Справа № 200/8180/25
Суддя: Черникова А.О.
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 січня 2026 року Справа№200/8180/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі-позивач), через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС) «Електронний суд» звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі-відповідач), в якому просить з урахуванням уточнених позовних вимог у заяві від 30.10.2025:

- визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.10.2025 № 43 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.10.2025;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області зарахувати до пільгового стажу роботи по Списку № 1 затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 року, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи відповідно до записів № 3-13 трудової книжки НОМЕР_1 , з 06.09.2000 по 31.05.2005, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 01.03.2015 по 20.03.2015, з 01.04.2015 по 21.04.2015, з 15.09.2025 по 10.10.2025 на посаді електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті та до страхового стажу період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, та з 01.01.2021 по 31.08.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.10.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є необґрунтованим та протиправними. Зокрема, наголошено, що у позивача наявний стаж роботи по списку № 1 (підземні) понад 25 років, з урахуванням вимог ст. 28 ЗУ № 1058, натомість відповідач зарахував лише періоди по Списку № 1, та не зарахував до підземних робіт за постановою КМУ № 202, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а період з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 01.03.2015 по 20.03.2015; з 01.04.2015 по 21.04.2015 взагалі не зараховано до пільгового стажу роботи. При цьому, позивач зауважував, що рішення про відмову в призначенні пенсії № 43 від 17.10.2025 не містить роз`яснень щодо причин не зарахування спірних періодів до пільгового стажу роботи по списку № 1 ( підземні Постанова № 202).

Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року позовна заява залишена без руху, позивачу встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви 7 днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом надання суду: уточненої позовної заяви із зазначенням зареєстрованого місця проживання позивача, належного документа про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову в розмірі 968,96 грн за другу позовну вимогу немайнового характеру.

30 жовтня 2025 року від позивача надійшла уточнена позовна заява.

З урахуванням зазначених в уточненій позовній заяві вимог, позивачем усунуті недоліки позовної зави.

Ухвалою суду від 04 листопада 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав до суду відзив, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області правомірно відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком відповідно частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність необхідного пільгового стажу за Списком № 1.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 10 жовтня 2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За принципом екстериторіальності документи про призначення пенсії за віком на пільгових умовах передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 17.10.2025 № 43 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи.

В рішенні про відмову від 10.10.2025 зазначено, що пільговий стаж роботи по Списку № 1 становить 24 роки 05 місяців 09 днів. Пільговий стаж роботи на підземних роботах (25) - 15 років 01 місяць 02 дні., за провідними професіями (20) 05 років 01 місяць.

Не погодившись з відмовою в призначенні пільгової пенсії, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України- людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»( далі по тексту - Закон № 1058).

Відповідно до статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 5 Закону № 1058 винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.

Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Визначення права на пенсію, визначається ч. 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України (Постанова Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202), мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років.

Розділом 1 Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт цього Списку передбачено, що правом на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, користуються усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджувальних шахт для видобутку вугілля.

До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відтак, пільговий стаж за Списком № 1 за кваліфікуючими ознаками відповідає пільговому стажу за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202, а тому стаж за Списком № 1 має бути врахований як стаж за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202 в випадку призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, і навпаки стаж за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202 має бути врахований при призначенні пенсії за Списком № 1, згідно ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, як 1:1, за винятком провідних професій для яких визначено інше співвідношення.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім пункту 1 частини 2 цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшується на один рік.

Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії(посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці продовж повного робочого дня, встановленого для даного виробництва. Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відсутність чи не підтвердження хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. У разі відсутності відповідних записів у ній, стаж підтверджується порядком, який встановлено Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у Постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.

Відмовляючи у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у рішенні про відмову у призначенні пенсії № 43 від 17.10.2025 зазначило, що страховий стаж особи становить 49 років 03 місяці 04 дні (в т.ч. додаткові роки за список № 1 24 роки). Пільговий стаж особи становить 24 роки 05 місяців 09 днів з них: роботи підземні, професії за Постановою № 202 підземні (25) 15 років 01 місяць 02 дні, роботи підземні, провідні професії (20) 05 років 01 місяць. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Право на пенсійну виплату відповідно до частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутнє.

Як зазначає позивач, до його пільгового стажу роботи по Списку № 1 (підземні роботи за Постановою КМУ від 31 березня 1994 р. № 202) зараховані не всі періоди роботи, а саме не враховано 04 роки 10 місяців 23 дні:

з 06.09.2000 по 31.05.2005 - на посадах згідно до записів № 3-7 трудової книжки НОМЕР_1 від 20.09.2005;

з 28.09.2014р. по 30.09.2014р. на посаді електрослюсаря з повни робочим днем під землею;

з 01.03.2015р. по 20.03.2015р. на посаді електрослюсаря з повни робочим днем під землею;

з 01.04.2015р. по 21.04.2015р. на посаді електрослюсаря з повни робочим днем під землею,;

з 15.09.2025р. по 10.10.2025р. на посаді електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті та до страхового стажу період роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010, та з 01.01.2021 по 31.08.2024.

Водночас, суд зазначає, що з розрахунку стажу (РС-право) вбачається, що періоди роботи з 01.03.2010 по 31.12.2010 та з 01.01.2021 по 31.08.2024 зараховані до загального та пільгового стажу роботи згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

При цьому, період роботи з 25.02.2001 по 31.05.2005 відповідно до відомостей по спеціальному стажу (код підстави для обліку спецстажу) згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тобто зарахував лише по Списку № 1 та не зарахував до підземних робіт за Постановою КМУ № 202, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Періоди роботи з 28.09.2014 р. по 30.09.2014 р., з 01.03.2015 р. по 20.03.2015 р. та з 01.04.2015 р. по 21.04.2015 р. на посаді електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті не зараховано до пільгового стажу роботи по списку № 1 та Постанова № 202 від 31.03.1994 р, оскільки, як зазначав пенсійний орган, пільговий стаж роботи зарахований відповідно до відомостей по спеціальному стажу (код підстави для обліку спецстажу) згідно Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як зазначає відповідач, період роботи з 06.09.2000 по 21.02.2001 не зараховані до підземних робіт за Постановою КМУ № 202 з повним робочим днем в шахті, оскільки згідно трудової книжки заявник з 06.09.2000 року направлений на курси в УНК з відривом від виробництва.

Судом установлено, що згідно з трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.09.2005 року, індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5), довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжка або відповідних записів у ній, позивач навчався та працював на різних посадах ВП "шахта Росія" ДП "Селидіввугілля":

25.01.1999р. по 05.09.2000р. - прийнятий на посаду електрогазозварювальника;

06.09.2000р. по 21.02.2001р. - переведений на посаду електрослюсаря підземного, направлений на курси під час навчання отримував заробітну плату, та проходив виробничу практику з повним робочим днем під землею;

21.02.2001р. по 08.09.2024р. електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею.

Так, 06.09.2000 позивач був переведений учнем електрослюсаря підземного та цього ж дня направлений на курси УКК м. Селидове з відривом від виробництва. Згідно даних реєстру застрахованих осіб позивач отримував заробітну плату за період навчання з 02.01.2001 р. по 22.02.2001 р.- проходив виробничу практику на посаді електрослюсаря підземного з повним робочим днем під землею.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про професійно-технічну освіту" час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців. Ст.17 Закону України «Про професійно-технічну освіту» передбачено, що професійно-технічний навчальний заклад - це заклад освіти, що забезпечує реалізацію потреб громадян у професійно-технічній освіті, оволодінні робітничими професіями, спеціальностями, кваліфікацією відповідно до їх інтересів, здібностей, стану здоров`я.

Статтею 18 вказаного Закону визначено типи професійно-технічних навчальних закладів, зокрема, до професійно-технічних навчальних закладів належить навчально-курсовий комбінат.

Оскільки позивач проходив навчання та працював за фахом, а присвоєна кваліфікація є роботою за набутою професією в розумінні ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно не зарахував до пільгового стажу вищезазначений період навчання в УКК з 06.09.2000 по 22.02.2001.

Щодо не зарахування періодів роботи з 28.09.2014 р. по 30.09.2014 р., з 01.03.2015 р. по 20.03.2015 р. та з 01.04.2015 р. по 21.04.2015 р. на посаді електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті до пільгового стажу роботи по списку № 1 та Постанова № 202 від 31.03.1994 суд виходить з наступного.

В зазначений період на шахті було застосовано простій з вини підприємства.

Відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.

Під час простою працівники підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню на загальних підставах, у цей період підприємство нараховує на виплату працівнику єдиний соціальний внесок, тому період простою зараховується до страхового та пільгового стажу, на підставі якого нараховують пенсію.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Також, згідно статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до даних трудової книжки серії НОМЕР_1 від 20.09.2005, індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5), в зазначений період позивач працював на посаді електрослюсар підземний з повним робочим днем під землею.

У відомостях з реєстру застрахованих осіб зазначено, що позивачем відпрацьовано повний місяць на підприємстві з кодом 33621594 ВП «шахта Котляревська» ДП «Селидіввугілля», страхові внески сплачені в повному обсязі.

Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5) в спірні періоди роботи позивач має спеціальний стаж за кодом ЗП3013А1, ЗП 3014А1.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, Постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за ЗП3013А1, ЗП 3014А1, для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці: - код ЗПЗ013А1- Працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам. - код ЗП3014А1- Працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі Порядок № 383).

Відповідно до п. 2 Порядку № 383 під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

До підрозділу 1. «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І. «Гірничі роботи». (Видобування корисних копалин. Геологорозвідувальні роботи. Будівництво, реконструкція, технічне переозброєння і капітальний ремонт шахт, рудників, копалень, метрополітенів, підземних каналів, тунелів та інших підземних споруд) Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461, включені:

Працівники:

зайняті повний робочий день на підземних роботах;

які обслуговують працівників, зайнятих на підземних роботах (медперсонал підземних пунктів охорони здоров`я, працівники підземного телефонного зв`язку тощо).

Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджений Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гарячих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Постанова КМУ № 202).

До розділу І «Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт» постанови КМУ № 202 включені усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Таким чином, трудова книжка позивача містить інформацію про пільговий характер роботи останнього за період з 28.09.2014 р. по 30.09.2014 р., з 01.03.2015 р. по 20.03.2015 р. та з 01.04.2015 р. по 21.04.2015 р. для призначення пенсії на пільгових умовах.

Аналогічно, період з 25.02.2001 по 31.05.2005 має бути зарахований до підземних робіт за Постановою КМУ № 202, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо зарахування періоду з 15.09.2025 по 10.10.2025 до пільгового стажу роботи до списку № 1 ( підземні).

Судом установлено, що згідно з записів трудової книжки позивач перебував у договірних відносинах з ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ ДТЕК «Павлоградвугілля», а саме з 09.09.2024 по теперішній час на посаді електрослюсара підземний з повним робочим днем у шахті.

Первинно, позивач звертався з заявою щодо призначення пенсії 19.09.2025. На порталі ПФУ в особистому кабінеті з`явилась інформація у вигляді позначки «відмовлено», 26.09.2025 рішення про відмову в призначенні пенсії за заявою від 19.09.2025 - відсутнє. У зв`язку з цим, 07.10.2025 позивач звернувся з заявою-клопотанням до ГУ ПФУ в Донецькій області надати рішення про відмову в призначенні пенсії за заявою від 19.09.2025, однак відповідь не отримав.

10.10.2025 не отримавши відповідь про відмову в призначенні пенсії, позивач оновив сканкопію трудової книжки і подав нову заяву на призначення пенсії за віком.

В рішенні про відмову в призначенні пенсії пільговий стаж зараховано по 15.09.2025, однак не надано жодної оцінки стажу у період по день подання заяви 10.10.2025. Отже, оскільки відповідач не заперечує щодо відповідності означеного стажу статусу, який має бути зарахований до підземних робіт за Постановою КМУ № 202, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», період з 15.09.2025 по 10.10.2025 протягом якого позивач продовжував працювати на посаді «Електрослюсар підземний з повним робочим днем у шахті» підлягає також зарахуванню до пільгового стажу по списку № 1 (підземні Постанова № 202 від 31.03.1994).

Підсумовуючи викладене, позивачем дотримано умови, за яких останній претендує на призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: безпосередня зайнятість повний робочий день на підземних роботах 25 років, виконання роботи за списком робіт і професій, розділ І затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202.

Трудова книжка містить усі необхідні записи, що підтверджують період виконуваної роботи, її характер та зайнятість за професіями, які віднесені до списку робіт і професій, затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202, (підземні роботи), а саме зазначено з повним робочим днем під землею.

Проаналізувавши норми права та матеріали справи, суд вважає, що відповідач не довів правомірності своїх дій щодо не зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу роботи, зокрема, періоди: за Списком робіт затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ 1, період роботи з 06.09.2000 по 21.02.2021, з 25.02.2001 по 31.05.2005, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 01.03.2015 по 20.03.2015, з 01.04.2015 по 21.04.2015, з 15.09.2025 по 10.10.2025 на посаді електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зарахування вказаних періодів до страхового стажу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, вимога щодо зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити та виплатити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахування ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.10.2025 не підлягає задоволенню, оскільки відповідний розрахунок стажу в даному випадку є дискреційними повноваженнями пенсійного органу.

Як наслідок, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 10.10.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із врахуванням висновків суду у даній справі.

Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи характер задоволених вимог, на користь позивача слід присудити понесені ним судові витрати в повному розмірі 968,96 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 10.10.2025 № 43 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу відповідно до заяви про призначення пенсії від 10.10.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком робіт, затвердженому Постановою КМУ від 31.03.1994 № 202 розділ 1, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 06.09.2000 по 21.02.2021, з 25.02.2001 по 31.05.2005, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 01.03.2015 по 20.03.2015, з 01.04.2015 по 21.04.2015, з 15.09.2025 по 10.10.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 10.10.2025 про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (зареєстроване місцезнаходження: 79000, Львівська область, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, буд. 10, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.О.Черникова