Справа № 320/27042/25
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м.Київ № 320/27042/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області, третя особа Головне управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області, третя особа Головне управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області та просить суд:

визнати протиправним і скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19.09.2024 № 1441 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 за клопотання відповідача у якості третьої особи було залучено Головне управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що не вчиняв жодних протиправних дій на території України, громадський порядок не порушував. Зазначив, що законних підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання у відповідача не було. За наведених обставин вважає, що відповідачем прийнято протиправно рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання без законних на те підстав, за відсутності будь-якої додаткової інформації, яка б свідчила про наявність підстав, передбачених п. 4 ст. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (далі Порядок № 322)

До суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача вказує на те, що Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області отримало інформацію від Головне управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області про наявність інформації, яка отримана у ході виконання завдань, визначених Законом України «Про Службу безпеки України», що засвідчується листом УКР ГУ СБУ № 51/1/3- 4747мп від 23.12.2025.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення, де останній зазначає про наявність підстав, які зумовили звернутись з листом до Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області подання (пропозицію з питань національної безпеки) про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні у зв`язку із тим, що його дії можуть загрожувати національній безпеці Україні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є громадянином Китайської Народної Республіки, що підтверджується національним паспортом НОМЕР_1 , виданим 13.02.2025 Посольством Китайської Народної Республіки в Польщі.

Позивач зареєстрований з 31.08.2023 за адресою по АДРЕСА_1 .

Відповідно до наявних матеріалів справи, позивач в період з січня 2018 року по листопад 2024 року неодноразово перетинав державний кордон України. При цьому порушень правил перетинання державного кордону або порушень паспортного режиму чи міграційного законодавства зафіксовано не було.

На території України позивач займається господарською діяльністю, є власником і керівником зареєстрованого 03.07.2021 Товариства з обмеженою діяльністю «ЦЯНЬ ПАЙ» (код 44342532), основними видами діяльності якого є туристична діяльність та здійснення різних видів торгівлі.

Протягом останніх двох років позивач проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з громадянкою України ОСОБА_3 .

01.07.2024 позивач звернувся до ВЦОД № 1 УПТППІОБГ ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою-анкетою щодо обміну посвідки на тимчасове проживання на підставі ч. 10 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 № 3773-VI (далі - Закон № 3773) (провадження культурної, освітньої, наукової, спортивної, волонтерської діяльності).

12.07.2024 позивача було документовано посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_2 терміном дії до 12.07.2025.

17.09.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області отримано подання від Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області від 13.09.2024 за № 51/1/3-6317 щодо скасування посвідки на тимчасове проживання на території України позивача в якому зазначено, що за наявними даними причетний до проведення діяльності на шкоду державній безпеці України в умовах воєнного стану.

19.09.2024 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області (відповідачем) було винесене рішення № 1441 про скасування позивачу посвідки на тимчасове проживання.

Вважаючи таке рішення відповідача протиправним позивач звернулась з даним позов до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 33 Конституції України, передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон № 3773.

Згідно п. 9, 18 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку; посвідка на тимчасове проживання документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 3773 передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону прибули в Україну для працевлаштування або укладення гіг-контракту та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період роботи в Україні.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 5 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства, зазначені у ч. 1 та 17 ст. 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання; іноземці та особи без громадянства, зазначені у ч. 4, 15, 18 та 20 ст. 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

У відповідності до ч. 20 1 ст. 5 Закону № 3773 технічний опис, зразки бланків посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною, знищення посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання вищевказаного положення Кабінетом Міністрів України прийнято постанову, якою затверджено Порядок № 322.

Пунктами 1-3 Порядку № 322 визначено, що посвідка на тимчасове проживання (далі посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Посвідка виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України та які:

1) досягли 16-річного віку або не досягли 16-річного віку, але самостійно прибули в Україну з метою навчання, - на підставі заяв-анкет, поданих ними особисто;

2) не досягли 16-річного віку або визнані обмежено дієздатними чи недієздатними, - на підставі заяв-анкет осіб, зазначених у частинах другій - тринадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», до яких вони прибули з метою возз`єднання сім`ї.

Підстави для скасування посвідки закріплені у п. 63 Порядку № 322.

Так, згідно п.п. 4 п. 63 Порядку № 322, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі: коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

У відповідності до п. 64-66 Порядку № 322 рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Копія рішення про скасування посвідки видається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства під розписку або надсилається такій особі і приймаючій стороні рекомендованим листом не пізніше ніж через п`ять робочих днів з дня його прийняття.

Територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС протягом п`яти робочих днів з дня прийняття рішення про скасування посвідки інформує про це ДМС та Адміністрацію Держприкордонслужби.

Як встановлено судом, оскаржуване позивачем рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про скасування посвідки на тимчасове проживання прийнято на підставі п.п. 4 п. 63 Порядку № 322.

Підставою ж для винесення відповідачем такого рішення слугували обставини, викладені в поданні Головного управління Служби безпеки України в м. Києві та Київській області від 13.09.2024 № 51/1/3-6317.

Так, у відповідності до змісту вказаного подання, Головним управлінням за результатами виконання визначених законодавством завдань у сфері забезпечення державної безпеки отримано інформацію стосовно громадянина Китаю ОСОБА_4 ( ОСОБА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за наявними даними причетний до проведення діяльності на шкоду державній безпеці України в умовах воєнного стану. З метою забезпечення національної безпеки України, захисту громадського порядку та правоохоронних інтересів громадян, керуючись п.п. 4 п. 63 Порядку № 322, ініціювало питання щодо скасування громадянину Китаю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_2 .

Суд відзначає, що дійсно інформація від органів Служби безпеки України може бути підставою для проведення міграційною службою перевірки та збору доказів щодо конкретної особи, проте, така перевірка та обґрунтованість висновку про наявність в діях іноземця або особи без громадянства загрози національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, має бути проведена та є обов`язком ДМС.

Без проведення перевірки вказаних обставин, прийняття ДМС відповідних рішень є лише формальністю та суперечить як діючому законодавству у цій сфері, так і вимогам ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 13.05.2021 у справі № 815/1063/18, від 11.12.2019 у справі № 240/6247/18.

Крім того, в постанові від 04.09.2020 у справі № 120/1859/19-а Верховний Суд вказав, що відповідно до п. 23 Порядку № 1983, територіальні органи, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, реалізують свої повноваження шляхом всебічної перевірки на підставі відповідного подання, а також запрошення для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається питання. Отже, функція територіальних органів, які розглядають питання про скасування дозволу на імміграцію, реалізується шляхом всебічної перевірки на підставі відповідного подання, а також запрошення для надання пояснень іммігрантів, стосовно яких розглядається це питання.

Слід звернути увагу, що представником позивача було направлено адвокатські запити до Служби безпеки України, Офісу Генерального прокурора, Національної поліції України та з відповідей яких вбачається, що відносно позивача обліковується інформація про його притягнення до адміністративної відповідності за ст. 173 КУпАП (дрібне хуліганство) з направленням відповідно протоколу на розгляд до Дарницького районного суду міста Києва.

Водночас, постановою судді Дарницького районного суду міста Києва від 10.08.2020 у справі № 753/9164/20 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього було закрите у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Тобто, матеріали даної адміністративної справи не містять доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на встановлення наявності підстав для застосування положень п.п. 4 ст. 63 Порядку № 322, а на час прийняття оскаржуваного рішення відповідач не мав належних та допустимих доказів вини позивача у вчинені злочинів, зазначених у поданні.

Встановлені обставини свідчать про формальний підхід відповідача під час розгляду подання.

Суд звертає увагу, що вказане подання не містить будь-якої іншої інформації, що свідчила б про загрозу з боку позивача національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, вчинення ним злочину проти миру, воєнного злочину або злочину проти людяності, як їх визначено в міжнародному праві, або про її розшук у зв`язку з учиненням діяння, що відповідно до законів України визнається тяжким злочином.

На підставі викладеного суд доходить висновку, що відповідачем не доведено наявність підстав, передбачених п.п. 4 п. 63 Порядку, які могли б бути підставами для прийняття рішення від 19.09.2024 № 1441 про скасування посвідки на тимчасове проживання, а відтак таке слід визнати протиправним і скасувати.

Відповідно до положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 1 211,20 грн

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1 211,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 19.09.2024 № 1441 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Китайської Народної Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального Управління ДМС України у м. Києві та Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 грн (одна тисяча двісті одинадцять) 20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.