Справа № 320/56174/25
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

29 грудня 2025 року Київ № 320/56174/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Скрипки І.М., розглянувши в порядку письмового провадження клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в межах адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними і скасування постанов та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 13.11.2025 звернулася через підсистему «Електронний суд» до суду з позовом (зареєстрований 17.11.2025) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Просила суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича від 23.12.2015, а саме: постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 25760,96 грн та постанову про стягнення 200 грн витрат виконавчого провадження;

- зобов`язати відповідача вилучити з Автоматизованої системи виконавчих проваджень записи щодо оскаржуваних постанов.

Разом із позовною заявою подано клопотання про забезпечення позову, яке ухвалою суду від 16.12.2025 повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою суду від 16.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Від позивача до суду повторно надійшло клопотання, зареєстроване в Київському окружному адміністративному суді 29.12.2025, відповідно до якого просить суд зупинити дію (виконання) постанов старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Савчука Костянтина Петровича від 23.12.2015, а саме: постанови про стягнення виконавчого збору у сумі 25760,96 грн; постанови про стягнення витрат виконавчого провадження у сумі 200 грн - до набрання законної сили рішенням суду у цій справі.

За правилами частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування клопотання заявник зазначає, що наявність оскаржуваних постанов створює ризик примусового стягнення коштів з позивача, що може спричинити істотну матеріальну шкоду та унеможливити ефективне виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Незважаючи на те, що постановою КЦС ВС від 09.07.2025 у справі № 761/23752/14-ц фактично підтверджено безпідставність та скасовано арешт майна, станом на 05.11.2025 заявником було виявлено, що арешт на частину майна позивача, досі існує. Цей факт прямо свідчить про постійну та активну загрозу з боку Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), спрямовану на примусове стягнення коштів та обмеження майнових прав позивача.

Невжиття заходів забезпечення позову зараз, коли дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) продовжуються, унеможливить ефективний захист прав ОСОБА_1 та призведе до завдання їй матеріальної шкоди та порушення її прав.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

За нормами статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного з наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із системного аналізу зазначених положень убачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника має бути очевидною.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Перевіривши зазначені в клопотанні про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності викладеним нормам та обставинам, суд доходить висновку про необґрунтованість клопотання про забезпечення позову та про відсутність підстав для його задоволення, оскільки вжиття заходів забезпечення позову вимагатиме фактично розглянути спір по суті, з установленням всіх фактичних обставин справи.

Важливим для врахування є те, що у межах розгляду цього клопотання, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваним постановам, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи.

Слід відмітити, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав уважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Разом із тим, у разі забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваних постанов, суд фактично надасть правову оцінку їх правомірності до розгляду справи по суті, що у свою чергу не відповідає завданням адміністративного судочинства.

До клопотання про забезпечення позову заявником не надано жодних доказів, що відповідачем почали вчинятися дії щодо стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження тощо.

Суд констатує, що така обов`язкова умова для забезпечення позову, як наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності, як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності.

Отже на цьому етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних постанов. Крім того, встановлення ознак їх протиправності є фактично вирішенням адміністративного спору по суті, ураховуючи предмет позову, що є неприпустимим на цій стадії судового процесу.

Також суд зазначає, що всі наведені заявником обставини у позовній заяві потребують доказуванню, крім того, їх не можна вважати такими, що очевидно призведуть до заподіяння шкоди її правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі або свідчать про очевидність ознак протиправності оскаржуваних постанов відповідача.

За вказаних обставин суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову за відсутності доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, а також за відсутності реальної загрози невиконання судового рішення у випадку ухвалення його на користь ОСОБА_1 .

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні клопотання про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Скрипка І.М.