Справа № 160/6131/25
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/6131/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року (суддя Рябчук О.С.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 16.12.2024 № 85 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по втраті годувальника;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області для призначення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 пенсії по втраті годувальника зарахувати до страхового стажу ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) періоди роботи з 2004 по 2023 рік згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, інформація про застраховану особу: прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_5 ; номер облікової картки застрахованої особи - НОМЕР_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ; серія та номер паспорта НОМЕР_3 ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) про призначення пенсії по втраті годувальника від 10.12.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 29.07.2006 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , від шлюбу в них є двоє дітей син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , студент 1 курсу, син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 учень 10 класу. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер та у зв`язку з цим в неї , як у законного представника дітей, виникло право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 10.12.2024 вона звернулась з відповідною заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, але рішенням від 16.12.2024 № 85 їй відмовлено у призначенні пенсії по втраті годувальника оскільки відсутні необхідні документи та зазначені у свідоцтві про смерть померлого годувальника відомості не збігаються із відомостями індивідуальних даних про застраховану особу, відсутня 4-5 сторінка паспорту. Вона вважає таке рішення відповідача протиправним та необґрунтованим оскільки усі відомості з реєстру застрахованих осіб номер, серія паспорту, РНОКПП, прізвище та по батькові, є тотожними з наданими нею документами, відмінно лише ім`я, так у реєстрі зазначено ОСОБА_8 , замість вірного ОСОБА_9 , а прийняте відповідачем необґрунтоване рішення порушує право дітей на отримання пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Враховуючи наведене спірне рішення є протиправним та належить до скасування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №160/6131/25 до участі у справі у якості другого відповідача залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2025 у справі №160/6131/25 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Рівненській області 16.12.2024 № 85 про відмову у призначенні пенсії; зобов`язано ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням висновків суду; зобов`язано ГУ ПФУ повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 2004 по 2023 рік згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, з урахуванням висновків суду; в решті позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ПФУ у Рівненській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що відповідно до наданих позивачем документів у померлого годувальника відсутній необхідний страховий стає для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, а наданими позивачем документами неможливо підтвердити наявність у померлого годувальника необхідного страхового стажу з урахуванням того, що індивідуальні дані про застраховану особу не збігаються із відомостями особи за свідоцтвом про смерть.

Позивач своїм правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач у справі з 29.07.2006 перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , від шлюбу в них є двоє дітей: син ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , студент 1 курсу; син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , учень 10 класу, зазначені обставини підтверджуються підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 від 5.05.2007 та НОМЕР_6 від 17.06.2009.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 29.10.2024.

10.12.2024 ОСОБА_1 , позивач у справі, як законний представник неповнолітніх осіб - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернулась до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на дітей.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ у Рівненській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї документи ГУ ПФУ у Рівненській області прийнято рішення від 16.12.2024 №85 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

У вищезазначеному рішенні вказано наступне: «Необхідний страховий стаж для померлого годувальника визначений статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, необхідний страховий стаж годувальника становить 7 років.

Страховий стаж померлого годувальника становить 1 рік 6 місяців 12 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди:

- період роботи з 2004 по 2023 роки, оскільки неможливо встановити факт приналежності документу (реєстру застрахованих осіб) даній особі, так як відомості про особу (ім`я) зазначені в індивідуальних даних про застраховану особу, згідно сплати внесків ОК-5, не збігаються з відомостями особи за свідоцтвом про смерть.

Звертаємо увагу на те, що до переліку документів було долучено скан копію паспорта НОМЕР_8 від 04.08.2006 року виданого Добровеличківським РВУМВС України в Кіровоградській області, де відсутні скан копії 4-5 сторінок.

Відмовити у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутні необхідні документи, а саме свідоцтво про смерть померлого годувальника не збігається з відомостями індивідуальних даних про застраховану особу, відсутня 4-5 сторінки паспорта заявниці.

Вважаючи вищезазначене рішення протиправним та безпідставним, позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

У розумінні абз. 22 ст. 1 Закону № 1058-IV пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини 1 статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині 2 статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21.11.2013 року по 21.02.2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону №1058-IV, особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років.

Положеннями п. 2 частини 2 статті 36 Закону №1058-IV визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Сукупний аналіз вищенаведених положень законодавства дає підстави для висновку, що необхідною умовою для призначення дитині померлого годувальника пенсії у зв`язку з втратою годувальника є наявність у годувальника необхідного страхового, і з урахуванням фактичних обставин цієї справи такий страховий стаж у цьому випадку має становити не менше 7 років.

ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із спірного рішення відповідача вбачається, що підставою для відмови у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 на неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недостатня кількість загального страхового стажу померлого годувальника для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника оскільки до страхового стажу ОСОБА_4 не зараховано періоди роботи з 2004 по 2023 роки, через те, що неможливо встановити факт приналежності документу (реєстру застрахованих осіб) даній особі, так як відомості про особу (ім`я) зазначені в індивідуальних даних про застраховану особу, згідно сплати внесків ОК-5, не збігаються з відомостями особи за свідоцтвом про смерть.

При цьому у спірному рішенні також зазначено, що до переліку документів було долучено скан копію паспорта НОМЕР_8 від 04.08.2006 виданого Добровеличківським РВУМВС України в Кіровоградській області, де відсутні скан копії 4-5 сторінок.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі Закон № 1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Статтею 62 Закону № 1788-XII та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 передбачено, що трудова книжка є основним документом, який підтверджує стаж роботи.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Спірний стаж роботи ОСОБА_4 з 2004 рік. по 2023 рік, підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_9 від 17.05.2004, яка видана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та містить належним чином здійснені записи щодо роботи у спірний період, які засвідчені відповідними печатками підприємств і дефектів їх вчинення не мають.

У відомостях Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, інформація про застраховану особу (форма ОК-5) зазначено прізвище, ім`я, по батькові - ОСОБА_5 , але у відомостях про страхувальників застрахованої особи за кодом НОМЕР_2 зазначено ОСОБА_4 , також зазначені в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування індивідуальні відомості про застраховану особу інформація про паспорт серії на номер - № НОМЕР_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 співпадає з паспортними даними ОСОБА_4 та реєстраційним номером облікової картки платника податків, копії яких долучені до матеріалів цієї адміністративної справи.

Приймаючи до уваги вищенаведені норми чинного законодавства, та оцінюючи досліджені судом під час розгляду цієї справи докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що недоліки в оформленні документа, з урахуванням наявності інших належних доказів, не можуть бути підставою для обмеження особи у реалізації права на пенсійне забезпечення, а тому погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зарахування до страхового стажу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодів роботи з 2004 рік по 2023 рік відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_9 від 17.05.2004, що фактично свідчить про необґрунтованість прийнятого відповідачем у справі рішення від 16.12.2024 № 85 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по втраті годувальника, що у свою чергу є підставою для скасування такого рішення суб`єкта владних повноважень.

Також колегія суддів з урахуванням обсягу та змісту дискреційних повноважень відповідного органу пенсійного фонду щодо призначення пенсії, які визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням вимог щодо здійснення ефективного захисту порушеного права відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), з урахуванням положень ч. 4 ст. 254 КАС України, вважає що суд першої інстанції обґрунтовано з метою здійснення повного та ефективного захисту порушеного права позивача зобов`язав ГУ ПФУ в Рівненській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника з урахуванням висновків суду та зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) періоди роботи з 2004р. по 2023р. згідно даних Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загального обов`язкового державного соціального страхування, з урахуванням висновків суду, та правильно відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Дніпропетровській області з огляду на те, що цим органом пенсійного фонду заява позивача про призначення пенсій по втраті годувальника не розглядалась.

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров