Справа № 363/6267/25
Суддя: Олійник С. В.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

30.12.25 363/6267/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Олійник С.В.,

секретаря Поліщук Є.Д.,

розглянувши адміністративну справу в порядку спрощеного провадження за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа Вишгородський відділ державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

22 жовтня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №1719 від 04 вересня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Із постановою позивач не погоджується, вважає її протиправною і такою, що постановлена з порушенням вимог законодавства, тому просить її скасувати і закрити провадження у справі. В обґрунтування позову посилається, що він не був належним чином повідомлений про наявність повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 та на розгляд справи.

Процесуальні дії.

28 жовтня 2025 року ухвалою Вишгородського районного суду Київської області строк звернення до суду поновлено, адміністративний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

05 листопада 2025 року до суду від представника відповідача Лещенка Ю.В. надійшов відзив на позовну заяву, який заперечує проти задоволення позову та зазначає, що оскаржувана постанова винесена законно і в межах наданих повноважень. Представник відповідача вказує, що через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів була сформована повістка на ім`я позивача про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення військово-облікових даних. Згідно з положеннями Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року, така повістка вважається належним підтвердженням оповіщення у разі відмови від її отримання або відсутності особи за місцем проживання. Відповідач зазначає, що позивач був належним чином повідомлений, однак без поважних причин не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим порушив вимоги законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. У зв`язку з цим відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та просить суд відмовити у їх задоволенні.

07 листопада 2025 року від представника позивача - адвоката Іванова О.А., через систему «Електронний суд», надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що посилання відповідача на належне оповіщення позивача відповідно до пункту 41 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16 травня 2024 року не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки відповідачем не надано жодного поштового повідомлення з відміткою про відмову в отриманні або відсутність адресата, повістка №2631955 фактично не надсилалася поштовим зв`язком, що підтверджується відсутністю даних про відповідне відправлення в системі АТ «Укрпошта», у зв`язку з чим позивач не був належним чином повідомлений про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а позов - задоволенню.

Позиції учасників справи.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності та за відсутності його представника.

Представник відповідача за довіреністю Лещенко Ю.В. в судове засідання не з`явився, в прохальній частині відзиву на позовну заяву розгляд справи просив проводити за відсутності представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактичні обставини справи, які встановлені судом.

З витягу «Резерв +» встановлено, що ОСОБА_1 31 липня 2024 року уточнив свої військово-облікові дані, вказавши адресу місця проживання в Республіці Польща, та з 16 березня 2025 року перебуває у розшуку у зв`язку з неприбуттям за повісткою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

З копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон встановлено, що ОСОБА_1 вибув за межі України 21 серпня 2019 року.

Відповідно до повістки №2631955, ОСОБА_1 необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , 06 березня 2025 року о 09:00 для уточнення облікових даних.

Із опису вкладення встановлено, що поштове повідомлення містило повістку №2631955 від 22 лютого 2025 року, скеровану ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . З копії конверта підтверджується, що поштове відправлення з повісткою повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до повідомлення про розгляд справи, ОСОБА_1 необхідно було з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , 31 серпня 2025 року о 09:30 для розгляду справи про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Встановлено, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №1719 від 04 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17 000 грн за неприбуття 06 березня 2025 року о 09:00 за повісткою №2631955 для уточнення облікових даних та за неповідомлення протягом трьох днів про поважні причини неприбуття.

З копії постанови про відкриття виконавчого провадження серії ВП №79397666 від 20 жовтня 2025 року встановлено, що старшим державним виконавцем Вишгородського відділу Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови №1719 від 04 вересня 2025 року про стягнення штрафу в дохід держави в розмірі 34 000 грн.

Із постанови про арешт коштів боржника вбачається, що старшим державним виконавцем Тимченко К.І. під час примусового виконання рішення накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 .

Застосовані норми права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію встановлена статтею 210-1 КУпАП.

За частиною першою статті 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою наведеної статті вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Спеціальним законом, який визначає, зокрема обов`язки громадян щодо здійснення мобілізації в особливий період, є Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543/зі змінами та доповненнями згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-IX від 11 квітня 2024 року).

За визначенням абзацу 5 частини першої статті 1 Закону № 3543-XII особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який триває і досі.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03 березня 2022 року № 2105-IX затверджено Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і донині.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені у статті 22 Закон № 3543, відповідно до абзацу другого частини першої, абзацу восьмого частини третьої якої громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

З аналізу зазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (в редакції, чинній станом на 06 березня 2024 року/далі - Порядок № 560) визначає також процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

У разі оформлення повістки на бланку керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу засвідчує її особистим підписом та скріплює гербовою печаткою.

Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Відповідно до підпункту 2 пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

За змістом пункту 3 частини першої статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує питання, зокрема чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.

Мотиви і висновки суду.

Висновок про наявність чи відсутність у діях особи складу адміністративного правопорушення має бути обґрунтованим, тобто зробленим на підставі всебічного, повного й об`єктивного дослідження всіх обставин справи та на підставі належних і допустимих доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Станом на момент прийняття спірної постанови в Україні діяв особливий період.

Відповідно до положень статті 22 Закону України № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідальність за частиною третьою статті 210-1 КУпАП настає у разі неприбуття особи до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у місце та строк, зазначені в отриманих нею документах, зокрема у повістці.

Згідно з пунктом 41 Порядку № 560, повернення такого листа з відміткою про відсутність адресата за місцем реєстрації вважається належним повідомленням.Згідно з пунктом 34 Порядку № 560, повістка була надіслана 22 лютого 2025 року рекомендованим листом з описом вкладення на адресу зареєстрованого місця проживання позивача.

Факт направлення підтверджується копією повістки та описом вкладення.

Судом встановлено, що повістка не була вручена адресату через його відсутність за вказаною адресою, про що на конверті міститься відповідний поштовий штамп.

Згідно з пунктом 41 Порядку № 560, військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним у разі, якщо повістка сформована через Єдиний державний реєстр, підписана кваліфікованим електронним підписом керівника ТЦК та СП, надіслана рекомендованим листом із описом вкладення за адресою зареєстрованого місця проживання і повернута з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Позивач не заперечує факту неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 06 березня 2025 року, проте зазначає, що таке неприбуття зумовлене неотриманням повістки, посилаючись на те, що 21 серпня 2019 року виїхав до Польщі. Водночас ОСОБА_1 , прибувши до Польщі, не став на консульський облік, не повідомив територіальний центр комплектування про зміну свого місця перебування та не легалізував проживання за кордоном у спосіб, передбачений законодавством.

Доводи позивача щодо неналежного повідомлення є безпідставними. Повістка, надіслана позивачеві, оформлена відповідно до вимог пункту 30 Порядку № 560, сформована через Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, підписана кваліфікованим електронним підписом та направлена рекомендованим листом з описом вкладення. Повістка надсилалася на його зареєстровану адресу проживання в Україні, і саме з цією обставиною закон пов`язує обов`язок бути належним чином повідомленим. Таким чином, посилання позивача на фактичне перебування за кордоном не може бути підставою для звільнення від обов`язку з`явитися за повісткою, оскільки саме він не виконав покладених на нього обов`язків щодо належного повідомлення про зміну місця проживання. Відсутність будь-яких доказів законного перебування за кордоном, а також відсутність обліку в дипломатичній установі свідчать про недобросовісну поведінку позивача, яка не може породжувати для нього юридичних переваг.

Таким чином, відповідач дотримався усіх передбачених процедур направлення повістки, а тому повідомлення ОСОБА_1 слід вважати належним. Відповідальність за неявку покладається на нього.

Разом із тим, щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи та забезпечення його права на участь у розгляді справи суд звертає увагу на наступне.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи, що є гарантією реалізації наданих статтею 268 КУпАП прав зокрема на участь у розгляді справи, висловлення заперечень, надання пояснень і доказів, заявлення клопотань, здійснення захисту.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи допускається лише за умови своєчасного повідомлення її про дату, час і місце розгляду.

У постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17 зазначено, що, закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, положення КУпАП містять і певні застереження, спрямовані на забезпечення належного здійснення повноважень компетентними органами, зокрема можливість розгляду справи за відсутності особи лише за наявності даних, які підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати її розгляду вважається виконаним, якщо особа проінформована про ці обставини у визначений строк. Обов`язок доведення цієї обставини покладається на уповноважену посадову особу.

Несвоєчасне або неповідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час і місце розгляду справи є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням установленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема права бути присутньою під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 6 березня 2018 року у справі № 522/20755/16-а, від 30 вересня 2019 року у справі № 591/2794/17, від 21 травня 2020 року у справі № 286/4145/15-а, від 31 березня 2021 року у справі № 676/752/17 та від 25 травня 2022 року у справі № 465/5145/16-а.

Процедурні порушення, а саме розгляд справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яку належним чином не повідомили про дату розгляду, є самостійними, безумовними підставами для скасування постанови про притягнення такої особи до відповідальності.

Така правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 591/2794/17, від 21 травня 2020 року у справі № 286/4145/15-а, від 17 червня 2020 року у справі № 712/10440/16-а, від 30 серпня 2022 року у справі № 683/743/17.

Доказів щодо належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи 04 вересня 2025 року відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч. 1). В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (абз. 1 ч. 2).

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак в межах даної справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності свого рішення, а судом з наявних матеріалів справи не встановлено жодних обставин, що свідчили б про зворотне. На основі цього суд також приходить до висновку, що відповідачем не спростовано презумпцію, закріплену у ч. 2 ст. 77 КАС України, та не доведено правомірність свого рішення.

У зв`язку із цим, оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Щодо стягнення судових витрат.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, то судові витрати у вигляді сплаченого судового збору відповідно до квитанції №1.366551991.1у розмірі 605,60 грн., понесені позивачем, слід стягнути з відповідача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Також позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 8 000 грн. На підтвердження цього позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 20 жовтня 2025 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Івановим О.А., а також додаток №1 до договору, відповідно до якого ОСОБА_1 сплатив адвокату гонорар у зазначеному розмірі. Попереднім розрахунком послуг від 20 жовтня 2025 року сторони погодили фіксований розмір гонорару в 8 000 грн, що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт від 22 жовтня 2025 року, яким підтверджено, що загальна вартість виконаних робіт, включаючи складання позовної заяви, складає 8 000 грн.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно з ч.1, 2 ст. 134 КАС України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу.

З урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду, де звернуто увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд, зважаючи що спір в даній справі є не складним, справа розглядалася в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, предмет доказування в якій не потребує вивчення значного обсягу фактичних даних, обсяг та складність оформлених процесуальних документів не є значними, вважає, що заявлені витрати на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн. є завищеними, які не відповідають критерію розумності, неспівмірні із виконаною роботою, а їх відшкодування, за відсутності достатнього обґрунтування з огляду на обставини справи матиме надмірний характер.

За таких обставин, суд визнає доведеним понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу частково від заявленої суми, зокрема на суму 2000,00 грн., як таку, що є співмірною із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача та яка є найбільш справедливою, виходячи з конкретних обставин справи.

Керуючись ст.ст. 241-250, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову №1719 від 04 вересня 2025 року про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000 гривень - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 .

Суддя С.В.Олійник