Справа № 619/7252/25
Суддя: Болибок Є. А.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 619/7252/25
провадження № 2-а/619/90/25
РІШЕННЯ

іменем України

31 грудня 2025 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибок Є.А.
за участю секретаря судового засіданняЛоманової І.А.

Справа № 619/7252/25

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області;

відповідач: інспектор 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Гук Ігор Володимирович;

відповідач: Департамент патрульної поліції,

розглянув у письмовому провадженні адміністративний позов про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

01 грудня 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Багмет К.Е., через систему «Електронний суд», звернувся до суду з позовом до УПП у Львівській області, інспектора 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Гука І.В.,в якому просив скасувати постанову серії ЕНА № 6197791 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України і закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування позову зазначив, що 21.11.2025 о 17 год 45 хв інспектором 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Гуком Ігорем Володимировичем була складена постанова серії ЕНА №6197791 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України, в результаті чого на позивача було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425,00 грн. 21.11.2025 приблизно о 14 год 45 хв. сталась дорожньо-транспортна пригода (подія) (ДТП) за участю транспортних засобів Toyota RAV4 LE р/н НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_1 та ВАЗ моделі 21063 р/н НОМЕР_2 , за кермом якого перебував громадянин Азербайджану ОСОБА_2 . Постановою від 21.11.2025 ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП України, як винну особу у скоєні ДТП. ОСОБА_1 виступає як потерпіла особа, якій протиправними діями водія ВАЗ моделі 21063 р/н НОМЕР_2 була завдана шкода внаслідок такого ДТП. Водночас, під час перевірки документів у позивача та винної особи начебто для внесення відомостей до схеми місця ДТП, окрім посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу інспектор 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старший лейтенант поліції Гук І.В. вимагав від обох учасників ДТП надати діючий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На вимогу працівника поліції, ОСОБА_1 пояснив, що так як він є військовослужбовцем, а транспортний засіб належить саме Військовому інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків, де він проходить службу, а не самому позивачу особисто, то копії відповідного полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в нього при собі не має, з огляду на те, що такий договір укладається від імені Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків та має відомості, що становлять службову таємницю (зокрема навіть прізвище ім`я по-батькові уповноважених осіб-керівників, які також є військовослужбовцями, кількість та моделі транспортних засобів набалансі інституту, тощо) і не підлягають розголошенню, особливо в умовах воєнного стану. ОСОБА_1 запропонував інспектору 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3 направити офіційний запит (звернення) через захищені канали-зв`язку для надання копії відповідного полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або надати йому можливість поспілкуватись із юристом Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків для з`ясування можливості розголошення позивачем таких відомостей працівнику поліції. На відповідні пояснення ОСОБА_1 інспектор 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 відреагував вкрай негативно, вимагаючи надати діючий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів складений на ім`я позивача негайно або він складе на нього постанову у зв`язку із відсутністю такого полісу (договору). Під час оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди співробітник поліції міг здійснити перевірку в Єдиній централізованій базі даних щодо наявності або відсутності відповідного полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків, так як ОСОБА_1 не міг надати відповідну копію без розголошення службової таємниці. Надавши копію відповідного полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків, ОСОБА_1 міг розголосити службову інформацію (інформацію з обмеженим доступом) щодо: уповноважених осіб Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків на вчинення юридичних дій від військового формування, їх персональні дані, посаду, численність автомобільної техніки на балансі Військового інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків, тощо. З врахуванням чого, позивач здійснив фактичне менше правопорушення, щоб запобігти значно більшому витоку даних стосовно підрозділу ЗСУ. Окрім цього, за аналогією права ст.1172 ЦК України (юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків) ОСОБА_1 перебував у м. Львів та керував транспортним засобом Toyota RAV4 LE р/н НОМЕР_1 у службовому відряджені, а відтак при ДТП та перевірці його документів співробітником національної поліції він продовжував виконувати свої трудові обов`язки. Обов`язок мати чинний поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів покладається саме на власника такого транспортного засобу (Toyota RAV4 LE р/н НОМЕР_1 ) в нашому випадку роботодавця, юридичну особу, де походить службу позивач. До службових обов`язків ОСОБА_1 не входить право на підписання та укладання договорів в тому числі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені юридичної особи (свого роботодавця, місця проходження служби). Відтак, постанова серії ЕНА №6197791 від 21.11.2025 щодо вчинення адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП України була складена інспектором 2 взводу 1 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області, старшим лейтенантом поліції Гук І.В. на неналежну особу (правопорушника).

Ухвалою суду від 31 грудня 2025 року залишено без розгляду відзив Департаменту патрульної поліції.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

02 грудня 2025 року судом постановлено ухвалу про прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі. Призначено розгляд справи на 09 год 30 хв 12.12.2025.

10 грудня 2025 року ухвалою суду забезпечено позов.

12 грудня 2025 року ухвалою суду залучено до участі у справі співвідповідача Департамент патрульної поліції. Відкладено розгляд справи та призначено судовий розгляд на 10 год 00 хв 25 грудня 2025 року. Запропоновано Департаменту патрульної поліції в порядку ст. 162 КАС України в строк до 19 грудня 2025 року подати відзив.

22 грудня 2025 року представник Департаменту патрульної поліції Решетняк О.А. через систему «Електронний суд» подала відзив на позов.

24 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Багмет К.Е. через систему «Електронний суд» подала клопотання, в якому просила відмовити Департаменту патрульної поліції у прийняті відзиву від 22.12.2025 та долучені його до матеріалів справи, з врахуванням порушення Департаментом патрульної поліції процесуальних строків на його подачу.

31 грудня 2025 ухвалою суду залишено без розгляду відзив Департаменту патрульної поліції.

У судове засідання представник ОСОБА_1 - адвокат Багмет К.Е. не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила задовольнити позов та справу розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник Департаменту патрульної поліції Решетняк О.А.не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала заяву, в якій просила відмовити у задоволенні позову та справу розглядати у її відсутність.

У судове засідання представник відповідача УПП у Львівській області та Гук І.В. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причин неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Підстав, визначених ст. 205 КАС України, для відкладення розгляду справи немає.

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою серії ЕНА № 6197791 від 21.11.2025, винесеною інспектором 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Гуком І.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом установлено, що постановою серії ЕНА № 6197791 від 21.11.2025, винесеною інспектором 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Гуком І.В., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425,00 грн, оскільки ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota RAV4, державний номерний знак НОМЕР_3 та будучи учасником ДТП не мав чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ, чим порушив п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція, відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 1.1 ПДР визначено, що ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених деякими статтями КУпАП, у тому числі і ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до п.2 розділу ІІІ цієї Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 5 розділу ІІІ Інструкції поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, відповідно до положень ст. 222 КУпАП відноситься до компетенції Національної поліції України, тобто постанову винесено уповноваженою особою.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Водночас, відповідно до загальних положень Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР), правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

У відповідності до п. 1.3 ПДР, затверджених постановою КМ України №1306 від 10.10.2001 року, що кореспондується з п.1.9. ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, за порушення яких вони несуть відповідальність згідно з законодавством.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Пунктом 2.1 «ґ» ПДР установлено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат Зелена картка (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування Зелена картка.

Положеннями ч. 1 ст. 126 КпАП України передбачена відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса.

Оскаржуваною постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6197791 від 21.11.2025, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

Згідно з пп. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX від 21 травня 2024 року (далі Закон № 3720-IX) перевірка наявності чинних договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції України під час здійснення регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (у тому числі з використанням працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів та в режимі фотозйомки, відеозапису), а також під час оформлення документів щодо порушення Правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з матеріалів справи, під час оформлення матеріалів ДТП на вимогу працівника поліції, ОСОБА_1 пояснив, що так як він є військовослужбовцем, а транспортний засіб належить саме Військовому інституту танкових військ НТУ ХПІ м. Харків, де він проходить службу, а не самому ОСОБА_1 особисто, то копії відповідного полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в нього при собі не має.

Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону № 3720-IX особою, відповідальною за укладення внутрішнього договору страхування щодо незабезпеченого транспортного засобу, є особа, за якою в Україні зареєстровано транспортний засіб.

Проте, відповідно абз. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3720-IX керування на території України транспортним засобом, щодо якого відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota RAV4 LE р/н НОМЕР_1 щодо якого був відсутній чинний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У зв`язку з викладеним суд не бере до уваги доводи ОСОБА_1 , що обов`язок мати чинний поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів покладається саме на власника такого транспортного засобу (Toyota RAV4 LE н.з. НОМЕР_1 ), тобто роботодавця, юридичну особу, де походить службу ОСОБА_1 та до його службових обов`язків не входить право на підписання та укладання договорів в тому числі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені юридичної особи.

Отже, ОСОБА_1 порушив пункт 2.1 «ґ» ПДР та несе відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо розголошення службової таємниці, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Суд наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року).

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

На думку суду, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, які викладені у позовній заяві, а також доказів на спростування факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже, суд дійшов висновку про те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою посадовою особою в порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється відповідно до правил, встановлених ст. 286 КАС України.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Ухвалою суду від 10 грудня 2025 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвокат Багмет К.Е. про забезпечення позову було задоволено частково. Заборонено Управлінню патрульної поліції у Львівській області звертатись та подавати (надсилати) відповідні документи (постанову про накладення штрафу серії ЕНА № 6197791 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП України) для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У разі направлення Управлінням патрульної поліції у Львівській області відповідної постанови для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом, зобов`язати подати Управління патрульної поліції у Львівській області заяву до органу державної виконавчої служби з метою залишення постанови без виконання до прийняття Дергачівським районним судом Харківської області рішення по справі № 619/7252/25.

Відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України у випадку ухвалення рішення щодо відмови у задоволенні позову заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Так як суд відмовляє у задоволенні позову, то відповідно до ч. 6 ст. 157 КАС України заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Згідно з ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Частинами 4 та 5 статті 250 КАС України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відносяться на рахунок позивача.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КАС України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 5-9, 12, 77, 241-246, 255, 286, 292, 293, 295, 297 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Заходи забезпечення позову, застосовані відповідно до ухвали суду від 10 грудня 2025 року, зберігають свою дію до набрання законної сили судовим рішенням.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

відповідач: інспектор 2 взводу 1 роти 4 батальйону УПП у Львівській області Гук Ігор Володимирович, місце знаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, буд. 19;

відповідач: УПП у Львівській області, місце знаходження: 79053, м. Львів, вул. Перфецького, буд. 19, ідентифікаційний код 40108833;

відповідач: Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3, ідентифікаційний код 40108646.

Повне судове рішення складено 31 грудня 2025 року.

Суддя Є. А. Болибок