Справа № 221зп-25/160
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
30 грудня 2025 р.Справа №221зп-25/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боднар Денис Володимирович, про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви
29.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боднар Денис Володимировича про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, в якій заявник просить суд: заборонити командуванню Військової частини НОМЕР_1 переміщати ОСОБА_1 по службі поза межами Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі, переміщувати його за межі військової частини НОМЕР_1 та/або направляти до будь-якої іншої військової частини, навчального центру, підрозділу чи місця проходження військової служби до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
В обґрунтування заяви представник заявника вказав, що заявник є батьком трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей та посвідченням багатодітної сім`ї.
18.11.205 заявник звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою отримання відстрочки від призову на період мобілізації на підставі п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». У ТЦК йому дали дві квитанції на сплату штрафу та направлення на проходження військово-лікарської комісії.
24.11.2025 заявник повернувся до ТЦК, маючи необхідний пакет документів, але не мав можливості залишити приміщення ТЦК, оскільки того ж дня був мобілізований до лав ЗСУ. Згодом, для продовження служби, його було доставлено до Військової частини НОМЕР_1 , яка є учбовою частиною, і в якій проходить базова військова підготовка, у зв`язку із чим, строк перебування у ній не перевищує кілька місяців, після військовослужбовці перенаправляються до бойових частин. Необхідність забезпечення позову обґрунтовується тим, що це анонсоване подальше переведення до іншої військової частини чи батальйону, яке може призвести до перебування у зоні активних бойових дій, що створює безпосередню загрозу життю та здоров`ю заявник.
У випадку визнання незаконності, як самого призову позивача на військову службу, так і подальшого його переміщення до інших військових частин, в тому числі у зону бойових дій, це значно ускладнить виконання рішення суду.
На думку представника заявника, шкода, якої можна запобігти у разі вжиття заходів забезпечення позову, превалює над наслідками вжиття таких заходів.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 1, ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
З урахуванням наведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України розгляд заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.
Згідно із ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.
Згідно із ч. 6 ст.154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними та адекватними заявленим позовним вимогам.
Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
З матеріалів позовної заяви слідує, що фактично заявник оскаржує протиправність, на його думку, призову на військову службу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який триває і на теперішній час.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
В частині 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» надано визначення поняття військовослужбовців, як осіб, які проходять військову службу.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
З аналізу зазначених норм можна встановити, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу військовослужбовці.
З наведених у заяві про забезпечення позову обставин видно, що у зв`язку із призовом на військову службу та зарахування до особового складу Військової частини НОМЕР_1 з 20.11.2025 року, що підтверджується копією довідки від 21.12.2025 року № 7647/126, позивач набув статусу військовослужбовця.
Суд зазначає, що переміщення/переведення позивача з Військової частини НОМЕР_1 до іншої військової частини може призвести до ускладнення або неможливості виконання рішення суду у цій справі, оскільки після переведення позивача командир військової частини НОМЕР_1 не буде вже належним відповідачем та особою, яка наділена компетенцією приймати рішення про виключення військовослужбовця ОСОБА_1 зі списків особового складу іншої військової частини.
Вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, встановлений ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Відповідно до абз.4 ч.1 цієї статті не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.
В матеріалах заяви про забезпечення позову наявне посвідчення багатодітної сім`ї серії НОМЕР_2 , виданого на ім я ОСОБА_1 , строком дії до 24.12.2036 року.
ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 з повним пакетом документів про надання йому відстрочки від призову під час мобілізації на підставі п. 3) ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", оскільки на його утриманні перебувають троє дітей віком до 18 років.
Наведене, за доводами заявника, є підставою для надання йому відстрочки від мобілізації на особливий період.
Предметом спору є визнання протиправними дій відповідача щодо ненадання відстрочки від призову під час мобілізації ОСОБА_1 та зобов`язання вчинити дії стосовно надання відстрочки, оцінка яким буде надана судом під час розгляду справи по суті.
В цьому випадку, під час вирішення питання щодо забезпечення позову, питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись під час розгляду заяви про забезпечення позову.
Разом з тим, ще до того, як суд висловиться з приводу законності та обґрунтованості відмови у наданні відстрочки від призову на військову службу на позивача будуть покладені також і обов`язки при проходженні військової служби, а тому суд вважає, що дії відповідача щодо призову на військову службу до набрання рішенням по справі законної сили можуть призвести до істотних складнощів та неефективності, неможливості поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
На думку суду, обраний позивачем захід забезпечення позову є співмірним та таким, що спрямований на збереження існуючого становища, а саме залишення у позивача статусу військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 .
З огляду на вищевикладене у сукупності, суд зробив висновок про обґрунтованість заяви позивача про забезпечення адміністративного позову та наявність підстав для її задоволення шляхом заборонити командуванню Військової частини НОМЕР_1 переміщати ОСОБА_1 по службі поза межами Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі, переміщувати його за межі військової частини НОМЕР_1 та/або направляти до будь-якої іншої військової частини, навчального центру, підрозділу чи місця проходження військової служби до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії, оскільки на час розгляду заяви існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі.
Керуючись статтями 150 154, 156, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Боднар Денис Володимирович про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви № 221зп-25/160.
Заборонити командуванню Військової частини НОМЕР_1 переміщати ОСОБА_1 по службі поза межами Військової частини НОМЕР_1 , у тому числі, переміщувати його за межі Військової частини НОМЕР_1 та/або направляти до будь-якої іншої військової частини, навчального центру, підрозділу чи місця проходження військової служби до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов`язання вчинити певні дії.
Копію ухвали направити сторонам.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295та297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук