Справа № 520/22119/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 грудня 2025 року № 520/22119/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Корм» (вул. Степова, буд. 12, с. Вирішальний, Харківська область, 63401 ) до Чернівецької митниці Державної митної служби України (вул. Руська, буд. 248М, м. Чернівці, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., 58023 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Мега Корм» звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025 р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2025/000692.

В обґрунтування позову зазначено, що рішення про коригування митної вартості № UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025 Чернівецької митниці Державної митної служби України є необґрунтованим та безпідставним, оскільки під час митного оформлення позивачем надано всі документи на підтвердження вартості товарів і обраного методу її визначення.

Ухвалою суду від 03.09.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі.

Представником Чернівецької митниці Державної митної служби України до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти заявленого позову заперечує з підстав його необґрунтованості та недоведеності. При цьому, представником відповідача зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість товарів не підтверджується поданими документами, а додаткових підтверджуючих доказів підприємством позивача до митного оформлення подано не було.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕГА КОРМ» (надалі Позивач) зареєстроване 05.09.2017, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про включення відомостей про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 41565278; основний вид діяльності за КВЕД: 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах.

09.04.2025 року між ТОВ «МЕГА КОРМ» (в якості Покупця) та Компанією VEQ CO., LTD (Тайланд) (в якості Продавця), укладено Договір купівлі продажу №MK-15-2025, відповідно до умов якого Продавець погоджується продати, а Покупець купити товар, який вказаний у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту вказаних товарів представником позивача до Чернівецької митниці подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД): 25UA81U1 від 29.06.2025, в якій митна вартість поставленого товару визначена за ціною контракту (основний метод). Задекларована декларантом вартість товару склала 2 453 363,56грн. (52800,00 доларів США х 41.5852 + 257 665,00 грн.(транспортні витрати).

30.06.2025 року митницею було направлено запит (Повідомлення) б/н до МД від 29.06.2025 №25UA81U1 декларанту, в якому зазначено, що згідно ч. 2, 3 ст. 53 МКУ та враховуючи положення пп.1 ч.5 ст. 54 МКУ, що позиціонується з положеннями ст.17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ, декларанту слід надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме: за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваного товару (для підтвердження умов перевезення та числових значень транспортних витрат, які є складовими митної вартості товару); страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (для підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар); договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається (для підтвердження даних щодо виробника товару, умов поставки та ціни); рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом) (для підтвердження даних щодо виробника товару, умов поставки та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари); виписку з бухгалтерської документації (для деталізації умов оплати); копію митної декларації країни відправлення (для підтвердження даних щодо виробника товару і ціни, та для деталізації умов поставки).

Листом від 30.06.2025 р. Позивачем було повідомлено митний орган про неможливість надання документів крім вже наданих.

30.06.2025 року Чернівецькою митницею Державної митної служби України було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2025/000692 та прийнято рішення про коригування митної вартості № UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025 р.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості №UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025, згідно з положеннями п. 1 ст. 55 МКУ митним органом буде здійснено коригування митної вартості товару. У митного органу відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, тому, відповідно до статей 59, 60 МКУ, неможливо застосувати методи за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Відповідно до статей 62, 63 МКУ методи визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості не можуть бути використані, оскільки в митного органу відсутня інформація щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів. Було обрано метод визначення митної вартості резервний (ст.64 МКУ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. За основу для визначення митної вартості взято раніше визнану (визначену) митними органами митну вартість товару за МД від 22.11.2024 №UA408020/2024/057907 «Лікарські засоби (Ветеринарні), що містять антибіотики. Не в аерозольній упаковці: Ветеринарний препарат "Зінол 1%"(Veterinary preparation "Zinol 1%") Серія: 175 до 08.08.2026 - 4000 кг. Не належить до психотропних, наркотичних речовин та прекурсорів. Країна виробництва: CN. Торгівельна марка: Ветсинтез. Виробник: ZHEJIANG DAYANG BIOTECH GROUPCO., LTD». Рівень митної вартості 6,9407 USD/кг. Поставка товару здійснюється за тим же виробником, торговельною маркою, країною походження. Розрахунок: 6,9407 USD/кг * 22000 кг (вага нетто)= 152695,4 USD. Висновок: подання нової митної декларації за ціною товару, зазначеною в Рішенні про коригування митної вартості.

Позивач не погоджуючись з рішенням митного органу звернувся до суду з позовом.

Суд, розглядаючи справу по суті заявлених позовних вимог, виходив з такого.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі за текстом також - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України № 4495-VI від 13.03.2012).

Положеннями статті 49 МК України передбачено те, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин першої та другої статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом частини другої статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення статті 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з частиною другою статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Із положень частин першої та другої статті 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

За приписами частини другої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За частиною п`ятою статті 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 за № 631, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.08.2012 за №1360/21672, затверджено Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа (далі - Порядок № 631).

Відповідно до п.4.5 розділу IV Порядку № 631 при здійсненні митного оформлення виконуються, зокрема, такі митні формальності:

4.5.4. Контроль із застосуванням системи управління ризиками, в тому числі оцінка ризику за МД шляхом аналізу ЕК МД та ЕК ДМВ (ЕМД та ЕДМВ) за допомогою АСАУР (автоматизованої системи аналізу управління ризиками).

Вказаний перелік форм митного контролю формується в автоматичному режимі програмно-інформаційним комплексом ЄАІС та є обов`язковим для відпрацювання.

Спрацювання АСАУР за напрямом перевірки правильності визначення митної вартості товарів у зв`язку з ризиком заниження митної вартості є рекомендацією посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного оформлення документи.

В даному контексті доречно зауважити, що згідно зі статтею 361 МК України управління ризиками - це робота митних органів з аналізу ризиків, виявлення та оцінки ризиків, розроблення та практичної реалізації заходів, спрямованих на мінімізацію ризиків, оцінки ефективності та контролю застосування цих заходів. Під ризиком розуміється ймовірність недотримання вимог законодавства України з питань митної справи.

Митні органи застосовують систему управління ризиками для визначення товарів, транспортних засобів, документів і осіб, які підлягають митному контролю, форм митного контролю, що застосовуються до таких товарів, транспортних засобів, документів і осіб, а також обсягу митного контролю.

Цілями застосування системи управління ризиками є:

запобігання, прогнозування і виявлення порушень законодавства України з питань державної митної справи;

забезпечення більш ефективного використання наявних у митних органів ресурсів та зосередження їх уваги на окремих згрупованих об`єктах аналізу ризику, щодо яких є потреба у застосуванні окремих форм митного контролю або їх сукупності, а також у підвищенні ефективності митного контролю (областях ризику);

забезпечення в межах повноважень митних органів заходів із захисту національної безпеки, життя і здоров`я людей, тварин, рослин, довкілля, інтересів споживачів;

прискорення митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За положеннями статей 57, 58 Митного кодексу України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до частини восьмої статті 57 Митного кодексу України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим у розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Отже, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

За результатами аналізу зазначених положень Митного кодексу України вбачається, що орган доходів і зборів при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись у достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного кодексу України.

Водночас митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, тобто не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Разом з тим витребувати необхідно тільки ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Верховний Суд у висновках за аналогічними справами сформував усталену позицію, відповідно до якої митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, виключають можливість застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів. При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Зазначена вище позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/10733/15, від 09.04.2019 у справі № 825/1990/17, від 09.04.2019 у справі № 826/15850/15, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.

За приписами статті 337 Митного кодексу України перевірка документів та відомостей, які відповідно до статті 335 цього Кодексу подаються митним органам під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом. Разом з цим, контроль із застосуванням системи управління ризиками - це оцінка ризику шляхом аналізу (у тому числі з використанням інформаційних технологій) поданих документів у конкретному випадку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України з метою обрання форм та обсягу митного контролю, достатніх для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи (частини 1, 4 статті 337 Митного кодексу).

В свою чергу, згідно з частиною 1 статті 320 Митного кодексу України, форми та обсяги контролю, обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.

Зміст наведених норм дає підстави дійти висновку, що дані системи управління ризиками є підставою лише для обрання форм і методів митного контролю, однак самі по собі не є підставою для коригування митної вартості.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "МЕГА КОРМ» зареєстроване 05.09.2017, про що вчинено запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про включення відомостей про державну реєстрацію юридичної особи за ідентифікаційним кодом 41565278; основний вид діяльності за КВЕД: 10.91 Виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах. 09.04.2025 року між ТОВ «МЕГА КОРМ» (в якості Покупця) та Компанією VEQ CO., LTD (Тайланд) (в якості Продавця), укладено Договір купівлі продажу №MK-15-2025, відповідно до умов якого Продавець погоджується продати, а Покупець купити товар, який вказаний у Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 3.1 та п.3.2 Договору загальна вартість продукції за даним договором купівлі - продажу складається з загальної вартості у Специфікаціях до цього договору.

Покупець має право замовляти, а Продавець відповідно відпускати, частинами товар відповідно до підписаних Специфікацій, вказавши кількість і ціну відпущеної Продукції.

В п. 7 та п. 8 Договору Сторони погодили, що умови та строки поставки вказуються в Специфікаціях до цього договору. Відправником товару може бути будь-яка інша компанія за вказівкою контрактоутримувача, про що вказується у товаро-супровідній документації та не потребує додаткового узгодження з утримувачем товару. Умови платежу вказуються в Специфікаціях до цього договору. Валюта платежу долари США. Валюта договору долари США. Після узгодження Покупцем Продавець має надати наступні документи: рахунок фактура (інвойс) (оригінал), пакувальний лист (оригінал), морську накладну (коносамент) (видання телекс релізу коносамента) або авіа накладну (копія), сертифікат якості на продукцію (оригінал), сертифікат походження (оригінал), страховий поліс (копія), експортна декларація (копія).

Компанія VEQ CO., LTD (Тайланд) надала Позивачу комерційну пропозицію від 07.04.2025 р. щодо вартості ветеринарного препарату Зінол. Згідно специфікації № 1 від 09.04.2025 року до Договору купівлі продажу № MK-15-2025 від 09.04.2025 року, сторонами було погоджено опис товару, його кількість та вартість, а саме Ветеринарний препарат "Зінол 1%" (Veterinary preparation "Zinol 1%") кількістю 22000.00 кг, ціна 2,40 доларів США за 1 кг, загальною вартістю 52 800,00 доларів США; на умовах поставки FOB Шанхай, Китай / FOB Shanghai, China; Умови платежу: Відстрочка платежу 180 днів з дати надходження Товару на склад Покупця.

З метою здійснення митного оформлення ввезених в режимі імпорту вказаних товарів представником позивача до Чернівецької митниці подано електронну митну декларацію (далі - ЕМД): 25UA81U1 від 29.06.2025, в якій митна вартість поставленого товару визначена за ціною контракту (основний метод). Задекларована декларантом вартість товару склала 2 453 363,56грн. (52800,00 доларів США х 41.5852 + 257 665,00 грн. (транспортні витрати).

На підтвердження заявленої митної вартості товарів під час проведення митного контролю та митного оформлення позивачем разом з вказаною митною декларацією надано документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України, що перелічені у графі 44 цієї МД, а саме: договір купівлі продажу №MK-15-2025 від 09.04.2025; специфікацію № 1 до договору купівлі-продажу №MK-15-2025 від 09.04.2025р.; рахунок фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №МК-15-2025-1 від 09.04.2025; пакувальний лист від 09.04.2025; коносамент (Bill of landing) № XM250500038 від 03.05.2025; висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.06.2025 №1117 про щодо ціни; сертифікат про походження товару № 25С1300С3926/00061 від 12.06.2025; сертифікат якості №198 від 13.04.2025; сертифікат якості №199 від 14.04.2025; сертифікат якості №200 від 15.04.2025; сертифікат якості №201 від 16.04.2025; сертифікат якості №202 від 17.04.2025; CRM № 27.06.2025; реєстраційне посвідчення №АВ-09382-01-20 від 07.09.2023 з додатком 2; платіжну інструкцію №16 від 09.05.2025 на суму 52 800,00 доларів США; договір № БП-01-2024 від 30.04.2024 про надання митно-брокерських послуг; додаткова угода № 1 від 27.06.2024 р. до договору про надання митно-брокерських послуг № БП-01-2024 від "30" квітня 2024 року; договір № 27-07-01/22 про транспортно-експедиторське обслуговування від 27.07.2022 р.; додаткову угоду № 120923 від 12.09.2023 р. до договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 27-07-01/22 від 27.07.2022 р.; заявку №630 від 25.04.2025 на надання послуг до договору надання послуг №27-07-01/22 від 27.07.202 від 27.07.2023; рахунок на оплату № 396 від 09 червня 2025 р. (Морське перевезення вантажу за межами державного кордону України, ТОВ «СТАРЛОДЖИК»); рахунок на оплату № 432 від 16 червня 2025 р. (Комплекс послуг з обробки контейнерів у порту призначення за межами митної території України, Транспортно-експедиційне обслуговування на території України, ТОВ «СТАРЛОДЖИК»); рахунок на оплату № 477 від 26 червня 2025 р. (Транспортні послуги по маршруту: Констанца, Румунія - пункт пропуску Порубне Renault, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; Транспортні послуги по маршруту: пункт пропуску Порубне-Хмельницький, Україна Renault, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; Експедиторська винагорода на території України ТОВ «СТАРЛОДЖИК»); платіжну інструкцію №МК-0006403 від 12.06.2025 р. на суму 145 040,00 грн. (Оплата за морське перевезення вантажу згідно з рахунком на оплату № 396 від 09.06.2025 р. ПДВ (без ПДВ) 0,00 ГРН, отримувач СТАРЛОДЖИК ТОВ); платіжну інструкцію №МК-06528 від 17.06.2025 р. на суму 74700,00 грн. (Оплата за комплекс послуг з обробки контейнерів у порту та плата експедитору згідно рахунку на оплату №432 від 16.06.2025 р. ПДВ (20%) 345,83 ГРН, отримувач СТАРЛОДЖИК ТОВ); платіжну інструкцію №МК-07074 від 01.07.2025 р. на суму 71500,00 грн. (Оплата за транспорт. послуги та експедиторська винагорода згідно з рахунком на оплату № 477 від 26.06.2025р. ПДВ (без ПДВ) 0,00 ГРН, отримувач СТАРЛОДЖИК ТОВ); договір №0708-2022 перевезення вантажів автотранспортом від 07.12.2022; договір №050625-7 з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні від 05.06.2025 р.; довідку про транспортні витрати №А0001931 від 26.06.2025 р.; лист щодо фірми виробника від 04.05.2023.

30.06.2025 року Чернівецькою митницею Державної митної служби України було відмовлено у оформленні (випуску) товарів, складено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2025/000692 та прийнято рішення про коригування митної вартості № UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025 р.

Суд зазначає, що в обґрунтування рішення про коригування митної вартості митним органом зазначено, Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ, документи, подані декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та містять розбіжності, а саме:

- п.5 договору купівлі-продажу від 09.04.2025 №MK-15-2025 передбачена наявність упаковки та маркування. Відомостей щодо включення вартості упаковки та маркування, яка є складовою митної вартості товару, не надано. Таким чином, подані до митного оформлення документи не містять визначних частиною 10 статті 58 МКУ, числових значень складових митної вартості, зокрема: вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів.

- пунктами 6, 7 контракту від 09.04.2025 №MK-15-2025 передбачено страхування товару, умови якого визначаються у специфікаціях. При цьому, наданою до митного оформлення специфікацією від 09.04.2025 №1, страхування не визначено, також дану складову митної вартості не заявлено до митного оформлення;

- пунктом 7 контракту від 09.04.2025 №MK-15-2025 передбачена наявність експортної декларації, яка до оформлення не подана;

- рахунки на оплату від 16.06.2025 №432 та від 26.06.2025 №477 містять відомості щодо наявності експедиційного обслуговування на території України, які не враховано в доданих транспортно-експедиційних витратах. Відомості щодо вартості експедиційних послуг за межами території України відсутні. Експедитор надає послуги на всій протяжності маршруту. Відомостей, які б документально підтвердили безпосередньо вартість та критерій розподілу експедиторських послуг на до/після кордону України, не надано;

- висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.06.2025 №1117 стосується продукції, виробником якої є Zhejiang Share Bio-Pharm Co., Ltd., а відповідно до поданої до митного оформлення декларації виробником товару виступає ZHEJIANG DAYANG BIOTECH GROUP CO., LTD;

- на офіційному сайті виробника товару: https://www.dyhg.com/product_en/typeid/4.html відсутні відомості щодо виробництва ним оцінюваного товару.

Надаючи оцінку підставам, з яких виходив митний орган, приймаючи оскаржуване рішення, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень п. 5 договору купівлі продажу №MK-15-2025 від 09.04.2025, упаковка та маркування мають бути погоджені з покупцем. Однак, цей пункт містить інформацію лише про спосіб пакування та маркування, без відомостей щодо вартості цих послуг.

Таким чином, відсутність в угоді між сторонами виокремлення вартості пакування та маркування свідчить про те, що вартість цих послуг включено до ціни товару, оскільки це є невід`ємною та обов`язковою властивістю міжнародної операції з постачання і сторони за змістом погодились з тим, що відсутні підстави для виокремлення вартості цих послуг та визначення такої вартості. При цьому у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Законодавство не містить вимог щодо обов`язку сторін за контрактом зазначати у ньому числове значення таких витрат.

З наведеного випливає, що при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 06.03.2018 року у справі №815/3142/17.

Відповідно п.3.1 контракту загальна вартість продукції за даним договором купівлі - продажу складається з загальної вартості у специфікаціях до цього договору. До митного оформлення декларантом була надана специфікація із загальною вартістю товару. Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Також суд зазначає, що позивачем до митного контролю була надана специфікація № 1 до договору купівлі-продажу №MK-15-2025 від 09.04.2025р.

У свою чергу, посилання відповідача, на те, що специфікація не містить відомостей щодо умов страхування, страхового полісу не надано, суд вважає необгрунтованим, та зазначає, що Верховний Суд в постанові від 30.06.2022 по справі № 280/1824/19 зазначив, що умови поставки FOB (згідно з Правилами «Інкотермс 2010») не передбачають обов`язкове страхування вантажу продавцем, а відносять це на ризики покупця. В той же час митним органом не доведено, що позивач поніс витрати на страхування вантажу. При цьому, згідно наданої до митного оформлення специфікації умовами поставки є FOB Шанхай, Китай. Отже, вищевказані посилання відповідача є необґрунтованими.

Щодо посилань відповідача на відсутність серед поданих документів позивача експорної декларації, суд зазначає, що експортна митна декларація не належить до переліку обов`язкових документів, які підтверджують митну вартість товарів, та які визначені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, крім того, декларація країни відправлення (експортна декларація) не є документом, що підтверджує митну вартість товару або її складові у розумінні частини другої статті 53 МК України, тому не надання такої декларації в перекладі на українську мову до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 02 березня 2018 року в справі № 804/2997/17.

Крім того, не надання такої декларації до митного оформлення не може призводити до сумнівів у заявленій декларантом митної вартості, а також не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з певної партією товару, не впливає на числові значення складових митної вартості та може лише додатково надаватися митному органу за її наявності.

Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 20.09.2023 в справі №815/6805/17.

Посилання митного органу на те, що відсутні відомості щодо умов надання послуг та розрахунків транспортного перевезення, суд не приймає та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів зокрема є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

У відповідності до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Пунктом 6 ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження транспортно-експедиційних витрат надав до митного органу, зокрема, договір № 27-07-01/22 про транспортно-експедиторське обслуговування від 27.07.2022 р.; додаткову угоду № 120923 від 12.09.2023 р. до договору на транспортно-експедиторське обслуговування № 27-07-01/22 від 27.07.2022 р.; заявку №630 від 25.04.2025 на надання послуг до договору надання послуг №27-07-01/22 від 27.07.202 від 27.07.2023; рахунок на оплату № 396 від 09 червня 2025 р. (Морське перевезення вантажу за межами державного кордону України, ТОВ «СТАРЛОДЖИК»); рахунок на оплату № 432 від 16 червня 2025 р. (Комплекс послуг з обробки контейнерів у порту призначення за межами митної території України, Транспортно-експедиційне обслуговування на території України, ТОВ «СТАРЛОДЖИК»); рахунок на оплату № 477 від 26 червня 2025 р. (Транспортні послуги по маршруту: Констанца, Румунія - пункт пропуску Порубне Renault, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; Транспортні послуги по маршруту: пункт пропуску Порубне-Хмельницький, Україна Renault, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; Експедиторська винагорода на території України ТОВ «СТАРЛОДЖИК»); платіжну інструкцію №МК-0006403 від 12.06.2025 р. на суму 145 040,00 грн. (Оплата за морське перевезення вантажу згідно з рахунком на оплату № 396 від 09.06.2025 р. ПДВ (без ПДВ) 0,00 ГРН, отримувач СТАРЛОДЖИК ТОВ); платіжну інструкцію №МК-06528 від 17.06.2025 р. на суму 74700,00 грн. (Оплата за комплекс послуг з обробки контейнерів у порту та плата експедитору згідно з рахунком на оплату №432 від 16.06.2025 р. ПДВ (20%) 345,83 ГРН, отримувач СТАРЛОДЖИК ТОВ); платіжну інструкцію №МК-07074 від 01.07.2025 р. на суму 71500,00 грн. (Оплата за транспорт. послуги та експедиторська винагорода згідно з рахунком на оплату № 477 від 26.06.2025р. ПДВ (без ПДВ) 0,00 ГРН, отримувач СТАРЛОДЖИК ТОВ); договір №0708-2022 перевезення вантажів автотранспортом від 07.12.2022; договір №050625-7 з організації перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні від 05.06.2025 р.; довідку про транспортні витрати №А0001931 від 26.06.2025 р.; лист щодо фірми виробника від 04.05.2023.

З огляду на те, що Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), надані позивачем документи є допустимими та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція Верховним Судом у рішенні від 31.05.2019 по справі № 804/16553/14, від 07 травня 2020 року у справі №400/2922/18, від 03.02.2021 р. по справі № 810/4441/16.

Стосовно доводів відповідача щодо розбіжностей у виробнику товару згідно зі змістом висновку ДП «Укрпромзовнішекспертиза» від 19.06.2025 №1117, суд зазначає, що лист ДП «Укрпромзовнішекспертиза» відповідно до частини 2 статті 53 МК України, не належать до переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів і обов`язково мають бути надані декларантом.

Крім того, на зазначений висновок не поширюються вимоги Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, адже зазначений вище лист не є звітом про оцінку майна в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», натомість у ньому було проведено аналіз відповідності цінових умов Договору поточній кон`юктурі ринку, а отже доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими та не приймаються судом.

Також суд, щодо посилань контролюючого органу на відсутність на офіційному сайті виробника товару: https://www.dyhg.com/product_en/typeid/4.html відомостей щодо виробництва ним оцінюваного товару, зазначає зазначає, що відповідачем не зазначено, як саме наявність або відсутність такої інформації відповідно до норм МК України впливає на правильність визначення митної вартості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до митного контролю надано лист щодо фірми виробника від 04.05.2023, що підтверджує ZHEJIANG DAYANG BIOTECH GROUP CO.,LTD (NO.22 CHAOYANG ROAD, DAYANG, JIANDE, ZHEJIANG, CHINA) включає групу компаній: HERO CHEMICAL CO., LTD, ZHEJIANG SHARE BIO-PHARM CO., LTD, SHIJIAZHUANG HUIHAO TRADE CO.,LTD, ANJI FENGMU VETERINARY MEDICINE CO., LTD.

Відповідно до поданої до митного оформлення декларації виробником товару виступає ZHEJIANG DAYANG BIOTECH GROUP CO., LTD, отже надані позивачем документи підтверджують, що виробник товару належить до групи компаній, які вказані у наданих позивачем документах (інвойсі, коносаменті, автотранспортних накладних).

Таким чином, на підставі наданих декларантом документів, перелік яких відповідає вимогам ч.2 ст. 53 МК України, митний орган мав можливість перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих позивачем, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України, і ці документи не містили дійсних розбіжностей, які б давали привід для обґрунтованого сумніву у правильності заявленої митної вартості.

В той же час, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

В силу ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості.

Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.

Отже, рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Суд також зауважує, що позовні вимоги про скасування картки відмови є похідними від позовних вимог про скасування рішення про коригування митної вартості і є способом захисту одного і того ж порушеного права позивача на розмитнення товару з визначенням митної вартості товару за першим методом.

Картка відмови в прийнятті митних декларацій не має самостійних юридичних підстав прийняття, і прийнята виключно у зв`язку з прийняттям відповідачем рішень про коригування митної вартості.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025 р. та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2025/000692, прийняті Чернівецькою митницею Державної митної служби України, є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Мега Корм».

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частин 1, 2 статті 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

У відповідності до частини 3 статті 143 якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У позовній заяві позивач зазначає про те, що додатково підлягають відшкодуванню витрати на професійну правничу допомогу, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, та які позивач оцінив у розмірі 12 000,00 грн.

Разом з тим, у поданій до суду відповіді на відзив позивач просить суд надати йому строк у 5 днів з моменту прийняття рішення для подання доказів понесених судових витрат.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, наразі суд не вирішує питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

ТОВ «Мега Корм» понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову в розмірі 9 364,97 грн, що підтверджується платіжною інструкцією.

Враховуючи задоволення позову, відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 9 364,97 грн за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Корм» (вул. Степова, буд. 12, с. Вирішальний, Харківська область, 63401 ) до Чернівецької митниці Державної митної служби України (вул. Руська, буд. 248М, м. Чернівці, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., 58023 ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати противоправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA408000/2025/000207/2 від 30.06.2025.

Визнати противоправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA408020/2025/000692.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Чернівецької митниці Державної митної служби України (вул. Руська, буд. 248М, м. Чернівці, Чернівецький р-н, Чернівецька обл., 58023 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Корм» (вул. Степова, буд. 12, с. Вирішальний, Харківська область, 63401 ) сплачену суму судового збору у розмірі 9 364 грн (дев`ять тисяч триста шістдесят чотири гривні) грн. 97 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.