Справа № 280/7614/25
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 грудня 2025 року Справа № 280/7614/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в письмовому проваджені за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСПРОМЗБУТ (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 148, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСПРОМЗБУТ (далі позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 27.08.2025 №.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 08.08.2025 року було складено акт камеральної перевірки № 10762/08-01-04- 06/38461245, яким встановлені наступні порушення, а саме: сплата не в повному обсязі авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, за І квартал 2025 року на 120000 гривень. Позивач зазначає, що для здійснення своєї діяльності отримав ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним до яких належать: №2100030 адреса місця торгівлі - УКРАЇНА, ХЕРСОНСЬКА ОБЛ., ГЕНІЧЕСЬКИЙ РАЙОН, М. ГЕНІЧЕСЬК вул. Центральна, 204а, Автозаправочна станція (АЗС). Відповідно до Наказу № 376 Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Генічеський район окупований 24.02.2022 року. Законом № 4015 із 01.12.2024 впроваджено сплату авансових внесків із податку на прибуток підприємств платниками такого податку за місця роздрібної торгівлі пальним. Критерієм для визначення переліку суб`єктів господарювання, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним та зобов`язані щомісячно сплачувати авансові внески з податку на прибуток підприємств за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, є наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця. Разом з цим, відповідно до частини дев`ятої ст. 13 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» ліцензії, видані суб`єктам господарювання до набрання чинності цим Законом (а для територій України, що були тимчасово окуповані Російською Федерацією після набрання чинності цим Законом до тимчасової окупації цієї території України) відповідно до закону про ліцензування видів господарської діяльності вважаються недійсними на тимчасово окупованій території. Оскільки АЗС позивача знаходяться на окупованих територіях, відповідно до Наказу 376 Міністерства розвитку громад та територій України «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», тому позивач вважає, що ліцензія №2100030 адреса місяця торгівлі - УКРАЇНА, ХЕРСОНСЬКА ОБЛ., ГЕНІЧЕСЬКИЙ РАЙОН, М. ГЕНІЧЕСЬК вул. Центральна, 204а, Автозаправочна станція (АЗС) є недійсною. Так як сплата авансового внеску передбачає наявність діючої ліцензії, а враховуючи, що за даними точками вищевказані ліцензії є недіючими, тому ППР від 27 серпня 2025 року з приводу сплати авансових внесків за вказаними АЗС є неправомірним. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 03.09.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження).

17.09.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач не погоджується із заявленими позовними вимогами, зазначає, що фахівцями контролюючого органу під час проведення камеральної перевірки було встановлено, що в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального наявна інформація щодо ліцензій, виданих ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" на право роздрібної торгівлі пальним, які є діючими на перше число відповідного місяця І кварталу 2025 року. У ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" станом на 01 січня 2025 року були діючими 7 ліцензій, одна з яких на місця, розташовані на тимчасово окупованих територіях, 01 лютого 2025 року 6 ліцензій, одна з яких на місця, розташовані на тимчасово окупованих територіях та 01 березня 2025 року 5 ліцензій. На підставі інформації з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, Єдиного реєстру акцизних накладних щодо обсягів реалізації пального та згідно п.п. 141.14.2 п. 141.14 ст.141 Кодексу розрахункові значення авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, в розрізі окремих місяців 2025 року складають: підлягають сплаті в січні 2025 року на загальну суму 330 000,00 грн. ( з розрахунками по кожній із ліцензій наведені в акті перевірки на ст. 4); підлягають сплаті в лютому 2025 року на загальну суму 285 000,00 грн. ( з розрахунками по кожній із ліцензій наведені в акті перевірки на ст.4); підлягають сплаті в березні 2025 року на загальну суму 225 000,00 грн. (з розрахунками по кожній із ліцензій наведені в акті перевірки на ст.5.). Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" за І квартал 2025 року (уточнююча) від 11.07.2025 № (з додатками) сума авансових внесків з місць роздрібної торгівлі пальним, що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді, задекларована в сумі 720 000,00 грн. Таким чином, в порушення п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.2 п. 141.14 ст.141 Кодексу ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" не в повному обсязі нараховано авансові внески з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, за І квартал 2025 року. Крім того, в порушення п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.1, п.п. 141.14.2, п.п. 141.14.3, п.п. 141.14.4 п. 141.14 ст. 141 Кодексу ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" не в повному обсязі сплачено авансові внески з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, а саме за січень 2025 року розрахункова сума авансових внесків становить 330 000,00 грн. на дату фактичної сплати 20.01.2025, а сплачено Позивачем сумі 270 000,00 грн. та лютий 2025 року розрахункова сума авансових внесків становить 285 000,00 на дату фактичної сплати 12.02.2025, а сплачено в сумі 225 000,00 грн. Таким, чином виникло порушення вимог податкового законодавства, а саме п.п. 16.1.3 та 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.1, п.п. 141.14.2, п.п. 141.14.3, п.п. 141.14.4 п. 141.14 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, а саме сплата не в повному обсязі авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, за І квартал 2025 року (у зазначеній податковій звітності) на 120 000,00 грн. Податковий орган зазначає, що на дату проведення камеральної перевірки 08.08.2025 ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" заява про відсутність можливості виконання платником податків податкових обов`язків до контролюючого органу не подавалась. Крім, цього відповідно до Закону України № 3817-ІХ від 18.04.2024 «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідини, що використовуються в електронних сигаретах та пального» позивачем заяву про анулювання ліцензії №2100030 до Головного управління ДПС у Запорізькій області не було подано. Відповідач вважає посилання на ст. 13 Закону України від 15.04.2014 № 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» недоречним, оскільки аналіз повного тексту вищезазначеної норми закону вказує на те, що такі ліцензії вважаються недійсними саме на тимчасово окупованій території, оскільки можуть використовуватися для проведення господарської (підприємницької) діяльності на іншій території України до закінчення строку їх дії, у випадку перереєстрації таких суб`єктів, на іншій території України, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику; не можуть бути продовженими відповідно до законодавства України. Окрім того, Кабінетом Міністрів України станом на дату розгляду заперечень не приймалось рішення про поширення дії статті 13 Закону 1207 на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону. Просить в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.09.2025 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Запорізькій області про про перехід в загальне позовне провадження відмовлено.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу I, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), 08.08.2025 року проведено камеральну перевірку ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" () з питань дотримання правил нарахування та сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2025 року № від 11.07.2025, за результатами проведення якої складено акт камеральної перевірки від 08.08.2025 №10762/08-01-04-06/38461245.

Під час проведення камеральної перевірки було встановлено, що в Єдиному реєстрі ліцензіатів та місць обігу пального наявна інформація щодо нижчезазначених ліцензій, виданих ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" на право роздрібної торгівлі пальним, які є діючими на перше число відповідного місяця І кварталу 2025 року, а саме:

№2200019 термін дії ліцензії 05.10.2022 - 05.10.2027; ліцензія є діючою станом 01.01.2025, 01.02.2025; 01.03.2025; адреса місця роздрібної торгівлі пальним Україна, Дніпропетровська обл., Верхньодніпровський район, с. Івашкове, , Верхньодніпровський район, с. Івашкове, вул. Київська, буд. 15Б, Автозаправочна станція (АЗС);

№2100198 термін дії ліцензії 26.08.2021 - 26.08.2026 ліцензія є діючою станом 01.01.2025, 01.02.2025; 01.03.2025; адреса місця роздрібної торгівлі пальним Україна, Дніпропетровська обл.., Синельнивський район, С. Веселе, вул. Погранотряда, 95 буд. 38, Автозаправочна станція (АЗС);

№2300084 термін дії ліцензії 31.07.2023 - 31.07.2028 ліцензія є діючою станом 01.01.2025, 01.02.2025; 01.03.2025; адреса місця роздрібної торгівлі пальним Дніпропетровська область, м. Кам`янське, Південний район, проспект Аношкіна, 63Г, (АЗС);

№2200001 термін дії ліцензії 10.01.2022 - 10.01.2027 ліцензія є діючою станом 01.01.2025, 01.02.2025;01.03.2025 ; адреса місця роздрібної торгівлі пальним: Україна, Дніпропетровська обл., Кричанський район, С. Світлогірське, вул. Сонячна, буд. 31-г, Автозаправочна станція (АЗС);

№2200012 термін дії ліцензії 13.06.2022 - 13.06.2027 ліцензія є діючою станом 01.01.2025, 01.02.2025,01.03.2025 адреса місця роздрібної торгівлі пальним: Україна, Дніпропетровська обл, Кричанський район, с. Дружба, Кричанський район, с. Дружба, вулиця Садова,10, Автозаправочна станція (АЗС);

№2200006 термін дії ліцензії 15.02.2022 - 15.02.2027; Розпорядження від 30.01.2025 № 79 01.01.2025; адреса місця роздрібної торгівлі пальним:Україна, Дніпропетровська обл.., Томаківський район, с.Чумаки, вул. Гагаріна, буд. 5-а, Автозаправочна станція (АЗС);

№2100030 термін дії ліцензії 18.06.2021 - 18.06.2026 ; Розпорядження від 27.02.2025 № 86-рл 01.01.2025, 01.02.2025 адреса місця роздрібної торгівлі пальним:Україна, Херсонська обл.., Генічеський район, м. Генічеськ вул. Центральна, буд. 204 а, Автозаправочна станція (АЗС).

Згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємств ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" за І квартал 2025 року (уточнююча) від 11.07.2025 № (з додатками) сума авансових внесків з місць роздрібної торгівлі пальним, що має бути сплачена у звітному (податковому) періоді, задекларована в сумі 840 000,00 грн. Т

В порушення п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.2 п. 141.14 ст.141 Кодексу ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" не в повному обсязі нараховано авансові внески з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, за І квартал 2025 року.

Крім того, в порушення п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.1, п.п. 141.14.2, п.п. 141.14.3, п.п. 141.14.4 п. 141.14 ст. 141 Кодексу ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" не в повному обсязі сплачено авансові внески з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, а саме за січень 2025 року розрахункова сума авансових внесків становить 330 000,00 грн. на дату фактичної сплати 20.01.2025, а сплачено позивачем в сумі 270 000,00 грн. та лютий 2025 року розрахункова сума авансових внесків становить 285 000,00 грн. на дату фактичної сплати 12.02.2025, а сплачено в сумі 225 000,00 грн.

Таким, чином в результаті проведення камеральної перевірки встановлено порушення вимог: п.п. 16.1.3 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.2 п. 141.14 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, а саме платником занижено податкове/грошове зобовязання з авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, за І квартал 2025 року (у зазначеній податковій звітності) на 120 000,00 грн.; п.п. 16.1.3 та 16.1.4 п. 16.1 ст. 16, п.п. 141.14.1, п.п. 141.14.2, п.п. 141.14.3, п.п. 141.14.4 п. 141.14 ст. 141 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, а саме сплата не в повному обсязі авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, за І квартал 2025 року.

На підставі висновків Акту камеральної перевірки податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення форми Р від 27.08.2025 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем авансовий внесок з податку на прибуток підприємств, що сплачується платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним у розмірі 120000 грн. та за штрафними санкціями у розмірі 12000 грн.

Вважаючи протиправним податкове повідомлення-рішення форми Р від 27.08.2025 №, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент проведення перевірки).

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України) контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Предметом камеральної перевірки також можуть бути:

1) своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків);

2) своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних;

3) своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах;

4) повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні";

5) своєчасність подання заяви про взяття на облік фінансових агентів відповідно до вимог статті 39-3 цього Кодексу;

6) своєчасність подання фінансовими агентами звітів про підзвітні рахунки, виправлених звітів про підзвітні рахунки;

7) своєчасність надання фінансовими агентами відповіді на запити (повідомлення) контролюючого органу, що надсилаються у випадках, визначених статтею 39-3 цього Кодексу;

8) своєчасність подання повідомлення про структуру власності та кінцевих бенефіціарних власників відповідно до вимог пункту 44-1.2 статті 44-1 цього Кодексу;

9) своєчасність подання особою, яка здійснює управління або адміністрування трасту, повідомлення про укладення договору щодо управління або адміністрування трасту або про припинення такого договору, фінансової звітності, копій первинних документів та іншої інформації щодо трасту на запит контролюючого органу у випадках, передбачених статтею 44-2 цього Кодексу;

10) своєчасність надання інформації на запит контролюючого органу відповідно до пункту 44-1.3 статті 44-1, підпунктів 6-8 підпункту 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу;

11) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти;

12) своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.14 статті 141 цього Кодексу, а також своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на доходи фізичних осіб, визначеного відповідно до підпункту 177.5.1-1 пункту 177.5 статті 177 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу I, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ Податкового кодексу України, у порядку визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України ГУ ДПС у Запорізькій області проведено камеральну перевірку з питань дотримання правил нарахування та сплати авансових внесків з податку на прибуток підприємств, що сплачуються платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємств за І квартал 2025 року № від 11.07.2025 ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ".

У ході проведення камеральної перевірки встановлено порушення підпункту 16.1.3, підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16, підпункту 141.14.1, підпункту 141.14.2, підпункту 141.14.3, підпункту 141.14.4 пункту 141.14 статті 141 ПК України, а саме: ТОВ "СЕРВІСПРОМЗБУТ" не в повному обсязі сплачено податкове зобов`язання по авансовим внескам з податку на прибуток підприємств платниками, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним за І квартал 2025 року в сумі 120000,00 грн.

Відповідно до п 134.1. ст. 134 ПК України, об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Законом України від 10.10.2024 № 4015-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану", зокрема, з 01.12.2024 передбачено сплату авансових внесків з податку на прибуток підприємств платниками податку за місця роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до п. 137.12 ст. 137 ПК України платники податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, зобов`язані сплачувати авансові внески з податку на прибуток підприємств за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця. Авансові внески та податок на прибуток підприємств, що підлягає сплаті до бюджету платниками податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, визначаються у порядку, передбаченому пунктом 141.14 статті 141 цього Кодексу.

Так, відповідно до п.п. 141.14.1 п. 141.14 ст. 141 ПК України платники податку, які здійснюють роздрібну торгівлю пальним, сплачують щомісяця не пізніше двадцятого числа поточного місяця авансовий внесок з податку на прибуток підприємств за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця, у розмірі, визначеному п.п. 141.14.2 п. 141.14 ст. 141 ПК України.

Терміни "роздрібна торгівля пальним", "місце роздрібної торгівлі пальним" вживаються у значеннях, наведених у Законі України від 18 червня 2024 року № 3817-ІХ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".

Підпунктом 141.14.2 п. 141.14 ст. 141 ПК України визначено, що авансовий внесок з податку на прибуток підприємств сплачується за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформація щодо якого внесена до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця:

а) у розмірі 60 тис. грн. за кожне місце, крім випадків, передбачених підпунктами "б" і "в" п.п. 141.14.2 п. 141.14 ст. 141 ПК України;

б) для місця роздрібної торгівлі пальним, на якому здійснюється реалізація виключно скрапленого газу, у розмірі 30 тис. грн. за кожне місце;

в) для місця роздрібної торгівлі пальним, на якому здійснюється реалізація кількох видів пального і при цьому частка реалізації скрапленого газу в літрах, приведених до температури 15 C у загальному обсязі реалізованого протягом попереднього місяця пального, становить 50 і більше відсотків, у розмірі 45 тис. грн. за кожне місце.

Згідно з п.п. 141.14.3 п. 141.14 ст. 141 ПК України авансові внески з податку на прибуток підприємств, сплачені відповідно до п. 141.4 ст. 141 ПК України, є невід`ємною частиною податку на прибуток.

Сплачена протягом звітного (податкового) періоду сума авансових внесків з податку на прибуток підприємств зменшує податкові зобов`язання з податку на прибуток підприємств, розраховані за результатами такого звітного (податкового) періоду за базовою (основною) ставкою, визначеною ст. 136 ПК України, у сумі, що не перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) період.

У разі якщо сума авансового внеску, попередньо сплаченого протягом звітного (податкового) року, перевищує суму нарахованого податкового зобов`язання за такий податковий (звітний) рік, сума такого перевищення не переноситься у зменшення податкових зобов`язань наступних податкових (звітних) періодів.

Сума сплачених авансових внесків з податку на прибуток не підлягає поверненню платнику податку як надміру та/або помилково сплачені податкові зобов`язання, не може бути зарахована в рахунок інших податків і зборів (обов`язкових платежів) та на неї не поширюється дія положення ст. 43 ПК України.

Відповідно до п.п. 141.14.4 п. 141.14 ст. 141 ПК України грошове зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств вважається узгодженим у момент виникнення такого зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою п.п. 141.14.1 п. 141.4 ст. 141 ПК України для граничного строку сплати авансового внеску з податку на прибуток підприємств до відповідного бюджету.

У разі якщо платник податку не сплачує узгоджену суму авансового внеску з податку на прибуток підприємств протягом строку, визначеного п.п. 141.14.1 п. 141.14 ст. 141 ПК України, такий платник податків притягається до відповідальності у вигляді штрафу в розмірах, визначених ст. 124 ПК України.

Судом встановлено, що ТОВ «Сервіспромзбут» отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, зокрема: №2100030, термін дії ліцензії 18.06.2021 - 18.06.2026; адреса місця роздрібної торгівлі пальним: Україна, Херсонська обл., Генічеський район, м. Генічеськ вул. Центральна, буд. 204 а, Автозаправочна станція (АЗС).

Згідно із Переліком

територій, на яких ведуться (велися) бойові дії

або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженим Наказом Міністерства розвитку

громад та територій України

28 лютого 2025 року № 376, Генічеський район Херсонської області з 24.02.2022 відноситься до Тимчасово окупованих російською федерацією територій України.

Тобто ТОВ «Сервіспромзбут» не здійснювало діяльність за місцем роздрібної торгівлі пальним за адресою: Україна, Херсонська обл., Генічеський район, м. Генічеськ вул. Центральна, буд. 204 а, Автозаправочна станція (АЗС) у І кварталі 2025 року. Вказане не заперечується відповідачем. Доказів протилежного відповідачем до суду не надано.

Розпорядженням ГУ ДПС у Запорізькій області від 27.02.2025 року № 86-лр анульовано вказану ліцензію.

Суд зазначає, що критерієм для визначення переліку суб`єктів господарювання, які зобов`язані щомісячно сплачувати авансові внески з податку на прибуток підприємств:

- здійснюють роздрібну торгівлю пальним за місце роздрібної торгівлі пальним;

- наявність ліцензії на право роздрібної торгівлі за кожне місце роздрібної торгівлі пальним, інформацію щодо якого внесено до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального станом на перше число поточного місяця.

Разом з тим відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно з ч.1 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» положення цієї статті застосовуються до тимчасово окупованої території, передбаченої пунктами 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, надр під територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряного простору над цими територіями.

В умовах воєнного стану рішенням Кабінету Міністрів України положення цієї статті можуть бути поширені на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, надра під територіями, зазначеними у пункті 3 частини першої статті 3 цього Закону, і повітряний простір над цими територіями.

Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» здійснення господарської діяльності юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, місцезнаходженням (місцем проживання) яких є тимчасово окупована територія, дозволяється виключно після зміни їхньої податкової адреси на іншу територію України.

Правочин, стороною якого є суб`єкт господарювання, місцезнаходженням (місцем проживання) якого є тимчасово окупована територія, є нікчемним. На такі правочини не поширюється дія положення абзацу другого частини другої статті 215 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 9 ст.13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Ліцензії, надані суб`єктам господарювання до набрання чинності цим Законом (а для територій України, що були тимчасово окуповані Російською Федерацією після набрання чинності цим Законом - до тимчасової окупації цієї території України) відповідно до закону про ліцензування видів господарської діяльності, документи (включаючи сертифікати), видані відповідно до закону до 1 січня 2018 року, та документи про відповідність, надані відповідно до Закону України "Про технічні регламенти та оцінку відповідності", документи дозвільного характеру, надані згідно із Законом України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності":

а) вважаються недійсними на тимчасово окупованій території;

б) можуть використовуватися для проведення господарської (підприємницької) діяльності на іншій території України до закінчення строку їх дії, у випадку перереєстрації таких суб`єктів на іншій території України, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову політику;

в) не можуть бути продовженими відповідно до законодавства України, крім випадків, коли до закінчення строку дії таких ліцензій (дозволів) здійснено деокупацію відповідної тимчасово окупованої території.

Враховуючи вищенаведене, відповідачем, збільшуючи суму грошового зобов`язання за платежем авансовий внесок з податку на прибуток, не було взято до уваги те, що у відповідності до ч. 9 ст. 13 вказаного Закону у позивача ліцензія, яка дозволяла здійснювати роздрібну торгівлю пальним за адресою місця торгівлі: Україна, Херсонська обл., Генічеський район, м. Генічеськ вул. Центральна, буд. 204 а, Автозаправочна станція (АЗС), вважалась недійсною на тимчасово окупованій території.

У Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 за № 5-р(II)/2020 акцентовано увагу на тому, що складовим елементом загального принципу юридичної визначеності як вимоги верховенства права (правовладдя) також є принцип правомірних (легітимних) очікувань, який, за тлумаченням Венеційської Комісії (спеціальне Дослідження Венеційської Комісії "Мірило правовладдя", CDL-AD(2016)007, пункт II.В.5.61), виражає ідею, що органи публічної влади повинні додержуватися не лише приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань.

Окрім зазначеного вище, у п..В.5.61 згаданого Конституційним Судом України Дослідження Венеційської Комісії також зазначається, що "згідно з доктриною леґітимних очікувань ті, хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинні відчувати краху надій щодо своїх леґітимних очікувань. Утім, нові ситуації можуть бути достатньою підставою для законодавчих змін, що спричиняють виникнення відчуття краху леґітимних очікувань у виняткових випадках. Така доктрина застосовна не лише до законодавства, а й до рішень індивідуального характеру, що їх ухвалюють органи публічної влади".

Принцип легітимних очікувань як складова принципу юридичної визначеності також визнається в практиці Верховного Суду. Так, у постанові від 20.10.2020 у справі № 826/3694/16 Верховний Суд підкреслив, що складовою принципу юридичної визначеності є принцип легітимних очікувань, який має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування чинних норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій.

У постанові від 01.09.2022 у справі № 120/8450/20-а Верховний Суд зазначив, що принцип легітимних (законних) очікувань виражає, зокрема, позицію, що органи публічної влади повинні не лише дотримуватися приписів актів законодавства, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань.

Тобто відповідач повинен був діяти так, щоб позивач міг передбачити наслідки своїх дій.

Принцип законності передбачає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у своєму застосуванні (рішення ЄСПЛ у справі "Костянтин Стефанов проти Болгарії" (Konstantin Stefanov v. Bulgaria), заява № 35399/05, параграф 54).

У справі "Рисовський проти України" (Rysovsky v. Ukraine) (заява № 29979/04, параграф 70) ЄСПЛ зазначив, що принцип "належного врядування" передбачає, що у разі коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок.

Обов`язок відповідача дотримуватися адміністративної практики, що відповідає Конвенції, передбачений в ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-IV (далі Закон № 3477-IV).

Таким чином, позивач в даній адміністративній справі правомірно розраховував на сумлінне виконання та врахування відповідачем, органом державної влади, вимог ст. 13 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», як суб`єкт господарювання, ліценція на право роздрібної торгівлі пальним якого вважається недійсною на тимчасово окупованій території в силу вимог Закону.

При цьому суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що Кабінетом Міністрів України станом на дату розгляду заперечень не приймалось рішення про поширення дії статті 13 Закону 1207 на тимчасово окуповані території, передбачені пунктом 3 частини першої статті 3 цього Закону, оскільки 3 жовтня 2025 року Об`єднана палата Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23 й у постанові вказала таке: - у відповідності до регулювання, запровадженого Законом України від 21 квітня 2022 року № 2217-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України") правовий статус тимчасово окупованої території російською федерацією в розумінні пункту 1 частини першої статті 3 Закону не залежить від того, чи ухвалив (і якщо ухвалив - то коли саме) той чи інший повноважний орган державної влади України (РНБО, Кабінет Міністрів України чи інший орган в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України) рішення про визнання певної частини території України тимчасово окупованою. Таке рішення повноважного органу державної влади України (зокрема - і Кабінету Міністрів України) для територій, визначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону, має не конститутивне, а лише інформативне значення, з публічною достовірністю підтверджуючи конкретну дату, з якої фактична окупація певної частини території України почалася чи припинилася.

Підсумовуючи наведене, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява №65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, при цьому заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження поданими до матеріалів справи письмовими доказами, є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСПРОМЗБУТ (69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 148, ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форма "Р" від 27.08.2025 № , прийняте Головним управлінням ДПС у Запорізькій області.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю СЕРВІСПРОМЗБУТ за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 30.12.2025.

Суддя А.В. Сіпака