Справа № 534/3593/25
Суддя: Солоха О. В.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №534/3593/25
Провадження №2-а/534/37/25
У Х В А Л А

25 грудня 2025 року м. Горішні Плавні

Суддя Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області Солоха О.В., перевіривши адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу про мобілізацію та притягнення винних посадових осіб до відповідальності,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому прохає визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо оновлення на обліку та мобілізації протиправними, скасування наказу про його мобілізацію та притягнення винних посадових осіб до відповідальності (включаючи подання заяви до ГБР) про перевищення повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із п. 19 ч.1 ст. 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

За правилами ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно із п.4 ч.1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Частиною 1 ст.20 КАС України, визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері медіа, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників суб`єктів у сфері медіа, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні, або особами без громадянства; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті; 5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років»; 6) адміністративні справи за позовними заявами територіального центру комплектування та соціальної підтримки з приводу тимчасового обмеження громадян України у праві керування транспортним засобом під час мобілізації.

Відповідно до ч.2 ст.20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою та третьою цієї статті.

Предметом даного позову є визнання неправомірними дій суб`єкта владних повноважень щодо призову під час мобілізації та скасування наказу про мобілізацію.

Таким чином, ураховуючи вищенаведений перелік справ, підсудних місцевим загальним судам як адміністративним судам, що є вичерпним, встановлено, що предмет досліджуваної позовної заяви не належить до предметної підсудності місцевих загальних судів як адміністративних судів.

Усі справи, що підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, розглядаються судами за встановленими Законом правилами розмежування предметної юрисдикції, а їх порушення - є ознакою незаконності рішення.

Згідно із ч.1 ст.318 КАС України прийняття судом рішення з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтями 20, 22, 25 - 28 цього Кодексу, є підставою для скасування рішення суду і направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

За правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 21.07.2019 у справі №855/306/19, належним та компетентним судом у розумінні процесуального закону є суд, який розглядає та вирішує справу за позовною заявою, поданою із дотриманням правил територіальної, інстанційної та предметної підсудності.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Разом з тим, чинне процесуальне законодавство не передбачає можливості постановлення ухвали про повернення позовної заяви, у разі її предметної непідсудності суду, чи про відмову у відкритті провадження за такою заявою.

В той же час ст.29 КАС України також не передбачено можливості передачі адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого відповідно до предметної юрисдикції.

У зв`язку з викладеним, оскільки чинним законодавством не визначена процедура передачі адміністративної справи на розгляд іншому адміністративному суду у випадку порушення правил предметної підсудності, необхідно застосовувати до правовідносин аналогію закону, визначену частиною шостою статті 7 КАС України.

Згідно із пунктом 2 ч.1 ст.29 КАС України суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 1 ст.30 КАС України встановлено, що спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Питання про передачу адміністративної справи, крім випадку, визначеного пунктами 4-6 частини першої цієї статті, суд вирішує ухвалою.

Ухвалу про передачу адміністративної справи з одного адміністративного суду до іншого може бути оскаржено (ч. 6 ст.29 КАС України).

За таких обставин, приходжу до висновку що вказаний позов не підсудний Горішньоплавнівському міському суду Полтавської області, у зв`язку з чим підлягає передачі до Полтавського окружного адміністративного суду.

Керуючись ст.7, 20, 29, 241-243 КАС України, суддя

п о с т а н о в и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними, скасування наказу про мобілізацію та притягнення винних посадових осіб до відповідальності - передати за підсудністю до Полтавського окружного адміністративного суду (39600, Полтавська область, м. Полтава, вул. Пушкарівська, 9/26).

Ухвалу направити позивачу для відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Частиною 8 ст. 29 КАС України передбачено, що передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Суддя О.В.Солоха