Справа № 520/25997/25
Суддя: Горшкова О.О.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 р. № 520/25997/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ольги Горшкової,

за участю секретаря судового засідання - Єлизавети Курпас,

представника позивача - Олега Комова,

представника відповідача - Юрія Тістечка,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Нертус" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2025 року № UA209000/2025/000102/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.04.2025 року № UA209120/2025/000019, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 17.04.2025 року № UA209000/2025/000125/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.04.2025 року № UA209120/2025/000027, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2025 року № UA209000/2025/000206/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.05.2025 року № UA209120/2025/000057, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів від 24.06.2025 року № UA209000/2025/000239/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України;

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.06.2025 року № UA209120/2025/000065, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 02.04.2025 року № UA209000/2025/000102/2, від 17.04.2025 року № UA209000/2025/000125/2, від 28.05.2025 року № UA209000/2025/000206/2, від 24.06.2025 року № UA209000/2025/000239/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.04.2025 року № UA209120/2025/000019, від 17.04.2025 року № UA209120/2025/000027, від 28.05.2025 року № UA209120/2025/000057, від 24.06.2025 року № UA209120/2025/000065 є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки ТОВ "Торговий дім "Нертус" надавалися до митного органу всі необхідні документи для митного оформлення товарів.

Представник відповідача надіслав суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти заявленого позову, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення винесені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідних рішень, тому обставини для їх скасування відсутні. Відповідачем зазначено, що декларантом не було доведено митниці заявлену митну вартість. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що заявлена позивачем вартість витрат на правничу допомогу є значно завищеною тане співмірною зі складністю справи. Написання позовної заяви не вимагало значної юридичної і технічної роботи для такого високого гонорару. Предмет спору у даній категорії справи не є складним, містить один епізод спірних правовідносин, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складеність процесуальних документів не є важкими, у зв`язку з чим представник відповідача вважає, що розмір витрат на правничу допомогу має бути зменшений.

Представник позивача надіслав суду відповідь на відзив, в якому не погоджується з доводами представника відповідача, викладеними у позовній заяві, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, просить задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справі в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2025 задоволено клопотання представника відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 04.11.2025.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 призначено розгляд справи в режимі відеоконференцзв`язку.

Протокольною ухвалою суду від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09.12.2025 року.

Розгляд справи переносився у зв`язку з перебуванням судді на навчанні.

Протокольною ухвалою суду від 16.12.2025 оголошено перерву в судовому засіданні для надання витребуваних судом доказів від позивача.

25.12.2025 представник позивача - О.Комов, у судовому засіданні підтримав доводи позову на відповіді на відзив, просив суд прийняти рішення про його задоволення.

Представник відповідача (в режимі відеоконференції) - Юрій Тістечко, заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НЕРТУС" (Покупець) та Peters & Burg Kft (Угорщина) (Продавець) укладений контракт купівлі-продажу товару від 09.12.2019 №52, за умовами якого Продавець зобов`язується поставити Покупцеві, а Покупець зобов`язується прийняти від продавця на умовах CFR-Оdessa (Ukraine) та/або FCA - Cegled (Hungary) "Інкотермс 2010" товар з найменуванням відповідно до Специфікації (Додатку) до Контракту, яка є невід`ємною частиною контракту.

Також, відповідно до умов контракту №52 від 09.12.2019, транспортування партій товару здійснюється за рахунок покупця наземним видом транспортування на умовах поставки CFR-Оdessa (Ukraine) та/або FCA-Cegled (Hungary). У кожному випадку умови поставки указуються в інвойсі. Адреса складу, на який має бути поставлений товар, указується в CMR. Поставка товару здійснюється партіями на підставі письмової заявки покупця переданої по факсу (пункт 3.1 контракту).

Відповідно до пункту 4.1 контракту, ціна товару визначається у доларах США (USD) та включає: вартість Товару, тари, упаковки, маркування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у специфікації.

Продавець надіслав на адресу покупця прайс-лист від 01.12.2024, згідно якого фірма Peters & Burg Kft пропонує до поставки протягом 2024 року перелічені в прайс-листі препарати, в тому числі:гербіцид Мотор, РК, ціна в доларах США за 1 л/кг 3,68, вказані ціни діють на умовах поставки FCA Цеглед/ Солнок/Шеле.

На виконання зазначеного контракту та відповідно до отриманого прайс-листа сторонами підписано специфікацію - додаток №81 від 12.12.2024 до контракту купівлі-продажу №52 від 09.12.2019, якою сторони погодили, що загальна кількість товару до поставки товару складає: гербіцид Мотор, РК, 3,68 дол. США за л/1, кількість товару 40 000, загальна вартість саме цього товару у дол. США 147 200.

Продавцем було виставлено ТОВ «ТД «НЕРТУС» інвойс № PET8-SZ-1180048 від 16.12.2024 року. У вказаному інвойсі визначено строк оплати за товар та умови поставки FCA Szolnok.

На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ «ТД «НЕРТУС» було здійснено поставку товару.

Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання додатку №81 від 12.12.2024 «Специфікація» до контракту та вказаного вище інвойсу підтверджується експортною декларацією країни відправлення та міжнародною автотранспортною накладною формою (CMR) № 24121648 від 16.12.2024.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного Контракту, позивач надав до Львівської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію ІМ 40 АА № 25UA18U6 від 01.04.2025 з документами на підтвердження заявленої митної вартості на товар гербіцид Мотор, РК: сертифікат якості б/н від 16.12.2024, пакувальний лист № PET8-ML-1179211 від 16.12.2024, інвойс № PET8-SZ-1180048 від 16.12.2024, міжнародна автотранспортна накладна форми (CMR) № 24121648 від 16.12.2024, сертифікат про походження товару № 464287 від 18.12.2024, довідка про транспортні витрати № 54 від 16.12.2024, додаткова угода № 7 від 31.01.2022, додаток № 81 від 12.12.2024, контракт № 52 купівлі-продажу товару від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання 01/02-23Н від 01.02.2023, договір № 02/02-ХР/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, посвідчення А09991 з 25.04.2023 по 31.12.2032.

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 2 847 479 грн. 61 коп., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 67 196,80 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 64 000 грн. 00 коп.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч. З, ч.4 ст.53, ст. ст. 54, 57 МК України, відповідачем надісланий запит від 02.04.2025 про надання додаткових документів.

На запит митного органу позивач під час процедури митного оформлення надав: експортну декларацію; висновок № 523 ДП Укрпромзовнішекспертиза; заявку № 313 від 16.12.2024; рахунок на оплату № 1187 від 17.12.2024, прайс-лист від 01.12.2024.

Однак, всупереч наданим документам, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2025 року № UA209000/2025/000102/2.

В якості підстав для відмови у здійснені митного оформлення товарів вказано, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК У не містять всіх відомостей щодо ціни фактично сплачена за товар.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що митним органом було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та виявлено факт заниження позивачем митної вартості товару. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація №UA209120/2024/9967 від 11.04.2024 (товар - Гербіцид Мотор, РК), де митна вартість товару становить 11,9466 дол. США за кг.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним методом (за ціною угоди щодо ідентичних товарів) у відповідності до статті 59 МКУ.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.04.2025 року №UA209120/2025/000019, зазначивши, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до п.5,6 ст.54, ст.256 МК України у зв`язку з винесеним рішенням про коригування митної вартості товару від 02.04.2025 року №UA209000/2025/000102/2».

Також, продавець надіслав на адресу покупця прайс лист від 01.01.2025 року, згідно якого продавець Peters & Burg Kft пропонує до поставки протягом 2025 року наступний препарат: гербіцид Мотор, РК, ціна в доларах США за 1 л/кг 3,68, вказані ціни діють на умовах поставки FCA Цеглед/Солнок/Шеле.

На виконання умов контракту від 09.12.2019 №52, сторонами підписано додаток №81 від 12.12.2024 року «Специфікація» до контракту купівлі-продажу товару № 52 від 09.12.2019 згідно якого виходить, що загальна кількість до поставки товару складає: гербіцид Мотор, РК, 3,68 дол. США за л/1, кількість товару 40 000, загальна вартість саме цього товару у дол. США 147 200.

Продавцем було виставлено ТОВ «ТД «НЕРТУС» інвойс № PET8-SZ-1180188 від 08.04.2025 року. У вказаному інвойсі визначено строк оплати за товар та умови поставки FCA Cegled.

На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ «ТД «НЕРТУС» було здійснено поставку товару.

Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання додатку №81 від 12.12.2024 «Специфікація» до контракту та вказаного вище інвойсу підтверджується експортною декларацією країни відправлення та міжнародною автотранспортною накладною формою (CMR) № 25041088 від 10.04.2025.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного контракту, Позивач надав до Львівської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію ІМ 40 АА № 25UA11U6 від 16.04.2025 з документами на підтвердження заявленої митної вартості на товар гербіцид Мотор, РК: сертифікат якості б/н від 08.04.2025, пакувальний лист № PET8-ML-1179318 від 08.04.2025, інвойс № PET8-SZ-1180188 від 08.04.2025, міжнародна автотранспортна накладна форми (CMR) № 25041088 від 10.04.2025, сертифікат про походження товару № 483186 від 11.04.2025, додаток № 81 від 12.12.2024, контракт № 52 купівлі- продажу товару від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання 01/02-23Н від 01.02.2023, договір № 02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, посвідчення А09991 з 25.04.2023 по 31.12.2032.

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 2 650 079 грн. 28 коп., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 62 928,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 59 000 грн. 00 коп.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч. З, ч.4 ст.53, ст. ст. 54, 57 МК України, Відповідачем надісланий запит від 16.04.2025 про надання додаткових документів.

На запит митного органу позивач під час процедури митного оформлення надав: експортну декларацію; висновок ДП «Укрпромзовнішекспертиза» № 617 від 10.04.2025; заявку № 313 від 16.12.2024; Рахунок на оплату № 1187 від 17.12.2024.

Однак, всупереч наданим документам, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів відвід 17.04.2025 року № UA209000/2025/000125/2.

В якості підстав для відмови у здійснені митного оформлення товарів вказано, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК У не містять всіх відомостей щодо ціни фактично сплачена за товар.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що митним органом було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та виявлено факт заниження позивачем митної вартості товару. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація №UA209120/2024/9967 від 11.04.2024 (товар - Гербіцид Мотор, РК), де митна вартість товару становить 11,9466 дол. США за кг.

17.04.2025 позивачу було відмовлено у митному оформленні товару, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.04.2025 року № UA209120/2025/000027 з причин того, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до п.5,6 ст.54, ст.256 МК України у зв`язку з винесеним рішенням про коригування митної вартості товару від 17.04.2025 року №UA209000/2025/000125/2.

Також, продавець надіслав на адресу покупця прайс лист від 01.01.2025 року, згідно якого продавець Peters & Burg Kft пропонує до поставки протягом 2025 року наступний препарат: гербіцид Мотор, РК, ціна в доларах США за 1 л/кг 3,68, вказані ціни діють на умовах поставки FCA Цеглед/ Солнок/Шеле.

На виконання умов контракту від 09.12.2019 №52, сторонами підписано додаток № 90 від 04.04.2025 року «Специфікація» до контракту купівлі-продажу товару № 52 від 09.12.2019 згідно якого виходить, що загальна кількість до поставки товару складає: гербіцид Мотор, РК, 3,68 дол. США за л/1, кількість товару 20 000, загальна вартість саме цього товару у дол. США 73 600.

Продавцем було виставлено ТОВ «ТД «НЕРТУС» інвойс № PET8-SZ-1180210 від 12.05.2025 року. У вказаному інвойсі визначено строк оплати за товар та умови поставки FCA Szolnok.

На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ «ТД «НЕРТУС» було здійснено поставку товару.

Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання додатку № 90 від 04.04.2025 року «Специфікація» до контракту та вказаного вище інвойсу підтверджується експортною декларацією країни відправлення та міжнародною автотранспортною накладною формою (CMR) № 25051310 від 12.05.2025.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного контракту, позивач надав до Львівської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію ІМ 40 АА № 25UA07U5 від 28.05.2025 з документами на підтвердження заявленої митної вартості на товар гербіцид Мотор, РК: сертифікат якості б/н від 12.05.2025, пакувальний лист № PET8-ML-1179338 від 12.05.2025, інвойс № PET8-SZ-1180210 від 12.05.2025, міжнародна автотранспортна накладна форми (CMR) № 25051310 від 12.05.2025, сертифікат про походження товару № 483191 від 14.05.2025, додаток № 90 від 04.04.2025, калькуляція № 27/05-03 від 27.05.2025, довідка про транспортні витрати № 22 від 13.05.2025, контракт № 52 купівлі-продажу товару від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання 01/02-23Н від 01.02.2023 (та дод.угоди до нього), договір № 02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, посвідчення А09991 з 25.04.2023 по 31.12.2032.

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 99 779 грн. 95 коп., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 2 355,20 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 1625 грн. 11 коп.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч. З, ч.4 ст.53, ст. ст. 54, 57 МК України, відповідачем надісланий запит від 28.05.2025 про надання додаткових документів.

На запит митного органу позивач під час процедури митного оформлення надав: прайс б/н від 01.01.2025; висновок № 617 ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 10.04.2025; рахунок-фактуру № 26 від 13.05.2025; митну декларацію оформлену в режимі транзиту, заявку перевізнику № 732 від 13.05.2025.

Однак, всупереч наданим документам, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 28.05.2025 року № UA209000/2025/000206/2. В якості підстав для відмови у здійснені митного оформлення товарів вказано, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК У не містять всіх відомостей щодо ціни фактично сплачена за товар.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що митним органом було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та виявлено факт заниження позивачем митної вартості товару. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація №UA209120/2024/9967 від 11.04.2024 (товар - Гербіцид Мотор, РК), де митна вартість товару становить 11,9466 дол. США за кг.

Відповідачем також прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.05.2025 року № UA209120/2025/000057 з причин того, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до п.5,6 ст.54, ст.256 МК України у зв`язку з винесеним рішенням про коригування митної вартості товару від 28.05.2025 року №UA209000/2025/000206/2.

Крім того матеріалами справи встановлено, що продавець надіслав на адресу покупця прайс лист від 01.01.2025 року, згідно якого продавець Peters & Burg Kft пропонує до поставки протягом 2025 року наступний препарат: гербіцид Мотор, РК, ціна в доларах США за 1 л/кг 3,68, вказані ціни діють на умовах поставки FCA Цеглед/ Солнок/Шеле.

На виконання умов контракту від 09.12.2019 №52 сторонами підписано додаток № 90 від 04.04.2025 року «Специфікація» до контракту купівлі-продажу товару № 52 від 09.12.2019, згідно якого виходить, що загальна кількість до поставки Товару складає: гербіцид Мотор, РК, 3,68 дол. США за л/1, кількість товару 20 000, загальна вартість саме цього товару у дол. США 73 600.

Продавцем було виставлено ТОВ «ТД «НЕРТУС» інвойс № PET8-SZ-1180247 від 18.06.2025 року. У вказаному інвойсі визначено строк оплати за товар та умови поставки FCA Szolnok.

На виконання вказаного контракту на митну територію України автомобільним транспортом на адресу ТОВ «ТД «НЕРТУС» було здійснено поставку товару.

Факт відвантаження продавцем товару покупцю на виконання додатку № 90 від 04.04.2025 року «Специфікація» до контракту та вказаного вище інвойсу підтверджується експортною декларацією країни відправлення та міжнародною автотранспортною накладною формою (CMR) № 25061847 від 18.06.2025.

З метою митного оформлення товару, імпортованого на підставі вищевказаного контракту, Позивач надав до Львівської митниці Державної митної служби України електронну митну декларацію ІМ 40 АА № 25UA65U3 від 23.06.2025 з документами на підтвердження заявленої митної вартості на товар гербіцид Мотор, РК: сертифікат якості б/н від 17.06.2025, пакувальний лист № PET8-ML-1179364 від 18.06.2025, інвойс № PET8-SZ-1180247 від 18.06.2025, міжнародна автотранспортна накладна форми (CMR) № 25061847 від 18.06.2025, сертифікат про походження товару № 483204 від 18.06.2025, додаток № 90 від 04.04.2025, калькуляція № 20/06-01 від 20.06.2025, довідка про транспортні витрати № 28 від 18.06.2025, контракт № 52 купівлі-продажу товару від 09.12.2019, внутрішній договір складського зберігання 01/02-23Н від 01.02.2023, договір № 02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, посвідчення А09991 з 25.04.2023 по 31.12.2032.

У цій декларації митну вартість було заявлено за першим (основним) методом визначення вартості у розмірі 230 920 грн. 921 коп., яка вираховується при додаванні вартості товару за інвойсом 5520,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату митного оформлення та витрат на транспортування товару до кордону України в розмірі 3974 грн. 03 коп.

За результатами митного контролю, керуючись вимогами ч.2, ч. З, ч.4 ст.53, ст. ст. 54, 57 МК України, відповідачем надісланий запит від 23.06.2025 про надання додаткових документів.

На запит митного органу позивач під час процедури митного оформлення надав: прайс б/н від 01.01.2025; висновок № 1133 ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 23.06.2025; рахунок-фактура №32 від 18.06.2025; митну декларацію оформлену в режимі транзиту, заявку перевізнику № 924 від 16.06.2025.

Однак, всупереч наданим документам, відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 24.06.2025 року № UA209000/2025/000239/2. В якості підстав для відмови у здійснені митного оформлення товарів вказано, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК У не містять всіх відомостей щодо ціни фактично сплачена за товар.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що митним органом було проведено аналіз баз даних АСМО "Інспектор" та виявлено факт заниження позивачем митної вартості товару. Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару: митна декларація №UA209120/2024/9967 від 11.04.2024 (товар - Гербіцид Мотор, РК), де митна вартість товару становить 11,9466 дол. США за кг.

24.06.2025 позивачу було відмовлено у митному оформленні товару, видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.06.2025 року № UA209120/2025/000065 з причин того, що в процесі митного контролю та митного оформлення з`ясовано, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару. Рішення про відмову прийнято відповідно до п.5,6 ст.54, ст.256 МК України у зв`язку з винесеним рішенням про коригування митної вартості товару від 24.06.2025 року №UA209000/2025/000239/2.

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями про коригування митної вартості товарів та картками відмови в прийнятті митної декларації, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.

Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.

У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, щодо порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в Автоматизованій системі митного оформлення "Інспектор", та наявністю у митного органу інформації, що задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями ДМСУ раніше, суд зазначає, що інформація в автоматизованій системі митного оформлення та спрацювання ризиків є рекомендацією, обов`язковою до виконання, посадовій особі митного органу більш ретельно опрацювати подані до митного контролю та митного оформлення документи.

Таким чином, у Львівської митниці Держмитслужби виникли підстави для більш детального аналізу умов зовнішньоекономічної операції щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.337 МК України перевірка документів та відомостей, які подаються митному органу під час переміщення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення формато-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені МК України.

Згідно з вимогами п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів відповідно до ч.5 ст.54 МК України має право упевнюватися в достовірності або точності будь - якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та письмово запитувати у декларанта або уповноваженої ним особи встановлені ст. 53 МК України додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

З матеріалів справи вбачається, що позивач надав розширений пакет документів для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судом встановлено, що при прийнятті митницею рішень про коригування митної вартості товару за основу було взято наявну в митниці цінову інформацію, що міститься в ціновій базі Автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор".

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Автоматизованої системи митного оформлення "Інспектор" суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 09.11.2022 у справі №520/10381/2020.

Щодо зазначення відповідачем про відсутність відомостей у специфікації №81 від 12.12.2024 та №90 від 04.04.2025 до договору щодо вартості тари, упаковки та маркування, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до п.4.1 контракту ціна товару визначається в доларах США (USD) та включає: вартість товару, тари, упаковки, маркірування. Усі цінові показники за Контрактом зазначаються у специфікації.

Відповідно до п.8.1 контракту, пакування, в якому відвантажується товар повинно забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, цілісність товарів при транспортуванні та зберіганні.

Згідно з п.8.2 контракту, товар поставляється в оригінальній упаковці, а саме, у пластмасових каністрах ємністю 1л, 5л, 10л, 20л, 100л, 200л, пакетах, а також у картонних коробках.

Згідно з п.8.3 Контракту, тара та пакування входить до вартості товару та не повертається.

Тобто, продавець і покупець в контракті чітко узгодили між собою, що вартість тари (упаковки), а також маркування товару включається до ціни товару, яка підлягає сплаті.

Згідно зі статтею 685 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві, товар у тарі та (або) в упаковці, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу або не випливає із суті зобов`язання. Обов`язок передання товару у тарі та (або) в упаковці не поширюється на товари, які за своїм характером не потребують застосування тари та (або) упакування. Продавець, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язаний передати покупцеві товар у тарі та (або) в упаковці, я У відповідають вимогам, встановленим актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч.2 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України виходить, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду в постанові від 01 квітня 2021 року по справі №910/5447/20 вбачається, що за відсутності законодавчої вказівки щодо оплати тари та (або) упаковки товару слід виходити з того, що обов`язок продавця щодо належного затарювання та (або) упаковки товару встановлено диспозитивною нормою, А відтак, якщо інше не передбачено умовами договору, продавець зобов`язаний відповідно до законодавчих приписів затарювати та (або) упаковувати товар без стягнення будь-якої додаткової плати. Його витрати на тару та (або) упаковку товар включаються до ціни договору купівлі-продажу.

Диспозитивний характер норми частини 1 статті 685 Цивільного кодексу України дозволяє на умовах конкретного договору встановлювати інший порядок, у тому числі й оплату витрат продавця на затарювання та (або) упакування товару.

Також, у постанові від 23.10.2018 по справі №826/19038/13-а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначив те, що вартість упаковки та вартість матеріалів включена у вартість товару, що виключає необхідність у її підтвердженні позивачем під час митного оформлення товару в контексті положень пункту "в" частини десятої статті 58 Митного кодексу України.

Таким чином, висновки відповідача про те, що декларантом, всупереч ч.10 ст.58 МКУ, не надано митному органу відомостей про включення пакування та маркування товару до митної вартості, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки включення таких складових до ціни (вартості) товар передбачено самим контрактом.

Стосовно доводів відповідача про те, що декларантом не надано до митного оформлення документів про оплату за оцінюваний товар, а наданий прайс-листи від 01.12.2024 та 01.01.2025 містить лише загальні відомості, суд зазначає таке.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.53 МКУ передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, якщо рахунок сплачено, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.

Так на виконання протокольної ухвали суду від 16.12.2025 представником ТОВ "Торговий дім "Нертус" долучено до матеріалів справи документи на підтвердження реалізації гербіциду Мотор, РК , а саме видаткову накладну № 3329 від 18.04.2025, звіт по проводках за грудень 2025 та платіжні інструкції в іноземній валюті №2, №3, №6.

Також судом з матеріалів справи встановлено, що позивач разом з електронними митними деклараціями надав відповідачу рахунки-фактури: № 1187 від 17.12.2024, № 26 від 13.05.2025, №32 від 18.06.2025, прайс-лист від 01.12.24 та 01.01.2025.

Відповідно до вимог Розділу ІІІ Правил заповнення митної декларації затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, документальним підтвердженням заявленої вартості товару є рахунок-фактура (інвойс), зазначений у графі 4 ДМВ, або рахунок-проформа, який також зазначається в графі 4 ДМВ, банківські платіжні документи, якщо рахунок сплачено, договір (контракт) купівлі- продажу товару, а також інші документи, перелік яких наведено в статті 53 Кодексу.

Відповідно до п.5.1 контракту, платежі за товар, визначені цим Контрактом мають бути здійснені у доларах США шляхом банківського переказу на валютний рахунок Продавця за поставлену партію товару протягом 9 місяців з моменту реалізації товару Продавцем, або шляхом передплати, але не пізніше 31.12.2019.

Згідно п.5.2 контракту, у випадку попередньої оплати за товар терміни поставки такого товару не повинні перевищувати 120 календарних днів з дати передоплати.

Відповідно до п.5.3 контракту, у випадку якщо товар буде поставлено пізніше 31.12.2019, платежі за нього мають бути здійснені протягом 180 календарних днів з дати поставки товару.

Пунктом 6.2 контракту визначено, що прийняття-здавання товару здійснюється протягом 24 годин з моменту поставки товару на склад покупця.

Відповідно до п.6.3 контракту, до товаросупроводжувальних документах по контракту відносяться: інвойс, пакувальний лист, CMR, CARNET TIR та коносамент, якщо такі є.

Вказане свідчить про фактичну наявність двох способів оплати за товар: шляхом банківського переказу на валютний рахунок продавця за поставлену партію товару протягом 9 місяців з моменту реалізації товару продавцем, або шляхом передплати. Тобто, передплата за товар не є обов`язковою умовою згідно зазначеного пункту контракту, що в свою чергу, спростовує аргументи митного органу в частині не надання декларантом відомостей про здійснення/нездійснення передплати за товар на виконання вимог п.4 ч.2 ст.53 МКУ, оскільки оплата за товар на момент подання митної декларації не здійснювалась.

Суд звертає увагу на те, що згідно з умовами п.7.1 контракту виходить наступне: товар повинен поставлятися протягом 14 календарних днів після отримання продавцем по факсу письмової заявки від покупця. Датою поставки товару є дата прибуття товару на склад згідно п.3.1 контракту. Товари поставляються завчасно погодженими партіями.

Відповідно до п.13.4 контракту, цей контракт набуває чинності з моменту його підписання і діє до моменту виконання зобов`язань у повному обсязі.

Отже, сторони контракту передбачили строк дії контракту - до моменту виконання зобов`язань з поставки товару, який здійснюється партіями за письмовими заявками від покупця.

Відповідно до п.13.8 контракту, усі правовідносини, що виникають у зв`язку із цим Контрактом, які їм не врегульовані регулюються положеннями Конвенції Організації Об`єднаних Націй про договори міжнародної купівлі-продажу товарів від 11 квітня 1980 року. Усі питання, що входять до сфери застосування названої Конвенції і які врегульовані в цьому контракті інакше, ніж це визначено Конвенцією, мають регламентуватися виключно положеннями цього Контракту, а не названою Конвенцією. У разі, якщо при застосуванні вищевикладених правил якесь питання залишається неврегульованим, то застосовуються норми чинного в Україні національного законодавства.

Зі змісту Інвойсів № PET8-SZ-1180048 від 16.12.2024, № PET8-SZ-1180188 від 08.04.2025, № PET8-SZ-1180210 від 12.05.2025, № PET8-SZ-1180247 від 18.06.2025 встановлено, що метод оплати банківський переказ, період (термін) оплати протягом 9 місяців з моменту реалізації товару продавцем.

Таким чином вказані інвойси містять чіткий метод (спосіб) і строки оплати поставленого товару, який обліковуються дев`ятимісячним строком з дня видачі інвойсу, відтак доводи митного органу в цій частині є безпідставним та необґрунтованим.

Крім того, суд зазначає що прайс-лист не є обов`язковим документом, передбачений частиною другою статті 53 МК України, який має подати декларант під час митного оформлення товару, та не є документом, що підтверджує вартість імпортованого товару, оскільки здійснення оплати за придбаний товар підтверджується відповідними платіжними дорученнями та інвойсом.

Прайс-лист це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який безпосередньо адресований покупцю, та є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним інвойсом (правова позиція Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 22.12.2020 у справі №420/2850/19).

З приводу доводів представника відповідача про ненадання до митного оформлення акту виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач надав відповідачу наступні транспортні документи:

- по першій партії товару: міжнародну автотранспортну накладну форми (CMR) № 24121648 від 16.12.2024, довідку про транспортні витрати № 54 від 16.12.2024, договір № 02/02-ХР/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, заявку № 313 від 16.12.2024, рахунок на оплату № 1187 від 17.12.2024;

- по другій партії товару: міжнародну автотранспортну накладну форми (CMR) № 25041088 від 10.04.2025, договір № 02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, заявку № 313 від 16.12.2024, рахунок на оплату № 1187 від 17.12.2024;

- по третій партії товару: міжнародну автотранспортну накладну форми (CMR) № 25051310 від 12.05.2025, калькуляцію № 27/05-03 від 27.05.2025, довідку про транспортні витрати № 22 від 13.05.2025, договір № 02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, рахунок-фактуру № 26 від 13.05.2025, заявку перевізнику № 732 від 13.05.2025;

- по четвертій партії товару: міжнародну автотранспортну накладну форми (CMR) № 25061847 від 18.06.2025, калькуляцію № 20/06-01 від 20.06.2025, довідку про транспортні витрати № 28 від 18.06.2025, договір № 02/02-ШП/ТДН на надання транспортних послуг від 02.02.2023, рахунок-фактуру №32 від 18.06.2025, заявку перевізнику № 924 від 16.06.2025.

Таким чином, декларантом разом з митними деклараціями були подані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.10 ст.58 МК України визначений перелік витрат (складові митної вартості), які при визначенні митної вартості додаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. До вказаного переліку входять такі складові товарів, як витрати на транспортування товару та витрати на страхування цих товарів (пункти 5, 7 вказаної норми).

Наказ Міністерства фінансів України "Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення" від 24.05.2012 №599 визначає, що для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Вказаний наказ Мінфіну визначає наявність рахунок-фактури достатнім документом, що підтверджує вартість транспортних послуг.

У постанові від 31.05.2019 у справі №804/16553/14 Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 07.07.2023 у справі №803/718/17.

Щодо аргументу митного органу про те, що висновки ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від прийнято до уваги митницею, але не може бути підставою для підтвердження митної вартості, суд зазначає наступне.

Так, висновком ДП "Укрпромзовнішекспертиза" № 523 від 25.03.2025 (1 партія), № 617 від 10.04.2025 (2 і 3 партії), № 1133 від 23.06.2025 (4 партія), в яких проведено обґрунтований аналіз цін на подібні товари та аналіз ціни товарів: Мотор, РК, ціна в доларах США за 1 л/кг 3,68, вказані ціни діють на умовах поставки FCA Цеглед/Солнок.

Вказаними висновками підтверджено, що рівень ціни товару: Мотор, РК, ціна в доларах США за 1 л/кг 3,68, на умовах поставки FCA Цеглед/Солнок, відповідає поточній кон`юнктурі ринку.

Так, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні числові дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України.

Суд зазначає, що експертний висновок носить консультаційний характер та по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, а тому такий висновок може вказувати лише на можливу достовірність контрактної вартості товару, з урахуванням того, що розбіжностей з іншими документами, наданими при розмитненні, висновки експерта не містять.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.07.2024 у справі №815/2564/18.

Також, суд зазначає, що Державне підприємство "Укрпромзовнішекспертиза" не є суб`єктом оціночної діяльності, не здійснює діяльність з оцінки манна та не здійснює рецензування звітів про оцінку майна, тому не зобов`язане у своїй діяльності керуватися вищевказаним Стандартом.

Відповідно, висновок №615 ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 10.04.2025 та висновок №707 ДП "Укрпромзовнішекспертиза" від 25.04.2025 не є результатом оцінки майна у розумінні ст.3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" від 12.07.2001 №2658-III, тому не повинен відповідати вимогам Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 №1440.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, мають право: проводити цінову експертизу договору (контракту) шляхом залучення експертів за власні кошти. Відповідно до п.8 ч.3 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати (за наявності) додаткові документи, зокрема: висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Митний кодекс України не передбачає обов`язкового проведення оцінки товару суб`єктом оціночної діяльності з метою підтвердження заявленої митної вартості. Митним законодавством України не передбачено надання декларантом митниці будь-яких копій/вигягів інформаційних джерел, що використовуються спеціалізованою експертною організацією при наданні експертного висновку.

Також, Митний кодекс України не передбачає надання декларантом висновків про здійснення аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари.

З приводу аргументу митного органу в усіх чотирьох рішеннях про те, що, заявлені відомості про виробника товару Peters & Burg Kft та торгівельну марку Мотор «Нертус не підтверджуються товарно-супровідними документами та зазначене може свідчити про недостовірність декларування таких відомостей» суд зазначає, що митним органом не обґрунтовано, яким чином відсутність відомостей про виробника може вплинути на числове значення митної вартості товару, а тому наведені відповідачем з цього приводу обставини не є розбіжністю в поданих до митного оформлення документах і не свідчить про їх неповноту щодо підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

Стосовно доводів відповідача про відсутність відомостей про виробника товару, позивач зазначає, що вартість товару, заявленого до митного оформлення, є договірною, узгодженою між покупцем та продавцем, і не передбачає включення до ціни, що підлягає сплаті за товар, будь-яких складових, що впливає на вартість товару. Твердження митниці по можливу наявність ще однієї сторони поставки є припущенням та не ґрунтуються на фактичних обставинах та нормах законодавства.

Суд зазначає, що аргумент митного органу про те, що «Декларантом не надано документів, що підтверджують торгову марку» є безпідставним з огляду на те, що відсутність в комерційних та товаросупровідних документах відомостей щодо торговельної марки не унеможливлює перевірку правильності визначення митної вартості на підставі наданих декларантом документів. Таке твердження суперечить наданим товаросупровідним документам та не може вважатись розбіжністю, яка впливає на правильність визначення митної вартості товару.

В інвойсах № PET8-SZ-1180048 від 16.12.2024, № PET8-SZ-1180188 від 08.04.2025, № PET8-SZ-1180210 від 12.05.2025, № PET8-SZ-1180247 від 18.06.2025, у специфікаціях № 81 від 12.12.2024, № 90 від 04.04.2025, у прайс-листах від 01.12.2024, 01.01.2025 чітко зазначено: гербіцид Мотор, РК, ціна вдоларах США за 1 л/кг 3,68, покупець «LLC «TD «NERTUS».

Крім того, сертифікати походження №464287 від 18.12.2024, № 483186 від 11.04.2025, № 483191 від 14.05.2025, № 483204 від 18.06.2025, підтверджують країну походження товару (виробника): Угорщина, Європейський союз.

Щодо ненадання декларантом усіх витребуваних додаткових документів, передбачених частиною 3 ст.53 МКУ, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.6 ст.53 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

У той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Право митного органу на витребування додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Таким чином, аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У спірному випадку суд не вбачає ознак недостовірності задекларованої вартості, відповідачем належних доказів щодо існування підстав для прийняття оскаржуваних рішень до суду не подано.

Також, як встановлено судом з матеріалів справи, то декларантом надано до контролюючого органу необхідні документи, а відповідачем, у свою чергу, не наведено обґрунтованих підстав для витребування у позивача додаткових документів та подальшого прийняття рішення про коригування митної вартості товарів.

Посилання відповідача на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не є обґрунтованими, оскільки, як встановлено судом, позивач діяв на підставі контракту, визначених в ньому умов та ціни, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності Позивача та його контрагента. Згідно діючого законодавства сторони угоди мають право визначати умови господарських операцій за встановленою ними домовленістю.

Суд зазначає, що митний орган не наділений правом самостійно визначати ціну товару за умови її підтвердження належними документами. Надані позивачем до митного оформлення документи передбачені умовами зовнішньоекономічного договору, за цими документами вбачаються вартісні та кількісні характеристики товару, тобто відображають ціну, визначену TОB "Торговий дім "НЕРТУС" у вигляді його митної вартості. Зазначені у цих документах відомості не викликають сумнівів щодо числових значень складових митної вартості, зазначених у митній декларації, та не свідчать про те, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Відповідач не обґрунтував неможливість визначення митної вартості за ціною контракту за першим методом.

Відповідно до правової позиції Верховного суду (постанова від 02.07.2020 у справі №803/916/17) контроль правильності обчислення декларантом митної вартості здійснюють митні органи у визначений законом спосіб у разі наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей "Декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 МК України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість. За таких обставин, Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами та доказами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена."

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних у даній справі рішень вбачається, що такі рішення не містять жодних відомостей про будь-які характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо. Так, відповідачем вказано лише номер та дату митних декларацій, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості, що свідчить про помилковість зазначених доводів відповідача.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.12.2018 по справі №815/1670/17.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Відтак, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесених рішень про коригування митної вартості.

Так, як встановлено судом, відповідачем під час винесення спірних у даній справі рішень, не було наведено належних обґрунтувань щодо наявності сумніву в числових значеннях або недостовірності наданих документів, що могло б бути підставою для запиту додаткових документів. При цьому, такий запит повинен містити як обґрунтування причин запиту, так і конкретизацію того, які саме складові митної вартості не підтверджені або викликали сумніви, в чому саме полягають розбіжності, чи впливають вони на митну вартість, які додаткові документи можуть спростувати ці сумніви.

У відзиві на позов суд не встановив вищевказаних доводів та обставин.

Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, оскаржувані рішення є необґрунтованими та прийнятими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень.

З огляду на викладене, рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів від 02.04.2025 року №UA209000/2025/000102/2, від 17.04.2025 року №UA209000/2025/000125/2, від 28.05.2025 року №UA209000/2025/000206/2, від 24.06.2025 року №UA209000/2025/000239/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.04.2025 року №UA209120/2025/000019, від 17.04.2025 року №UA209120/2025/000027, від 28.05.2025 року №UA209120/2025/000057, від 24.06.2025 року №UA209120/2025/000065 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "НЕРТУС"".

Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000,00 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 2-5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 1, 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто, розмір суми витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу та вартості виконаних робіт.

Позивачем на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, понесених ним при розгляді позовної заяви в суді, подано копії наступних документів: договору про надання правової (правничої) допомоги №2909/25-ПД-01 від 29.09.2025, ордеру на представництво інтересів ТОВ "Торговий Дім "Нертус" адвокатом Комовим Олегом Геннадійовичем, виданий Адвокатським об`єднанням "ЮСТІКОМ", свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Комова Олега Геннадійовича, додаткової угоди №1 до договору №2909/25-ПД-01 від 29.09.2025, акт надання послуг №11 від 30.09.2025, рахунок на оплату №17 від 29.09.2025, платіжну інструкцію №222 від 30.09.2025.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечував проти вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, зазначаючи, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу є завищеною та не відповідає складності справи, ціні позову, обсягу робіт. Просив зменшити суму витрат на правничу допомогу.

Дослідивши подані позивачем документи щодо надання правничої допомоги позивачу судом встановлено, що згідно з договором №2909/25-ПД-01 про надання правничої допомоги від 29.09.2025, укладеним між Адвокатським об`єднанням "ЮСТІКОМ" та ТОВ "Торговий Дім "Нертус" адвокатське об`єднання здійснює представництво інтересів клієнта по адміністративній справі, зокрема, сторонами визначено обсяг та зміст правової допомоги, а також розмір гонорару.

Вищезазначеним договором сторонами визначено розмір винагороди адвоката, що становить: надання усної юридичної консультації - 3000,00 грн, правовий аналіз та вивчення документів - 4000,00 грн, надання клієнту правової інформації - 4000,00 грн, за підготовку та подання позовної заяви - 8000,00 грн, ведення адмінінстративної справи та участь адвоката в її розгляді в Харківському окружному адміністративному суді - 6000,00 грн.

Вказана інформація також міститься в акті надання послуг №11 від 30.09.2025, що міститься в матеріалах справи.

Суд акцентує увагу на тому, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Верховний Суд у постанові від 11.12.2019 у справі №545/2432/16-а зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За обставин цієї справи суд, окрім вищенаведеного, також враховує, що визначений адвокатом розмір гонорару є непомірно завищеним щодо предмета спору.

Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі №200/14113/18-а звернув увагу на те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19.09.2019 у справі №826/8890/18.

Виходячи з вищеописаних обставин справи, суд, оцінивши надані представником позивача докази у їх сукупності, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності й пропорційності судових витрат, дійшов висновку про задоволення заяви представника позивача та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в цій справі в розмірі 20000,00 грн.

Стосовно розподілу витрат зі сплати судового збору, суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 14, 194, 227, 229, 243-246, 250, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НЕРТУС» (вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21, м.Харків, 61010, ) до Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., б.1, м.Львів, 79000, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 02.04.2025 року №UA209000/2025/000102/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 02.04.2025 року №UA209120/2025/000019, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 17.04.2025 року № UA209000/2025/000125/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 17.04.2025 року № UA209120/2025/000027, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.05.2025 року № UA209000/2025/000206/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 28.05.2025 року № UA209120/2025/000057, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України;

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 24.06.2025 року № UA209000/2025/000239/2, прийняте Львівською митницею Державної митної служби України.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 24.06.2025 року № UA209120/2025/000065, прийняту Львівською митницею Державної митної служби України.

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., б.1, м.Львів, 79000, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НЕРТУС» (вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21, м.Харків, 61010, ) сплачений судовий збір в сумі 30280,00 грн (тридцять тисяч двісті вісімдесят грн 00 коп.).

Стягнути з Львівської митниці Державної митної служби України (вул. Костюшка Т., б.1, м.Львів, 79000, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «НЕРТУС» (вул. Нетіченська, буд. 25, офіс 21, м.Харків, 61010, ) понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн (двадцять тисяч грн 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.12.2025.

Суддя Ольга ГОРШКОВА