Справа № 640/34983/21
Суддя: Микитин Н.М.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. справа № 640/34983/21

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Микитин Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 25.03.2021 №-1013, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) до Окружного адміністративного суду м. Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області (надалі - відповідач, ГУ ДПС в Івано-Франківській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 25.03.2021 №-1013.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 02.07.2021 позивач отримав від ГУ ДПС у Київській області податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №-1013 про визначення до сплати суми земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у розмірі 159 624,68 грн. Із правомірністю дій контролюючого органу по нарахуванню вказаної суми земельного податку та відповідно із самим податковим повідомленням-рішенням позивач не погоджується. Оскільки контролюючий орган не врахував тієї обставини, що ФОП ОСОБА_1 має статус платник єдиного податку з групи зі ставкою податку 5%, а тому відповідно до п.п.4 п. 297.1. ст. 297 ПКУ, як платник єдиного податку підлягаю звільненню від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку. Як пояснив позивач, 11.07.2019 за ним та ОСОБА_2 було зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0013, що розташована на території Києво-Святошинського району Святопетрівської сільської ради, для цілей будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури. Нормативно-грошова оцінка зазначеної земельної ділянки проведена 12.07.2019. Дана земельна ділянка використовується ними як співвласниками у рівних частках та фізичними особами-підприємцями у власній господарській діяльності як фізичними особами-підприємцями (а саме для здійснення оптової торгівлі іншими товарами господарського призначення, неспеціалізованої оптової торгівлі). Відповідно з 01.07.2019 та на момент подання цього позову ставка з врахуванням НГО зазначеної земельної ділянки - 3%. У зв`язку із наведеним, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та скасувати податкове повідомлення-рішення.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 07.12.2021, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №640/34983/21, без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/34983/21 та розпочато спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 02.04.2025. Щодо заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити, вказавши, що платники єдиного податку першої - третьої груп, що є власниками земельних ділянок або постійними землекористувачами, з 01.07.2020 є платниками земельного податку у разі здійснення ними діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку), у тому числі якщо надання в оренду нерухомого майна є одним із видів діяльності або основним. В ході розгляду скарги встановлено, що скаржник є фізичною особою - підприємцем - платником єдиного податку, згідно з обліковими даними має основний вид діяльності - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна. Крім того, відсутня інформація про об`єкти оподаткування через які провадиться діяльність. При цьому, відповідно до облікових даних позивача місце провадження господарської діяльності: Київська обл. Макарівський р-н с. Новосілки. Заява щодо зміни місця господарської діяльності не подавалася. Тому, підстава щодо застосування пільги згідно вимоги підпункту 4 пункту підпункт 297.1.4 пункт 297.1 статті 297 Кодексу, на земельну ділянку розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Святопетрівське відсутня. Враховуючи викладене, податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №-1013 прийняте Головним управлінням ДПС у Київській області відповідно до вимог чинного законодавства України, а підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив, в якому заперечив проти тверджень відповідача викладених у відзиві на позов, зазначивши, що податкове зобов`язання по земельному податку за 2021 рік мало бути нараховане контролюючим органом в рівних частинах кожному із співвласників земельної ділянки. Крім того, відповідно до п. 117.1 ст. 117 ПК України, за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (ф. №20-ОПП) передбачено накладення штрафу. Проте відсутність довідки за ф. №20-ОПП жодним чином не позбавляє суб`єкт господарювання від прав наданих пп.297.1.4 п.297.1 ст.297 ПК України. Таким чином, на думку позивача, податкове повідомлення-рішення винесене з порушенням норм ПК України та має бути скасовано.

Суд, на підставі положення частини 8 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши і оцінивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечують проти позову, встановив наступне.

ОСОБА_1 згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.04.2008 зареєстрований як фізична особа-підприємець. Видами діяльності зазначеної особи є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний) 46.42 Оптова торгівля одягом і взуттям 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель 47.64 Роздрібна торгівля спортивним інвентарем у спеціалізованих магазинах

Відповідно до змісту Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер 173889749 від 16.07.2019), земельна ділянка з кадастровим номером :03:007:0013 площею 1,8269 га, з цільовим призначенням 03.10 для будівництва та обслуговування будівель ринкової інфраструктури (адміністративних будинків, офісних приміщень та інших будівель громадської забудови, які використовуються для здійснення підприємницької діяльності, пов`язаної з отриманням прибутку), категорія земель землі житлової та громадської забудови (вид використання під розташування офісно-складських приміщень), яка знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н, на території Святопетрівської сільської ради (с. Святопетрівське), - зареєстрована на праві приватної власності без поділу часток (спільна сумісна власність) за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) (а.с.48-49).

Згідно із даними витягу №84323 з реєстру платників єдиного податку, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) має статус фізичної особи-підприємця з 03.04.2008 та зареєстрований платником єдиного податку 3-ої групи зі сплатою єдиного податку за ставкою 5% (а.с.47).

Головне управління ДПС у Київській області, керуючись нормам пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 286.5 ст. 286 Податкового кодексу України, прийняло податкове повідомлення-рішення форми «Ф» від 25.03.2021 №-1013, яким визначило ОСОБА_1 до сплати податкове зобов`язання за платежем «земельний податок з фізичних осіб» (код 18010700) за 2020 рік у розмірі 159 624,68 грн (а.с.15).

Не погоджуючись із правомірністю податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №-1013 позивач оскаржив його в досудовому порядку, шляхом подання скарги до Державної податкової служби України (а.с.8-10).

Рішення від 29.10.2021 № 9605/М/99-00-06-01-04-09 про результати розгляду скарги ДПС України відмовила у задоволенні скарги ФОП ОСОБА_1 та залишила податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №-1013 без змін (а.с.11-14).

Не погоджуючись із позицією контролюючого органу та винесеним податковим повідомленням-рішенням від 25.03.2021 №-1013, за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів не облікованих у встановленому порядку позивач, з метою захисту свого порушеного права, звернувся із позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Згідно статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

У пп.14.1.72 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) закріплено, що земельний податок це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Згідно з п. 269.1 ст. 269 ПК України платниками податку (плати за землю) є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв), та землекористувачі.

У свою чергу п. «а» ст. 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України0 суб`єктами права приватної власності на землю є громадяни та юридичні особи.

Земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність) (ч. 1 ст. 86 ЗК України).

Суб`єктами права спільної власності на земельну ділянку можуть бути громадяни та юридичні особи, а також держава, територіальні громади (ч. 2 ст. 86 ЗК України).

Статтею 89 ЗК України визначено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом.

Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом.

Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (ч. 1 ст. 369 ЦК України).

Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном (ч. 3 ст. 369 ЦК України).

За змістом ст. 270 ПК України об`єктами оподаткування земельним податком є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

Відповідно до пп. 271.1.1, 271.1.2 п. 271.1 ст. 271 ПК України, базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено.

Пунктом 287.1 ст. 287 ПК України передбачено, що власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Пунктом 286.1 ст. 286 ПК України визначено, що підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру. Центральні органи виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері земельних відносин та у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, у сфері будівництва, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця, а також за запитом відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки подають інформацію, необхідну для обчислення і справляння плати за землю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 286.6 ст. 286 ПК України визначено, що за земельну ділянку, на якій розташована будівля, що перебуває у спільній власності кількох юридичних або фізичних осіб, податок нараховується з урахуванням прибудинкової території кожному з таких осіб:

1) у рівних частинах - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначеній за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

2) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній частковій власності;

3) пропорційно належній частці кожної особи - якщо будівля перебуває у спільній сумісній власності і поділена в натурі.

Аналіз наведених вище норм Кодексів дає суду підстави для висновку, що фізичним особам співвласникам земельної ділянки, яка перебуває у їх спільній сумісній власності, контролюючий орган вправі нарахувати земельний податок кожній з таких осіб, але:

- у рівних частинах якщо земельна ділянка не поділена в натурі, або одній з таких осіб-власників, визначених за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

- пропорційно належній частці кожної особи якщо земельна ділянка поділена в натурі.

Поряд з цим, у силу норм пп. 4 п. 291.1 ст. 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм, позичку) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Як було встановлено судом з наданих сторонами документів до матеріалів справи, позивач є одним з двох співвласників земельної ділянки з кадастровим номером :03:007:0013 площею 1, 8269 га, розташованої на території Святопетрівської сільської ради (Київська обл.), та нормативно грошова оцінка якої становить 5 320 821,59 грн. Проаналізувавши доведений до відома відповідачем розрахунок визначеної ОСОБА_1 до сплати за 2021 рік суми земельного податку (159 624,68 грн.) за таку земельну ділянку суд встановив, що контролюючий орган всупереч вимог чинного законодавства нарахував позивачу земельний податок не за 1/2 площі такої земельної ділянки, а за всю її площу.

З огляду наведене та виходячи з обсягу встановлених у справі обставин суд дійшов висновку про правомірність здійснених нарахувань контролюючим органом лише в частині суми 79 812,34 грн, що відповідно становить половину суми податку від 159 624,68 грн, обчислену за всю площу земельної ділянки, та як наслідок про протиправність податкового повідомлення-рішення від 25.03.2021 №-1013 в частині.

Що стосується посилань позивача на те, що він, як платник єдиного податку 3-ої групи упродовж 2021 року користується пільгами по сплаті земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0013, суд зазначає про безпідставність таких доводів. Оскільки позивач не подав до суду належних і достатніх доказів, що містять інформацію про використання позивачем в дійсності земельної ділянки у своїй господарській діяльності.

Таким чином, суд погоджується з позицією контролюючого органу про те, що позивач є платником земельного податку за земельну ділянку з кадастровим номером :03:007:0013, однак у частині 1/2 її площі.

Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.03.2021 №-1013 в частині донарахованої суми земельного податку з фізичних осіб у розмірі 79 812,34 грн, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

Решта доводів та аргументів учасників справи не мають значення для вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд також враховує частину 2 статті 2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню частково.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд зазначає, що квитанцією № 7390 від 26.11.2021 підтверджується сплата позивачем судового збору у загальному розмірі 1596,25 грн (а.с.7).

Враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи та часткового задоволення позовних вимог, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 798,40 грн, що пропорційно становить 50 % задоволених позовних вимог від загального розміру сплаченого судового збору.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 25.03.2021 №-1013 в частині донарахованої суми земельного податку з фізичних осіб у розмірі 79 812,34 грн.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) сплачений ним судовий збір у розмірі 798 (сімсот дев`яносто вісім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 );

відповідач - Головне управління ДПС у Київській області (, вулиця Народного Ополчення, 5-А, м. Київ, 03151).

Суддя Микитин Н.М.