Справа № 183/9071/25
Суддя: Фролова В. О.
Дата ухвалення: 2025-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 183/9071/25
№ 2-а/183/111/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складi:

Головуючого судді - Фролової В.О.,

секретаря судового засідання - Сторожик А.А.,

розглянувши у письмовому, спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представник, адвокат Сімейко А.М., з позовом до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 5544392 від 22.08.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором першого взводу другої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Шляхтою О.С., а провадження в справі закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що як вбачається зі змісту постанови від 22.08.2025, швидкість руху вимірювалась приладом TruCam TC 000524, який інспектор тримав в руках, а отже таких засіб не може вважатися технічним засобом, що здійснює вимірювання швидкості, результати якого можуть слугувати доказом. Крім того, вимірювання швидкості руху транспортного засобу відбулося у місці, яке не облаштоване відповідним дорожнім знаком 5.70. Також зазначив, що дорожній знак 3.29» обмеження максимальної швидкості руху 70 км/год» або не був встановлений взагалі, або був встановлений безпідставно та з порушеннями стандартів щодо відстані та висоти розміщення дорожнього знаку.

Викладені обставини, на думку позивача, є підставою для скасування постанови ЕНА №5544392 від 22.08.2025 про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки вона є незаконною.

Представник управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , зазначивши, що 22.08.2025 о 12:22 год. поліцейським 1-го взводу2-ої роти 2-го батальйону полку УПП в Одеській області ДПП , старшим лейтенантом поліції Шляхта О.С., за адресою : Одеська область, Одеський район, траса «Київ-Одеса», 449 км, було виявлено транспортний засіб марки «Mercedes-benz s 550»державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_1 , який керував вищезазначеним транспортним засобом зі швидкістю 103 км/год в межах дорожнього знаку 3.29 «Обмежена максимальної швидкості руху 70 км./год», чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху на 33 км/год. чим порушив п. 12.9 б ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Вказане адміністративне правопорушення зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCAM TC 000524 та підтверджується відеозаписом та роздруківкою з вказаного лазерного вимірювача. Зазначив, що вказаний вимірювач конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань швидкості руху транспортних засобів, що підтверджує лист ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.07.2025 за № 22-38130, що спростовує доводи позивача щодо неможливості використання такого приладу в ручному режимі. В частині доводів позивача щодо відсутності знаку 5.70 «Зміна схеми руху» ПДР, то вказаний знак не має відношення до здійснення автоматичного контролю за швидкістю руху транспортних засобів. В той час як оскаржувану постанову було винесено за адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Також, позивачем здійснено перевищення в умовах розміщення на автодорозі 449 «Київ-Одеса», де був розміщений дорожній знак 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70км/год», вимоги якого були обов`язковими для виконання водіям, в той час як позивачем не надано доказів відсутності вказаного дорожнього знаку на дільниці дороги де було скоєне адміністративне правопорушення. З огляду зазначене, оскаржувана постанова є законною, а позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

Ухвалою суду від 11.09.2025 відкрито провадження по вказані адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 17.10.2025 залучено в якості співвідповідача у справі Департамент патрульної поліції.

Від Департаменту патрульної поліції. 06.11.2025 надійшла заява про врахування відзиву, наданого управлінням патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, в якій підтримано правову позицію викладену у відзиві.

Суд, дослідивши адміністративний позов та відзив відповідача, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на. підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015р. №580-VIII (далі Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Як визначено ст.35 цього Закону, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993р. №3353-ХІІ, встановлюють «Правила дорожнього руху» (затв. постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306 із змінами та доповненнями).

В силу положень ч.5 ст.14 Закону №3353-ХІІ, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР України та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Викладені положення закону кореспондуються зі змістом п.п.1.3, 1.9 ПДР України, відповідно до яких учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.9.б ПДР України, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-127, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до пункту «и» п. 30.3 ПДР.

Пункт 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» ПДР України, забороняє рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Положеннями ч.1 ст.122 КУпАП передбачено відповідальність водіїв транспортних засобів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Належними є докази, які містять інформацію відносно предмета доказування.

Предметом же доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що 22.08.2025 о 12:27:06, траса «Київ-Одеса» 449 кв., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-benz s 550»державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 103 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км/год», чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 33 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM TC000524, пвр 23057 4, 230737, чим порушив п. 12.9.б.ПДР, у зв`язку з чим, інспектором першого взводу другої роти другого батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Шляхтою О.С., було винесено постанову серії ЕНА № 5544392 від 22.08.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Як слідує з позовної заяви, позивач не заперечує факт керування зазначеним вище транспортним засобом, його зупинки працівниками поліції та складання в його присутності постанови про накладення адміністративного стягнення відносно нього.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що одними із основних доводів позивача фактично є неправомірність використання поліцейськими лазерного вимірювача швидкості руху «TruCAM» LTI 20/20 (використання його в ручному режимі), та відсутність дорожнього знаку 5.70.

Як передбачено ст.31 Закону України «Про дорожній рух», поліція може застосовувати превентивні заходи, зокрема: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

За приписами ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні повітряні судна та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Отже норми ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, жодним чином не зобов`язують органи поліції здійснювати закріплення технічних приладів, а передбачає лише таку можливість.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCам відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI20/20 № ТС000524 має сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, експертного висновку наявного в матеріалах справи, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam ІІ LTI20/20 № ТС000524 є придатним до застосування.

Отже, доводи позивача, про відсутність доказів перевищення позивачем швидкості руху у межах населеного пункту, спростовані фотознімками приладу TruCam. При цьому ці фотознімки є належними, достовірними та достатніми доказами у розумінні статей 73, 75, 76 КАС України, а твердження позивача, про неналежність та недопустимість цих доказів є безпідставними.

Також суд зауважує, що факт перевищення позивачем швидкості в межах населеного пункту, підтверджено саме відеофіксацією та фотознімками, на яких наявні відомості щодо координат місця фіксації перевищення швидкості транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Оскаржуючи постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, останній зазначає про відсутність дорожнього знаку 5.70 ПДР на дільниці дороги, де здійснювалось вимірювання швидкості руху транспортного засобу, яким керував позивач.

Так на час виникнення правовідносин п. 5.70 визначало «Зміну схеми руху».

Натомість пункт п. 5.76 визначає «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

У спірному випадку не відбувалась автоматична фіксація порушення. У той же час, Закон №580-VIII не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- та/або відеофіксації порушень ПДР України.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у водія транспортного засобу обов`язку дотримуватися запровадженого ПДР України швидкісного режиму.

В частині доводів позивача щодо відсутності або неналежного розміщення дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимально швидкості руху 70 км/год», слід зазначити, що як свідчить схема організації дорожнього руху на автомобільній дорозі загального користування державного значення М-05 Київ-Одеса, км.449+415, затвердженою Службою відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області, на ділянці де було здійснено зупинку позивача, було розміщено дорожній знак 3.29. Доказів протилежного суду позивачем не надано.

Отже, суд висновує, що за встановлених обставин, постанова серії ЕНА № 5544392 від 22.08.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксоване не в автоматичному режимі є такою, що винесена відповідно до норм чинного законодавства, та правові підстав для її скасування відсутні

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд вважає, що, за встановлених обставин, правові підстави для скасування оскарженої постанови відсутні, у зв`язку з чим в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст.9,14-2,122,251,252,279-1,279-3 КУпАП,Керуючись ст.ст. 77,139,241-246,250,286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено та підписано 16 грудня 2025 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач-1: Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції. Код , місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд.5.

Відповідач: Департамент патрульної поліції Національної поліції України; ; місцезнаходження за адресою: м. Київ, 03048, вул. Федора Ернста, 3.

Суддя В.О. Фролова