Справа № 420/38683/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 18.11.2025 року надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови ВП №79222201 від 30.09.2025 про накладення штрафу в розмірі 32000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.11.2025 з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - відділ примусового виконання рішень) надійшла постанова ВП № 79222201 від 30.09.2025 про накладення штрафу в розмірі 32000 грн. Головне управління просить скасувати вищезазначену постанову з таких підстав.

Позивач зазначає, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 420/5896/25, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2025, ОСОБА_1 09.10.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2025. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2025 становитиме 41686,55 грн. Сума доплати за період з 01.01.2025 по 31.10.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 118641,40 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації

У позові вказано, що після доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 420/5896/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 буде виконано в межах повноважень, покладених на Головне управління.

Як зазначено у позові, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 30.09.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №79222201 за виконавчим листом №420/5896/25, виданого 25.09.2025 (ідентифікатор доступу 701АГ8625ДА7) . Відділ примусового виконання рішень було повідомлено рекомендованим листом Головного управління від 10.10.2025 №1500-0405-5/168676, що після доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 420/5896/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 буде виконано в межах повноважень, покладених на Головне управління. Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених повноважень, старшим державним виконавцем винесено постанову від 30.09.2025 про накладення штрафу у розмірі 32 000 грн.

Позивач повідомляє, що Головне управління внесло відомості про виконання рішення у справі № 420/5896/25 до реєстру судових рішень, фінансування яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.

На думку позивача, державним виконавцем не взято до уваги для застосування відповідальності за невиконання рішення суду у вигляді штрафу повинні мати місце наступні умови: 1. факт невиконання рішення про зобов`язання боржника виконати певні дії; 2. невиконання зумовлено неповажними причинами. Отже, зазначене рішення не виконане у зв`язку з поважними причинами. А саме не доопрацювання інформаційних систем для ведення обліку видатків на виплату судових рішень за джерелами їх фінансування.

Ухвалою суддів від 24.11.2025 року позов залишено без руху.

02.12.2025 року від представника позивача до суду надійшли докази сплати судового збору.

Ухвалою судді від 04.12.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження по справі.

Даною ухвалою судом витребувано у позивача докази.

05.12.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що ознайомившись з позовними вимогами ГУ ПФУ в Одеській області, відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (в м. Одесі) (далі відділ) вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають правилам правозастосування та не підлягають задоволенню.

У відзиві, зокрема, вказано, що з листопада 2025 року розмір пенсії стягувача не змінився, що підтверджується поданою ним заявою. Виплата пенсії з листопада 2025 обмежується максимальним розміром з застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) не здійснено нарахування та виплату з 01.01.2025 пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1 на виконання рішення суду по справі № 420/5896/25. 06.11.2025 у відповідності до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання вимог виконавчого документа № 320/5896/25. Відповідач звертає увагу, що на момент прийняття постанови від 06.11.2025 про накладення штрафу, жодних відомостей від боржника про виконання рішення суду на адресу відділу не надходило.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

10.12.2025 року від представника позивача до суду надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 04.12.2025 року.

У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином та своєчасно.

При цьому представником позивача надано до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

З урахуванням вищевикладеного, судом вирішено продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши подані до суду документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі №420/5896/25 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обчислення та виплати з 01.01.2025 пенсії ОСОБА_1 у неповному розмірі шляхом застосування обмежуючих коефіцієнтів передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) нараховувати та виплачувати з 01.01.2025 пенсію ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1; у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

На рішення суду в цій частині було видано виконавчий лист.

30.09.2025 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) прийнято постанову ВП № 79222201 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 420/5896/25.

Пунктом 3 даної постанови визначено стягнути з боржника виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 32000 грн.

10.10.2025 року позивачем направлено до відповідача лист «Про виконання рішення», в якому зазначено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 420/5896/25, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2025, ОСОБА_1 09.10.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2025. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2025 становитиме 41686,55 грн. Сума доплати за період з 01.01.2025 по 31.10.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 118641,40 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації

Таким чином, як вказано у листі, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.01.2025 по 31.10.2025 в сумі 118641,40 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.

06.11.2025 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) прийнято постанову ВП № 79222201 про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання судового рішення у справі № 420/5896/25.

У постанові вказано, що з листопада 2025 року розмір пенсії стягувача не змінився, що підтверджується поданою ним заявою. Виплата пенсії з листопада 2025 обмежується максимальним розміром з застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1. Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) не здійснено нарахування та виплату з 01.01.2025 пенсії ОСОБА_1 з урахуванням раніше проведених виплат, без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1 на виконання рішення суду по справі № 420/5896/25. Крім того, зазначено у постанові, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області (, м.Одеса, вул. Канатна,83) на адресу Відділу примусового виконання надаються неправдиві відомості щодо виконання вказаного рішення суду.

Отже, зазначено у постанові, незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення; невиплата заборгованості є протиправною та свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин.

Позивач, не погоджуючись з постановою про накладення штрафу, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

При цьому позивачем допущено описку щодо розміру штрафу та щодо дати постанови про накладення штрафу. Правильної датою постанови ВП №79222201 про накладення штрафу на позивача є 06.11.2025 року, а штраф за даною постановою склав 5100 грн.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (далі - Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону № 1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2 ст.18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки;

6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Згідно з ч.1 ст.63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З аналізу вказаних норм вбачається, що на момент прийняття державним виконавцем постанови про накладення штрафу має бути встановлений факт невиконання боржником рішення суду у встановлений законодавством строк, з приводу якого здійснюються заходи на його виконання. При цьому обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, проте не зробив цього.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 р. по справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 р. по справі № 360/4705/20 та по справі № 360/4708/20.

Судом встановлено, що підставою для застосування до позивача штрафу слугувало те, що виплата пенсії з листопада 2025 обмежується максимальним розміром з застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1.

Так, судом встановлено, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 по справі № 420/5896/25, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2025, ОСОБА_1 09.10.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.01.2025.

Розмір пенсії позивача після вказаного перерахунку склав 41686,55 грн.

Разом з цим, позивачу також проведено перерахунки пенсії з 01.03.2025 року та з 01.11.2025 року.

Підсумок пенсії позивача після вказаних перерахунків склав 43561,55 грн.

В той же час, з урахуванням розміру пенсії позивача, який належить позивачу до виплати на виконання рішення суду по справі № 420/5896/25, до виплати з 01.03.2025 року та з 01.11.2025 року позивачу визначено пенсію у розмірі 41686,55 грн.

Суд зазначає, що предметом позову у справі № 420/5896/25 не було питання правомірності дій пенсійного органу щодо обмеження пенсії максимальним розміром після її індексації у березні 2025 року.

Отже, у відповідача відсутні підстави стверджувати, що позивачем не виконано рішення суду по справі №420/5896/25 щодо перерахунку та нарахування пенсії ОСОБА_1 .

При цьому суд зазначає, що 19.11.2025 року судом по справі №420/5896/25 розглядалась заява представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №420/5896/25.

Ухвалою суду від 19.11.2025 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі №420/5896/25.

Так, в ухвалі вказано таке:

«…підставою для звернення представника ОСОБА_1 із заявою 14.11.2025 про встановлення судового контролю стало те, що згідно отриманого перерахунку пенсії з 01.11.2025 вбачається, що відповідач не виплачує пенсію ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром та без застосування обмежуючих коефіцієнтів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1 .

Однак, предметом розгляду справи №420/5896/25 є обчислення та виплата пенсії позивача з 01.01.2025 без застосування обмежуючих коефіцієнтів передбачених постановою Кабінету Міністрів України Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період дії воєнного стану від 03.01.2025 № 1 та без обмеження максимальним розміром…».

За таких обставин, суд вважає, що при прийнятті постанови про накладення штрафу на позивача державний виконавець не діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому наявні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі Гірвісаарі проти Фінляндії зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, всупереч вимогам ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду справи відповідач не довів належними і допустимими доказами те, що позивачем були порушені приписи законодавства України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 205, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови задоволено.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) ВП №79222201 від 06.11.2025 року про накладення штрафу у розмірі 5100 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ).

Третя особа - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя О.А. Вовченко