Справа № 751/10050/25
Суддя: Овсієнко Ю. К.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/751/218/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Овсієнко Ю.К.,

за участю секретаря Решетник В.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Оскирко Богдана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Оскирко Б.О. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6091345 винесену інспектором 2 взводу 4 рота Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшим сержантом поліції Оскирко Б.О. 05.11.2025 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення штрафу у розмірі 425 грн 00 коп.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що 05.11.2025 біля 15 год 16 хв позивач, керуючи транспортним засобом FIAT, держ.знак НОМЕР_1 , рухаючись в місті Чернігові по вул. Хлібопекарська, 27 був зупинений поліцейським 1 взводу 4 роти УПП в Чернігівській області старшим сержантом поліції Оскирко Б.О.. На думку позивача його було зупинено без жодних причин, інспектор попросив надати документи для перевірки, на що позивач зауважив, що документи є в наявності та просив пояснити причину зупинки. На прохання пояснити причину зупинки, надати докази вчинення порушення ПДР інспектор проігнорував, не зазначив жодного факту порушення ПДР.

Позивач заперечив вчинення будь-якого правопорушення, а документи пообіцяв пред`явити після початку розгляду справи. У ході розмови з поліцейським позивач заявив клопотання про ознайомлення з доказами правопорушення, у вчиненні якого позивач підозрюється. У відповідь поліцейський повідомив позивача, що він сам буде приймати рішення щодо розгляду справи з винесенням постанови, якщо буде вважати це за необхідне, а докази порушення Правил дорожнього руху він не буде наразі надавати для огляду.

Позивач вважає оскаржувану постанову про адміністративне правопорушення незаконною, оскільки відповідачем не дотримані положення законодавства України щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, не пред`явлено належних доказів, які б свідчили про вчинення позивачем правопорушення, не досліджувалися та не надавалися для ознайомлення докази, які б підтверджували факт скоєння правопорушення, відхилені всі клопотання позивача.

Зазначає, що оскільки копія постанови була надрукована дрібним шрифтом, він не мав змогу з нею ознайомитися та просив відповідача направити копію постанови роздруковану більшим шрифтом на його адресу. Вказує, що копію постанови отримав 16 листопада 2025 року, але вона була роздрукована дрібним шрифтом, що свідчить про те, що його клопотання відхилено.

Ухвалою судді від 28.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.12.2025 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому просять відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Зміст заперечень зводяться до того, що оскаржувана постанова винесена поліцейським 05.11.2025, з позовом про оскарження спірної постанови позивач звернувся до суду тільки 19.11.2025, посилаючись на неможливість звернення до суду у встановлені строки через начебто відмови від отримання копії постанови дрібного шрифту.

Зазначають, що оскаржувана постанова приймалась за участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і позивач добровільно відмовився отримувати її копію.

Відеозаписами подій зафіксовано, що поліцейські складали постанову в присутності позивача, роз`яснили йому права, зміст постанови, намагалися вручити копію, однак ОСОБА_1 відмовився від її отримання.

В ухвалі від 30 серпня 2022 року у справі №739/304/22 Верховний Суд зазначив, що сам факт відмови позивача від підпису постанови та отримання її копії свідчить про те, що позивач був обізнаний про наявність відповідної постанови ще в день її винесення.

За таких обставин, позивач, вважаючи незаконною постанову відповідача про накладення на нього адміністративного стягнення, з дня винесення спірної постанови мав право її оскаржити.

Водночас, не реалізація такого права, як і права відразу отримати копію оскаржуваної постанови, зумовлено, у тому числі, його власною пассивною поведінкою. Позивач звернувся до суду з позовом лише 19.11.2025, тобто з порушенням передбачених законодавством строків.

Просили звернути увагу суду, що з тексту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивача було проінформовано про здійснення розгляду справи щодо нього, але останній свідомо не отримав копію винесеної постанови з тих підстав, що він начебто через поганий зір не міг з нею ознайомитись. Зауважили, що дана причина відмови від отримання копії є надуманою та покликаною на затягування часу з метою ухилення від відповідальності.

Зазначають, що бланк постанови визначений наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 «Про затвердження інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Так, зокрема, пункт 5 розділу ІV визначено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XV цієї інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. У зв`язку з чим, безпідставні вимоги позивача щодо надання йому постанови роздрукованим більшим шрифтом, оскільки така можливість змін розміру шрифту друку у принтеру чеків відсутня. При цьому, розмір шрифту є досить великим, а якість шрифту високою, що підтверджується копією наданою самим позивачем.

Крім того, звертають увагу, що з наявних відеозаписів вбачається, що позивач не погоджувався з зазначеним правопорушенням, тобто, він усвідомлював, що буде оскаржувати постанову та навмисно відмовився від її отримання.

Щодо обставин справи представник відповідача зазначає, що05.11.2025 о 15 год 16 хв в м.Чернігові по вул. Хлібопекарська, 27, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки FIAT, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та чинного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.4 а) ПДР.

Підставою для зупинки транспортного засобу позивача було те, що останній порушив вимоги дорожньої розмітки 1.3 Розділу 34 ПДР. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Лінію розмітки 1.11.перетинати заборонено з боку суцільної лінії розмітки. Лінію 1.2, якою позначено край проїзної частини, перетинати дозволяється (якщо це не заборонено встановленими дорожніми знаками).

У зв`язку з чим, поліцейські прослідували за автомобілем та здійснили його зупинку на підставі п.1 ч.1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію».

Після зупинки транспортного засобу, позивачу було повідомлено про причину зупинки та неодноразово заявлено законну вимогу надати для перевірки документи, передбачені законодавством. Неодноразові вимоги про надання документів, зазначених в п.2.1 ПДР позивач проігнорував, аргументуючи тим, що він не погоджується з вчиненим ним правопорушенням, що він хоче отримати докази.

Отже, позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

У пункті 7 оскаржуваної постанови серії ЕНА № 6091345 від 05.11.2025 зазначено: відео з пв (портативний відеореєстратор) № 472340 та авто реєстратора Аспірінг, що є технічними засобами за допомогою яких було здійснено фіксацію обставин справи.

Із відеозапису зробленого поліцейським за допомогою відеореєстратора, закріпленого в службовому транспортному засобі, під час несення служби, екіпажем патрульної поліції було виявлено та зупинено автомобіль FIAT, номерний знак НОМЕР_1 . З відеозапису вбачається, як поліцейський підійшов до автомобіля позивача, представився та проінформував водія про причину зупинки, в подальшому, інспектор неодноразово протягом всього спілкування заявляв вимогу водієві щодо надання посвідчення водія та інших документів, повідомляв про відповідальність за відмову від їх надання, на що позивач стверджував, що він не зобов`язаний надавати документи поліцейським допоки останні не пред`являть доказів порушення ним Правил дорожнього руху, посилався на рішення Верховного суду.

Отже, системний аналіз вказаних норм чинного законодавства України дає підстави для висновку про те що, поліцейський взводу № 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Оскирко Б.О., під час розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності Носенка Ю.В. та винесення постанови серії ЕНА № 6091345 від 05.11.2025 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а винесена постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

16.12.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив. Вважає доводи, викладені у відзиві, безпідставними та необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6091345, винесеною поліцейським 1 взводу 4 роти БУПП в Чернігівській області ДПП Оскирко Б.О. притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425,00 грн.

Відповідно до змісту вказаної постанови 05.11.2025 о 15 год 16 хв в м.Чернігові по вул. Хлібопекарська, 27, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки FIAT, номерний знак НОМЕР_1 , не пред`явив на законну вимогу працівника поліції посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційний документ на тз та поліс ОСЦПВ власників наземних ТЗ, чим порушив п.2.4 а) ПДР.

Відповідно до ч.2 т. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Оскаржувана постанова винесена 05.11.2025, згідно п.9 постанови, ОСОБА_1 відмовився від отримання її копії вказане також вбачається і з наданого відповідачами відеозаписом. Як зазначає позивач, копію постанови він отримав засобами поштового зв`язку 16.11.2025, відповідачем ці обставини не заперечувалися і доказів протилежного суду не надано.

Враховуючи викладене, положення ст. 286 КАС України, ст. 289 КУпАП, суд приходить до висновку, що позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом не порушив, передбачений 10-денний строк для захисту своїх прав в судовому порядку.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою КМ України від 10 жовтня 2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

У п. 1.3 ПДР зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для іншихучасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;

11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно із статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із п. 1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам статей 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема: необхідно навести докази, згідно яких зроблено висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення і назвати мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник або наведених ним обставин.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачена відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно із п. 2.1 а) ПДР, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічна норма міститься у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно із п. 2.4 а) ПДР, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до п. 1.10 ПДР України, водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша і друга статті 121-3, частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126) тощо.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, якімають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із п. 9 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засоби фото-, і кінозйомки, відеозапису.

У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначається, що до постанови додається пв 472340, відео з реєстратора Aspiring.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменному одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Отже, інформація з відеокамери може оцінюватися як доказ в розумінні ст.251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Із відеозапису наданого представником відповідача вбачається, що автомобіль поліцейських рухається за транспортним засобом FIAT, номерний знак НОМЕР_1 , якому було надано вимогу вимогу про зупинку за допомогою ввімкнення маячків синього та червонного кольору та звукового сигналу. Водій транспортного засобу, зупинивши автомобіль, не вийшов з нього, а сидів на місці водія, ледве відкривши вікно. Працівник поліції, підійшовши до автомобіля, в якому перебував позивач, представився, назвав причину зупинки та попросив документи, а саме: посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте, водієм проігноровано дану вимогу.

У подальшому водій все ж вийшов з автомобіля, але все рівно ігнорував вимогу поліцейського пред`явити документи, наполягавши на тому, що у них не було підстав для зупинки його автомобіля. Поліцейським повідомлено, що у випадку, якщо водій не надасть необхідні документи,стосовно нього буде винесена постанова ч. 1 ст. 126 КУпАП, за порушення п. 2.4 а ПДР, а саме: не пред`явлення посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу страхування. Позивача було ознайомлено з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи.

Надаючи правову оцінку доводам позивача про те, що він не зобов`язаний був пред`являти на вимогу поліцейського вищезазначені документи, оскільки зупинка транспортного засобу не була зумовлена порушенням правил ПДР, то суд звертає увагу, що чинним законодавством передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційного документу на транспортний засіб та полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, позивачем не виконано вимоги вищенаведеного законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Що стосується посилання позивача на постанови Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 30.05.2018 у справі № 337/3389/16, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у праві №607/7987/17, згідно з якою поліцейські не можуть вимагати у водія будь-яких документів, якщо у них немає доказів правопорушення ПДР, то суд таку позицію не враховує, оскільки згідно з правовими позиціями Верховного Суду, які викладені у постановах від 02 грудня 2019 року у справі №766/10693/17, від 30 січня 2019 року у справі №464/1470/17, від 24 січня 2019 року у справі №201/6167/17, від 25 березня 2019 року у справі №127/19283/17 нормами чинного законодавства чітко встановлено, що водій під час керування транспортним засобом повинен мати при собі відповідні документи, та пред`явити їх на вимогу поліцейського.

Також у постанові Верховного Суду від 25.03.2019 (справа №127/19283/17) зазначено, що виконання водієм вимоги поліцейського щодо пред`явлення документів є самостійним обов`язком водія, який не залежить від правомірності чи неправомірності інших дій правоохоронця.

Відтак, суд погоджується із доводами представника відповідача про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом FIAT, номерний знак НОМЕР_1 , та не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Доказів протилежного позивачем до суду не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6091345 від 05.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу, винесена поліцейським взводу 1 роти № 4 БУПП в Чернігівській області ДПП Оскирко Б.О. з дотриманням вимог КУпАП, права позивача не були порушені, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 7, 245, 254, 256, 268, 280 КУпАП, статтями 2, 6, 19-20, 71, 72, 77, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 4 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області старшого сержанта поліції Оскирко Богдана Олександровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі залишити без задоволення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 )

Відповідачі Департамент патрульної поліції України (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, )

Поліцейський 1 взводу 4 роти БУПП в Чернігівській області ДПП Оскирко Богдан Олександрович (місцезнаходження: 14037, м. Чернігів, вул. Громадська, буд. 66).

Суддя Ю.К. Овсієнко