Справа № 420/11108/25
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 15.04.2025 року надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови у призначенні пенсії ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 01.09.2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 92 від 28.10.2024 року про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ренійським РВ УМВС України в Одеській області 01.09.2005 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до страхового стажу періоди роботи з 23.09.1995 р. по 01.12.1997 р. та призначити з 21.10.2024 року пенсію по інвалідності ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою від 21.04.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 . Відкрити провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до записів у трудовій книжці позивачки серії НОМЕР_3 , загальний стаж складає 21 рік 10 місяців 24 дні. Позивач 21.10.2024 року звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності після досягнення пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви було надано певний перелік документів. Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 92 від 28.10.2024 р. у призначенні пенсії відмовлено, оскільки відсутні правові підстави, а саме не зараховано до страхового стажу період роботи з 23.09.1995 р. по 01.12.1997 р. згідно довідки № 1 від 30.08.2024 р., оскільки підприємство АТЗТ «Нептун» припинило діяльність з 02.06.2008 р.

До суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає позовні вимоги ОСОБА_1 , незаконними , необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.10.2024 звернулася з заявою про призначення пенсії по інвалідності до територіальних органів Пенсійного фонду України відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Рішенням №92 від 28.10.2024 Головним управлінням відмовлено позивачу у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу роботи. Згідно розрахунку стажу у позивача із необхідних 15 років на день звернення підтверджено 12 років 10 місяць 27 днів, що не дає право на призначення пенсії. До Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис від 02.05.2008 №3000424 про державну реєстрацію припинення юридичної особи АТЗТ «Нептун», документи на зберігання до Комунальної установи «трудової архів» Ренійської міської ради не надавались, що унеможлює, проведення перевірки. Дії органів Пенсійного фонду України є правомірними та такими, що грунтуються на Конституції, Законах України, роз`яснювальних листах органів Пенсійного фонду, а відтак позовна заява ОСОБА_1 є безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом. Згідно з ч. 1 та 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та відзивом, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги, та заперечення, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в м. Рені, Ізмаїльського району, Одеської області, що підтверджено копією паспорта позивачки серії НОМЕР_1 від 01.09.2005 року, виданого Ренійським РВ УМВС України в Одеській області.

05 серпня 2003 року укладено шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловікові - ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 05.07.2003 року.

23 липня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 КУ «Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи» при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності безстроково, загальне захворювання (а.с. 22).

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 від 20.09.1983 р., (а.с. 51зв. 53) судом встановлено, що позивачка працювала:

- з 27.06.1983 по 14.07.1989 в Одеському виробничому об`єднаному підприємстві медичної техніки на посадах штамповщика та монтажника;

- з 17.07.1989 по 20.09.1995 - в кооперативі «Комплекс» (з 02.01.1992 року у зв`язку з реорганізацією кооперативу «Комплекс» переведена в ТОВ «Медан») швачкою;

- з 23.09.1995 по 01.12.1997 в акціонерному товаристві «Нептун» офіціанткою;

- з 01.10.1998 по 21.05.1999 в Ренійському хлібозаводі ВАТ «Південна паляниця» продавчинею;

- з 07.10.2008 по 31.10.2008 в ДП «Козамін Укр Рені» швачкою;

- з 01.08.2011 по 03.02.2014 в ПП «Айсель» пекарем;

- з 01.03.2017 по 01.06.2021 - в ПП «Айсель» пекарем.

21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , звернулася до Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності. Заява зареєстрована територіальним органом Пенсійного фонду України за № 1642.

З розписки-повідомлення вбачається, що позивач в додаток до заяви про призначення пенсії по інвалідності надано документи: паспорт, виписка з акту огляду МСЕК про встановлення групи інвалідності, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, документи про стаж, свідоцтво про шлюб, трудову книжку, довідку про заробітну плату за страховий стаж до 01.07.2000 р.

Заява ОСОБА_1 , від 21.10.2024 року розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 92 від 28.10.2024 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 32 Закону за відсутності необхідного страхового стажу 15 років.

В рішенні № 92 від 28.10.2024 року, зазначено, що дата встановлення інвалідності 23.07.2024 року, вік заявниці 61 рік, страховий стаж заявниці 12 років 10 місяців 27 днів. За даними документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 23.09.1995 по 01.12.1997 згідно довідки № 1 від 30.08.2024, оскільки підприємство АТЗТ «НЕПТУН» припинило діяльність з 02.06.2008.

Позивачка, вважаючи, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 92 від 28.10.2024 підлягає скасуванню, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

В ч. 3 ст. 4 Закону № 1058-IV визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Приписами ч.1 ст. 32 Закону № 1058-IV визначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: ….. від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

В ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV зазначено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до ст. 34 Закону № 1058-IV, пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно.

Отже, обов`язковими умовами для призначення пенсії по інвалідності, відповідно до вказаних норми, у випадку встановлення інвалідності ІІІ групи, після досягнення особою віку 60 років необхідна наявність страхового стажу не менше 15 років.

На час встановлення інвалідності позивачка досягла 61 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №888383 від 23.07.2024, де вказано дату народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 22).

Як вбачається з форми РС-право від 23.07.2024 року страховий стаж позивачки складає 12 років 10 місяців 27 днів.

Отже, позивачці було встановлено інвалідність третьої групи у 61 роки та станом на час встановлення інвалідності, її страховий стаж врахований згідно рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 28.10.2024 року - 12 років 10 місяців 27 днів.

При цьому спірним у даній справі є не врахування відповідачем при прийнятті рішення № 92 від 28.10.2024 року період роботи позивачки з 23.09.1995 по 01.12.1997 в акціонерному товаристві «Нептун» офіціанткою.

Щодо не зарахування відповідачем періоду роботи позивача з 23.09.1995 по 01.12.1997, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У відповідності до вимог абз. 1 п. 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже з аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З копії трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 від 20.09.1983 р., вбачається, що вона 23.09.1995 року була прийнята на роботу офіціанткою в АТ «НЕПТУН» (запис № 10) та 01.12.1997 звільнена за власним бажанням згідно наказу № 26 від 01.12.1997 року (запис № 11).

Вказані записи трудової книжки містять інформацію про періоди роботи, займану посаду та печатку підприємств.

Суд не знаходить поважними посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 не зараховано період роботи з 23.09.1995 по 01.12.1997 в акціонерному товаристві «Нептун» офіціанткою, оскільки підприємство АТЗТ «НЕПТУН» припинило діяльність з 02.06.2008, та неможливо проведення перевірки, оскільки факт роботи позивачки у спірний період підтверджується основним документом, а саме трудовою книжною позивача.

Окрім того до суду надано: копії наказів АТЗЕ «Нептун»: № 5 від 10.09.1995 року про призначення ОСОБА_3 (а.с. 23); № 26 від 01.12.1997 про звільнення ОСОБА_3 (а.с. 22зв.); табелі обліку робочого часу за лютий 1997 року, вересень-жовтень 1997 року (а.с.23зв.-29).

Неможливість проведення перевірки відповідачем на підприємстві де працювала позивачка на підтвердження її трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу, а відмова в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Отже, з огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивачка не може бути позбавлена права щодо зарахування до страхового стажу періоду роботи з 23.09.1995 по 01.12.1997 в акціонерному товаристві «Нептун» офіціанткою.

Відповідачем під час прийняття 28.10.2024 року рішення № 92, яким відмовлено позивачці у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до ст. 32 Закону України № 1058-IV не враховано усі обставини, що мають значення для призначення даного виду пенсії позивачці, як наслідок, відповідач допустив неналежний розгляд поданих позивачем заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2024 року № 92 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Як вбачається з форми РС-право від 23.07.2024 страховий стаж позивачки складає 12 років 10 місяців 27 днів (з 27.06.1983 по 14.07.1989; з 17.07.1989 по 20.09.1995; з 01.10.1998 по 21.05.1999; з 01.10.2008 по 25.10.2008; з 01.10.2015 по 02.10.2015).

При цьому як вбачається з рішення про відмову у призначенні пенсії № 2192 від 28.10.2024 року відповідач не врахував страховий стаж ОСОБА_1 у період роботи: з 01.08.2011 по 03.02.2014 в ПП «Айсель» пекарем (2 роки 6 місяців 3 дні) та з 01.03.2017 по 01.06.2021 - в ПП «Айсель» пекарем (4 роки 3 місяці 1 день) та не зазначив жодних обґрунтувань не врахування вказаних періодів роботи позивачки.

З урахуванням вище викладеного судом встановлено, що інвалідність третьої групи позивачці встановлено у 61 рік та страховий стаж ОСОБА_1 , без урахування спірних відомостей трудової книжки позивачки, становить 12 років 10 місяців 27 днів. При цьому, розмір з урахуванням не зарахованого страхового стажу відповідно до трудової книжки свідчить про наявність у позивачки страхового стажу більше ніж 15 років, а отже вона має право на призначення пенсії по інвалідності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зарахування періодів роботи позивачки з 23.09.1995 по 01.12.1997 в АТЗТ «Нептун»; з 01.08.2011 по 03.02.2014 в ПП «Айсель» пекарем та з 01.03.2017 по 01.06.2021 - в ПП «Айсель» пекарем, до страхового стажу є підставою для призначення пенсії.

Для ефективного захисту прав та інтересів позивачки зарахування періодів роботи з 23.09.1995 по 01.12.1997 в АТЗТ «Нептун»; з 01.08.2011 по 03.02.2014 в ПП «Айсель» та з 01.03.2017 по 01.06.2021 - в ПП «Айсель» є необхідним, суд дійшов висновку про виход за межі позовних вимог, з обранням ефективного способу захисту

Відтак, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 23.09.1995 по 01.12.1997 в АТЗЕ «Нептун»; з 01.08.2011 по 03.02.2014 в ПП «Айсель»; з 01.03.2017 по 01.06.2021 - в ПП «Айсель» та призначити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності з 21.10.2024 року.

Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.10.2024 року № 92 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 23.09.1995 року по 01.12.1997 року в АТЗТ «Нептун»; з 01.08.2011 по 03.02.2014 в ПП «Айсель»; з 01.03.2017 по 01.06.2021 - в ПП «Айсель» та призначити з 21.10.2024 року пенсію по інвалідності відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ).

Суддя О.А. Вовченко