Справа № 640/39832/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 640/39832/21

адміністративне провадження № К/990/30725/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів - Мацедонської В.Е.,

Уханенка С.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за касаційною скаргою Апарату Верховної Ради України

на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 (суддя-доповідач - Парінов А.Б., судді - Беспалов О.О., Грибан І.О.)

у справі № 640/39832/21

за позовом ОСОБА_1

до Апарату Верховної Ради України

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Обставини справи

1. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо відмови нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 04.04.2013 по 27.11.2014;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 04.04.2013 по 27.11.2014 в сумі 7 474 грн 58 коп.;

- зобов`язати Апарат Верховної Ради України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні з 27.11.2014 по день фактичного розрахунку.

2. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Апарату Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Апарату Верховної Ради України щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за всі невикористанні дні щорічної основної за період роботи з 04.04.2013 до 27.11.2014. Зобов`язано Апарат Верховної Ради України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за період роботи з 04.04.2013 по 27.11.2014 - 49, 5 календарних днів щорічної основної відпустки. Зобов`язано Апарат Верховної Ради України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки виплати компенсації за невикористанні дні щорічної відпустки з 27.11.2014 по день фактичного розрахунку. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

3. Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач подав до Шостого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу.

4. Ухвалою від 21.05.2025 Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 залишив без руху з підстав невідповідності апеляційної скарги вимогам пункту 3 частини другої статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (не зазначення відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету) та надав апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання суду апеляційної інстанції відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету.

5. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 апеляційну скаргу Апарату Верховної Ради України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.04.2025 повернуто особі, яка її подала, на підставі частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.

6. При постановленні означеної ухвали суд апеляційної інстанції керувався тим, що станом на дату постановлення цієї ухвали недоліки, зазначені в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом не усунуті.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг

7. Не погодившись із ухвалою суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, чим обмежено доступ відповідача до суду, просить ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, направити справу для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

8. На обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник зазначає про безпідставне повернення апеляційним судом апеляційної скарги відповідача, чим позбавлено останнього права на апеляційний перегляд справи. Відповідач зауважує, що в апеляційній скарзі Апаратом Верховної Ради України указувалося, що у відповідача відсутній ідентифікаційний код юридичної особи та відсутній електронний кабінет; в прохальній частині апеляційної скарги указано на необхідність направлення судового рішення на поштову адресу Апарату Верховної Ради України. Як зазначає скаржник, всупереч наведеній відповідачем інформації, апеляційний суд направив ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху іншому адресату, а тому відповідач не був обізнаний про постановлення апеляційним судом ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху.

Позиція інших учасників справи

9. Позивач правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористався, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України, не перешкоджає перегляду рішення суду апеляційної інстанції.

Рух касаційної скарги

10. Ухвалою Верховного Суду від 01.08.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Апарату Верховної Ради України.

11. Ухвалою Верховного Суду від 29.12.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Нормативне врегулювання

12. За правилами частини першої статті 293 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

13. Вимоги до форми та змісту апеляційної скарги визначено у статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини другої якої в апеляційній скарзі зазначаються: 1) найменування суду апеляційної інстанції, до якого подається скарга; 2) найменування суду першої інстанції, який ухвалив рішення, номер справи та дата ухвалення рішення; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає апеляційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); 5) вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, до суду апеляційної інстанції; 6) обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права; 7) у разі необхідності - клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про витребування нових доказів, про виклик свідків тощо; 8) дата отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується; 9) перелік матеріалів, що додаються.

14. Відповідно до частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Оцінка Верховного Суду

15. Відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених у статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.

17. Як уже зазначалося, підставою для постановлення апеляційним судом оскаржуваної ухвали слугував висновок цього суду про не усунення апелянтом у межах строку, визначеного судом в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, недоліків апеляційної скарги, а саме: не зазначення Апаратом Верховної Ради України відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету. При цьому апеляційний суд врахував, що отримання апелянтом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху підтверджується довідкою про доставку електронного листа, згідно з якою документ в електронному вигляді (ухвала про залишення апеляційної скарги без руху від 21.05.2025) доставлена до електронного кабінету Апарату Верховної Ради України 22.05.2025 о 17 год 14 хв.

18. На противагу таким висновкам, скаржник у касаційній скарзі наголошує про неотримання ним ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, що унеможливило виконання апелянтом вимог такої ухвали, та призвело до постановлення судом апеляційної інстанції ухвали про повернення апеляційної скарги.

19. Обставини неотримання ухвали суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги скаржник пов`язує із відсутністю у апелянта ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та відсутністю електронного кабінету, про що ним наголошувалось в апеляційній скарзі, та не взято до уваги апеляційним судом.

20. Так, частиною п`ятою статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено в порядку письмового провадження, копія судового рішення в електронній формі надсилається протягом двох днів із дня його складення у повному обсязі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

21. Днем вручення судового рішення, за правилами частини шостої статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

22. Отже, у розумінні статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України врученим належим чином є судове рішення, яке було доставлено на офіційну електронну адресу особи, а якщо така адреса в учасника справи відсутня - в день доставки рекомендованого поштового відправлення з паперовою копією судового рішення.

23. Відповідно до частин четвертої-шостої статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, у порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

24. Рішення Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 затверджено про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - Положення про ЄСІТС).

25. Відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

26. Згідно з пунктом 37 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС підсистема «Електронний суд» забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

До Електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів (далі - АСДС) та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до Електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя (далі - автоматизована система діловодства).

27. Пунктом 42 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що засобами ЄСІТС в автоматичному режимі здійснюється перевірка наявності в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

У разі наявності в особи Електронного кабінету засобами ЄСІТС забезпечується надсилання до автоматизованої системи діловодства підтвердження доставлення до Електронного кабінету користувача документа у справі.

В іншому випадку до автоматизованої системи діловодства надходить повідомлення про відсутність в особи зареєстрованого Електронного кабінету.

28. Згідно з пунктом 43 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС до Електронного кабінету надсилаються документи у справі лише в разі наявності ідентифікаційних даних користувача (учасника справи), внесених до автоматизованої системи діловодства.

У разі надсилання користувачем документів у справі за допомогою власного Електронного кабінету ідентифікаційні дані користувача вносяться до автоматизованої системи діловодства в автоматичному режимі.

У разі надсилання особою документів у справі в паперовій формі її ідентифікаційні дані вносяться до автоматизованої системи діловодства працівником суду в обов`язковому порядку. У разі відсутності в поданих документах ідентифікаційних даних учасника справи такі дані вносяться працівником суду одразу після їх отримання судом, в тому числі і за поданими учасниками справи заявами.

29. Ідентифікаційні дані особи - для юридичних осіб: ідентифікаційний код юридичної особи (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України, - код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України); для фізичних осіб - підприємців: реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП), для адвокатів - номер та дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; для фізичних осіб: унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (далі - УНЗР), реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або номер і серія паспорта. Для фізичних осіб - громадян України номер і серія паспорта є ідентифікаційними даними виключно за відсутності у такої фізичної особи РНОКПП або УНЗР (підпункт 5.5 пункту 5 розділу I Положення про ЄСІТС).

30. За змістом наведених норм суд використовує функціонал підсистеми «Електронний суд», зокрема щодо направлення і вручення судових рішень, через автоматизовану систему діловодства суду. Ці системи є нерозривно пов`язаними і функціонують в автоматичному порядку, однак, для забезпечення досягнення мети, з якою ЄСІТС було впроваджено у роботу суду, вагоме значення має правильність внесення ідентифікаційних даних особи до автоматизованої системи діловодства, коли такі вносяться працівником суду.

31. Оскільки ключове питання у цій справі пов`язане саме із функціонуванням підсистеми «Електронний суд», принципово важливе значення для правильного вирішення цієї справи мають документи, які містяться в автоматизованій системі діловодства суду.

32. Пунктом 123 розділу VI «Перехідні положення» Положення про ЄСІТС встановлено, що до матеріалів судової справи в електронному вигляді в АСДС належать:

123.1) у разі подання до суду процесуальних та інших документів, що стосуються розгляду судових справ, в електронній формі за допомогою підсистеми «Електронний суд»: реєстраційні картки; відомості про отримання або надсилання електронних документів; позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи в електронній формі, що подані до суду з використанням підсистеми «Електронний суд»; процесуальні та інші документи в електронній формі, виготовлені судом та надіслані на офіційні електронні адреси учасників судового процесу за допомогою ЄСІТС; інші електронні документи, створені в АСДС в автоматичному режимі (протоколи автоматизованого розподілу справи, протоколи фіксування судових засідань, технічні записи судових засідань тощо);

123.2) у разі подання до суду процесуальних та інших документів, що стосуються розгляду судових справ, у паперовій формі: реєстраційні картки; відомості про отримання або надсилання електронних документів; процесуальні та інші документи в електронній формі, виготовлені судом; інші електронні документи, створені в АСДС в автоматичному режимі (протоколи автоматизованого розподілу справи, протоколи фіксування судових засідань, технічні записи судових засідань тощо).

33. З матеріалів справи установлено, що апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції подано Апаратом Верховної Ради України в паперовій формі. В апеляційній скарзі Апаратом Верховної Ради України зазначено про відсутність у відповідача ідентифікаційного коду юридичної особи та відсутність електронного кабінету.

34. Здійснивши за допомогою функціоналу Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» витребування електронної справи, яка формувалася судом апеляційної інстанції, встановлено, що реєстраційна картка, яка сформована судом апеляційної інстанції, містить ідентифікаційний код відповідача у справі 20064120.

35. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань належить юридичній особі Управління справами Апарату Верховної Ради України.

36. Таким чином, реєстраційна картка електронної справи № 640/39832/21, яка сформована судом апеляційної інстанції, містить ідентифікаційний код юридичної особи, яка не є апелянтом у цій справі.

37. Відповідно, направлення документів апеляційним судом у справі № 640/39832/21 в електронній формі здійснювалося в автоматичному порядку неналежній особі.

38. Сукупність наведеного дає підстави для висновку про помилковість прийняття апеляційним судом довідки про доставку електронного листа (т. 1 матеріалів апеляційного провадження с. 36) як належного доказу отримання Апаратом Верховної Ради України ухвали про залишення апеляційної скарги без руху від 21.05.2025, а доводи скаржника про не отримання ним такої ухвали знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду цієї справи.

39. Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з моменту початку функціонування ЄСІТС правильність оформлення електронних справ, зокрема, реєстраційних карток щодо учасників справи має важливе значення для коректного функціонування підсистеми «Електронний суд», відомості якої в подальшому можуть бути належними доказами подання документів до суду та/або їх отримання учасниками справи.

40. Верховний Суд у постановах від 22.01.2020 у справі № 702/968/18, від 27.02.2020 у справі № 640/20714/18, від 23.07.2019 у справі № 826/7824/18 зазначив, що відмова у відкритті апеляційного провадження внаслідок судової помилки, що не залежить від поведінки особи, яку позбавлено права на апеляційне оскарження, суперечить завданню адміністративного судочинства.

41. Враховуючи викладене, Верховний Суд констатує про передчасність висновку суду апеляційної інстанції щодо наявності підстав для повернення апеляційної скарги на підставі частини другої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

42. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

43. Таким чином, зважаючи на приписи статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Апарату Верховної Ради України задовольнити.

2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі № 640/39832/21 скасувати.

3. Справу № 640/39832/21 направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції - Шостого апеляційного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді В.Е. Мацедонська

С.А. Уханенко