Справа № 120/18258/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2026-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

06 січня 2026 р. Справа № 120/18258/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Дмитришена Руслана Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди

ВСТАНОВИВ:

У Вінницький окружний адміністративний суд звернулася з адміністративним позовом військова частина НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства (надалі - КАС України) передбачено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами, вважаю, що наявні підстави для її повернення з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

В свою чергу, відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Статтею 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", якою визначено порядок стягнення сум завданої шкоди, в частині першій встановлено, що стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

Відповідно до наявних у справі матеріалах, судом встановлено, що наказом начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України «Про особовий склад» від 26.11.2024 №1629-ОС, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення солдата ОСОБА_1 , який прибув для подальшого проходження військової служби з ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.11.2024.

Відповідно до висновку службового розслідування від 12.05.2025 №04.4/664/25-СР факт самовільного залишення 28.04.2025 місця тимчасової дислокації підрозділу інспектором прикордонної служби 2 категорії - механіком-водієм третього відділення інспекторів прикордонної служби першої прикордонної застави першого відділу (тип С) прикордонної служби третьої прикордонної комендатури швидкого реагування старшого солдата ОСОБА_1 підтвердився.

Разом з тим, позивач нараховував грошове забезпечення відповідачу за період з 28.04.2025 по 30.04.2025, хоча він був відсутній на військовій службі без поважних причин. Відповідно до довідки про нараховане та виплачене грошове забезпечення у військовій частина НОМЕР_1 за період з 28.04.2025 по 30.04.2025 відповідачу було нараховано 2463,83 грн.

Як зазначає позивач, ОСОБА_1 по теперішній час відсутній на військовій службі без поважних причин, документи які підтверджували б правомірність відсутності його на військовій службі до НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону не надходили.

Відповідно до п. 1 наказу начальника НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону "Про результати службового розслідування" від 15.05.2025 №1250-ОД офіцеру групи розвідки та застосування БпПС наказано, направити до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, матеріали службового розслідування для прийняття правового рішення стосовно старшого солдата ОСОБА_1 , в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України, а саме: самовільне залишення місця служби, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Відділу юридичного забезпечення наказано, після порушення кримінального провадження за ч. 5 ст. 407, ч. 4 ст. 410 ККУ по військовослужбовцю, підготувати документи для стягнення суми збитків завданих державі у розмірі: 3501,89 грн. з старшого солдата ОСОБА_1 .

Головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічного відділу (бухгалтерської служби) наказано, здійснити записи до "Книги обліку грошових стягнень і нарахувань НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону" про суму збитків завданих державі старшим солдатом ОСОБА_1 .

У разі поновлення ОСОБА_1 на всі види забезпечення організувати утримання завданого державі збитку у зв`язку із неправомірним отриманням грошового забезпечення за період з 28.04.2025 по 30.04.2025.

Таким чином, станом на даний час відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який самовільно залишив місце служби, наказ про його звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу не видавався, а сума збитків, заподіяних вказаною особою у розмірі становить 3501,89, що відповідає відомостям зазначеним у довідці від 05.05.2025 №537 нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 28.04.2025 по 30.04.2025.

Статтею 12 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі", на яку в позові посилається представник позивача, визначена можливість відшкодування завданої шкоди в судовому порядку в двох випадках: у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби. При цьому, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

Судом з`ясовано, що позивачем до позовної заяви не додано доказів звільнення відповідача з військової служби, так і доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору шляхом надсилання вимоги про добровільне відшкодування завданих збитків, а також доказів відмови відповідача відшкодувати завдану шкоду.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" у разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не надав доказів звернення до відповідача для досудового врегулювання спору у випадках, в яких законом визначено обов`язковість досудового врегулювання, або на момент звернення позивача із позовом не сплив визначений законом строк для досудового врегулювання спору.

Таким чином, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви на підставі п. 4 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Суд звертає увагу на те, що в силу положень частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди разом з доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

2. Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна