Справа № 520/29174/24
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 р. Справа № 520/29174/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: П`янової Я.В. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.10.25 по справі № 520/29174/24

за позовом ОСОБА_1

до Офісу Генерального прокурора

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою, поданою в порядку ст. 383 КАС України про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання додаткового рішення суду, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність допущену відповідачем - Офісом Генерального прокурора на виконання додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі №520/29174/24 та постановити відповідну ухвалу в порядку статті 249 КАС України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 у задоволенні заяви ОСОБА_1 по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора в порядку ст. 383 КАСУ - відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що на виконання додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі №520/29174/24 виданий виконавчий лист на примусове виконання рішення, який 17.05.2025 скеровано до Державної казначейської служби України за відомчим розподілом щодо виконання судових рішень, в яких боржником є центральний орган виконавчої влади (центральний апарат правоохоронного органу). 21.05.2025 зазначена заява прийнята ДКСУ до виконання зі встановленням боржнику терміну 2 місяців на виконання, проте до теперішнього часу виконання судового рішення боржником не проведено. Зазначає, що по спливу відведеного двухмісячного терміну лише повідомлено орган ДКСУ про реквізити рахунку безспірного списання коштів, однак жодним чином активних заходів по реальному виконанні рішення не проведено, як і не виконано їх Держказначейством, що свідчить про об`єктивну вичерпність встановлених законом заходів примусового виконання рішення суду.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Офісом генерального прокурора зазначено, що заява ОСОБА_1 стосується виключно його незгоди з тривалим, на його думку, виконанням Державною казначейською службою України виконавчого листа від 12.05.2025, що свідчить про безпідставність доводів заявника про вчинення відповідачем протиправних дій чи порушення його прав. Зазначає, що Офісом Генерального прокурора виконано всі вимоги, передбачені Порядком №845, а подальші дії щодо здійснення безспірного списання коштів з рахунку Офісу Генерального прокурора належить до компетенції ДКСУ.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі №520/29174/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Офісу Генерального прокурора щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів. Зобов`язано Офіс Генерального прокурора нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів за період з липня 2016 року по жовтень 2024 року включно і стягнути зазначену суму на його користь. В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2025, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 по справі № 520/29174/24 - залишено без змін.

Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі №520/29174/24 заяву позивача про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 18.04.2025, додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі № 520/29174/24 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку ст. 383 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що повне виконання рішення суду в частині стягнення заборгованості залежить не тільки від Офісу Генерального прокурора, а в першу чергу від виділення коштів з Державного бюджету України та їх подальшого перерахування до територіального органу. Також зазначено, що боржником вчиняються активні дії задля виплати позивачу нарахованої заборгованості, що виникла внаслідок стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України, однак вважає змінити підстави такої відмови, з урахуванням наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у рішенні від 26 червня 2013 року, зазначив про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України зазначив, що бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Приписами статті 14 КАС України передбачено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до частини першої статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Процесуальне законодавство визначає наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Таким чином Кодексом адміністративного судочинства України передбачено спеціальні норми, спрямовані на забезпечення належного виконання судового рішення.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Таким чином, правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого визначено у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 КАС України є можливим у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Частиною 1 статті 373 КАС України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 6 Порядку №845 визначено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб:

- заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення);

- оригінал виконавчого документа;

- судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності);

- оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету).

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання додаткового рішення суду у справі №520/29174/24 видано виконавчий лист від 12.05.2025, який ОСОБА_1 17.05.2025 скеровано до Державної казначейської служби України.

Відповідно до листа Державної казначейської служби України від 24.06.2025 повідомлено ОСОБА_1 , що Казначейством підповідно до п. 8 Порядку №845 здійснено попередній розгляд документів та прийнято до виконання оригінал виконавчого листа по справі № 520/29174/24.

Відповідно до листа Офісу Генерального прокурора від 16.07.2025 №21-1326 вих-25 повідомлено ОСОБА_1 , що боржником повідомлено ДКСУ про коди програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету і економічної класифікації видатків бюджету та рахунок, з якого проводиться безспірне списання коштів.

Також, листом Офісу Генерального прокурора від 04.08.2025 № 21-1430вих-25 повідомлено стягувача, що у разі надходження до Офісу Генерального прокурора оригіналу виконавчого документа, виданого судом у справі №520/29174/24 щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., буде вирішено питання про виконання рішення суду у цій частині.

Колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду із заявою в порядку статті 383 КАС України, заявник повинен довести наявність протиправних дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час виконання судового рішення. Водночас сам по собі факт тривалого невиконання рішення суду не є безумовною підставою для визнання таких дій чи бездіяльності протиправними, якщо суб`єкт владних повноважень не ухиляється від виконання рішення та вживає передбачених законом заходів для його реалізації.

Слід зазначити, що матеріали справи не містять відомостей про відсутність бюджетних асигнувань, так само як і не містять посилань відповідачів на неможливість виконання судового рішення з підстав фінансування. Водночас із наданих до матеріалів справи доказів встановлено, що після набрання додатковим рішенням суду законної сили 18.04.2025, розпочато процедуру його виконання в порядку, передбаченому Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845. Зокрема, позивач звернувся до Державної казначейської служби України з оригіналом виконавчого листа, який прийнятий до виконання, про що Казначейством повідомлено ОСОБА_1 листом від 24.06.2025.

Відповідно до п. 5 Порядку №845, під час виконання виконавчих документів органи Казначейства мають право, зокрема застосовувати заходи впливу до боржників відповідно до Бюджетного кодексу України та у разі виявлення фактів порушення бюджетного законодавства у процесі або за результатами виконання виконавчих документів, повідомляти про такі порушення органам Держаудитслужби; повідомляти органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ, про дії або бездіяльність боржника, що перешкоджає виконанню виконавчого документа; відкладати, зупиняти безспірне списання коштів і їх перерахування стягувачам у випадках, передбачених законом та цим Порядком; вживати інших заходів до виконання виконавчих документів.

Матеріали справи не містять доказів того, що Казначейством порушувались питання щодо застосування до Офісу Генерального прокурора будь-яких заходів впливу щодо не виконання грошового зобов`язання, як і не встановлено обставин, які б свідчили про невизнання боржником суми боргу або доказів того, що боржник заперечує проти заборгованості чи вчиняє дії, спрямовані на ухилення від її погашення.

Водночас, Офіс Генерального прокурора у межах своїх повноважень здійснив дії, необхідні для реалізації бюджетної процедури виконання рішення суду, зокрема повідомив Державну казначейську службу України про відповідні коди програмної класифікації видатків, що підтверджується листом від 16.07.2025.

Таким чином, встановлені обставини свідчать не про бездіяльність відповідача, а про вчинення ним організаційних та процедурних дій, передбачених чинним законодавством України для виконання судових рішень, боржником за якими є бюджетна установа.

За відсутності доказів ухилення від виконання рішення суду або вчинення боржником дій, спрямованих на перешкоджання його виконанню, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про наявність протиправної бездіяльності Офісу Генерального прокурора у розумінні ст. 383 КАС України при виконанні додаткового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 по справі № 520/29174/24.

Щодо листа Офісу Генерального прокурора від 04.08.2025 № 21-1430вих-25, в якому зазначено, що у разі надходження до Офісу Генерального прокурора оригіналу виконавчого докумнта, буде вирішено питання про виконання рішення суду, колегія суддів зазначає, що наведена інформація не створює перешкод для виконання судового рішення та не може бути розцінена як протиправна дія або бездіяльність у розумінні статті 383 КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що в межах даних правовідносин матеріали справи не містять доказів умисної бездіяльності або протиправної поведінки відповідача щодо виконання судового рішення, отже підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання протиправними дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень під час виконання рішення суду відсутні.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції не у повній мірі вмотивував прийняте рішення, у зв`язку з чим, ухвала суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції, викладеній у цій постанові суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 4 ст. 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити в частині підстав та мотивів прийнятого рішення.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 по справі № 520/29174/24 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 по справі №520/29174/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя А.О. Бегунц
Судді Я.В. П`янова В.Б. Русанова