази, яких не було б отримано, якби не було отримано перших. Таким чином, допустимі самі по собі докази, отримані за допомогою відомостей, джерелом яких є недопустимі докази, стають недопустимими.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не може бути допустимим доказом, так як складений з порушенням норм КУпАП, тому законних підстав винесення постанови не було.

Із змісту рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 № 23-рп/2010 вбачається, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

Відповідно до закріпленого у ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а вказав, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Тож, згідно з принципом презумпції невинуватості, який діє в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10.02.1995 у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАСУза наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного суддя дійшла висновку, що матеріалами справи не доведено дотримання при винесені оскаржуваної постанови вимог статей 248,277-2, 280 КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності із законом. В зв`язку з цим позовні вимоги підлягають задоволенню, оскаржувана постанова - скасуванню, провадження у справі про адміністративне правопорушенню - закриттю.

Керуючись статтями 9,72-77,139,250,268-272,286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову № 181182 від 31.10.2024 року у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г.В.Павловська