Справа № 641/9720/25
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

30 грудня 2025 року Справа № 641/9720/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Бадюков Ю.В., розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 , який, згідно ухвали Слобідського районного суду міста Харкова від 16.12.2025 р. у справі № 641/9720/25, переданий для розгляду за підсудністю.

Як убачається із матеріалів позову, ОСОБА_1 звернувся до Слобідського районного суду міста Харкова з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/1708 від 28.08.2025 про накладення штрафу у сумі 17000 грн.;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття до виконання та передачі на примусове стягнення за анульованою постановою;

- до набрання законної сили рішенням у справі ухвалити окрему ухвалу;

- зупинити виконання постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/1708 від 28 серпня 2025 року;

- визнати протиправною бездіяльність виконавця щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження № 79435952 від 27.10.2025 року;

- зобов`язати Основ`янський-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винести постанову про закриття виконавчого провадження №:79435952 від 27.10.2025 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати Основ`янський-Слобідський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти всі обтяження, заборони та арешти накладені в межах виконавчого провадження №: 79435952 від 27.10.2025 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що оскільки справа про адміністративне правопорушення передбаченої статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розпочата згідно постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/1708 від 28.08.2025 у тій же справі була закрита постановою № 1269332 від 12.09.2025 р., яку виніс Начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 керуючись п. 10 ст. 247 КУпАП який передбачає, що підставою до закриття справи є проходження військової служби особою, щодо якої розпочато провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене статтями 210 і 210-1 КУпАП, відтак оскаржувана постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/1708 від 28.08.2025 про накладення штрафу у сумі 17000 грн є протиправною та такою, що підлягає скасуванню, а відкрите виконавче провадження підлягає до закриття.

Зазначає, що у разі закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягають припиненню й заходи щодо виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Вказує, що спільний розгляд вимог до Відповідача-1 та Відповідача-3 є доцільним, оскільки порушення пов`язані між собою однією подією та мають одну правову підставу.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд вбачає підстави для передачі адміністративної справи № 641/9720/25 до Слобідського районного суду міста Харкова, для розгляду, з огляду на таке.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Суд звертає увагу на складову, закріплену у статті 6 Конвенції - вимогу щодо законності суду, тобто суду, встановленого законом. Це поняття включає організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції) складову. Порушення під час визначення юрисдикції суду безумовно призводить до порушення права на справедливий суд.

Відповідно до статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза "судом встановленимзаконом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Занд проти Австрії" зазначив, що поняття "суд, встановлений законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Повноваження складу суду належить сприймати і як компетентність у розумінні наявності права на розгляд у суді відповідно до предмета спору, вирішення справ судом певної інстанції та судом, який має повноваження на розгляд справ у межах предметної юрисдикції, визначеної КАС України, що забезпечує право на розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, повноваження кожного органу законодавчої, виконавчої та судової влади не є безмежними, а визначаються Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Частиною п`ятою статті 125 Конституції України визначено, що з метою захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин діють адміністративні суди.

Верховний Суд зазначав, що предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Критеріями розмежування предметної судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності.

За визначенням частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина перша статті 5 КАС України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Як вбачається з наведених положень та відповідає усталеній судовій практиці, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин, учасником якого суб`єкт владних повноважень при здійсненні владних управлінських функцій (повноважень), і спір стосується саме цих відносин.

Частиною 1 статті 286 КАС України передбачено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З аналізу вищезазначених норм права висновуємося, що суди не мають права розглядати вимоги, які не належать до їх юрисдикції, визначеної законом.

Предметом спору у даній справі є, зокрема, рішення та дії владного суб`єкта: постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/1708 від 28.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статі 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення про накладення на позивача штрафу у сумі 17000 грн. і дії ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо прийняття до виконання та передачі на примусове стягнення зазначеної постанови.

Відповідно до положень статті 235 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, зокрема: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України), розглядаються територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 276 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем перебування на військовому обліку особи, яка вчинила такі адміністративні правопорушення, або за місцем їх виявлення.

Згідно особливостей розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, визначених ст. 279-9 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності здійснюється за її відсутності якщо вона подала про це відповідну заяву.

Таким чином, у разі виявлення факту вчинення призовником, військовозобов`язаним або резервістом порушення правил військового обліку, або порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (статті 210, 2101 КУпАП), уповноважена територіальним центром комплектування та соціальної підтримки особа складає протокол у справі про адміністративне правопорушення. При цьому протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту саме виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В свою чергу у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці вчинення правопорушення, порушник може бути доставлений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ст. 259 КУпАП). Крім того, з метою складення протоколу про адміністративне правопорушення, у разі неможливості складення його на місці вчинення правопорушення, а також з метою забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ про адміністративне правопорушення допускається адміністративне затримання особи (ст. 260 КУпАП).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що адміністративним судам підсудні справи не лише з приводу оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а також щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, факт наявності/відсутності рішення (постанови) про притягнення до адміністративної відповідальності не впливає на право позивача щодо оскарження дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, оскільки законодавством не визначено іншого порядку судового захисту прав та законних інтересів особи у цих публічних правовідносинах, то за загальним принципом, визначеним у статтях 5 та 19 КАС України, такі справи належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

В той же час, статтею 20 КАС України розмежовано предметну юрисдикцію місцевих загальних як адміністративних судів та окружних адміністративних судів.

Так, відповідно до ч.2 ст.20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.

Згідно п. 1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

А згідно п. 4 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Як вже вказувалось вище, заявлені позивачем у даній справі позовні вимоги і підстави, викладені на їх обґрунтування свідчать про те, що предметом позову у цій справі є рішення та дії суб`єкта владних повноважень, пов`язані з виявленням ним обставин порушення позивачем правил військового обліку, що свідчить про наявність складу адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та направлені на забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на висновок суду про те, що предметом спору у даній справі є насамперед рішення та дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , пов`язані із притягненням позивача до адміністративної відповідальності і є основною позовною вимогою, а тому розгляд даної справи віднесений до компетенції саме місцевого загального суду як адміністративного суду, а не окружного адміністративного суду.

Пунктом 23 ч. 1 ст. 4 КАС України визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Як убачається з матеріалів позову оскаржувана позивачем бездіяльність державного виконавця щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження, вчинена при виконанні оскаржуваної позивачем постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 № 01/1708 від 28.08.2025 у виконавчому провадженні № 79435952, відкритому 27.10.2025 р. на підставі заяви про примусове виконання постанови № 01/1708 виданої 28.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, подальші вимоги позивача щодо визнання бездіяльності державного виконавця протиправними та зобов`язання вчинити певні дії є похідними, позаяк її задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги основної вимоги визнання протиправною та скасування постанови № 01/1708 від 28.08.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Водночас відповідно до п. 3 ч. 1 статті 288 КУпАП справи щодо оскарження постанов у справах іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення про адміністративні правопорушення розглядаються місцевими загальними судами як адміністративними судами (районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд), у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

При цьому приписами ст. 287 КАС України не передбачена виключність розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця окружними адміністративними судами та не виключає їх розгляд місцевими загальними судами як адміністративними.

Оскільки ключовою та первинною є вимога про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення за КУпАП, а вимога щодо визнання бездіяльності державного виконавця є похідною від неї, дана справа не підсудна окружному адміністративному суду.

Суд зазначає, що виконавче провадження відкрито з метою саме примусового виконання постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Отже, правомірність бездіяльності державного виконавця прямо залежить від законності постанови, винесеної у справі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вимога про визнання бездіяльності державного виконавця є похідною та не може бути самостійною підставою для визначення юрисдикції окружного адміністративного суду а, навпроти, п.п.1 та 4 ч. 1 статті 20 КАС України містять імперативну вказівку, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Суд також враховує, що предметна підсудність має імперативний характер, порушення правил якої відповідно до ст. 318 КАС України є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю.

Таким чином, розгляд даної справи Харківським окружним адміністративним судом призведе до порушення правил підсудності, а також до зволікання у вирішенні спору.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 29 КАС України встановлено, що суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо при відкритті провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 30 КАС України спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються.

Враховуючи викладене, метою забезпечення права позивача на доступ до суду, встановленого законом та розгляду справи належним судом, суд керуючись статтями 20, 22 КАС України, статтею 288 КУпАП дійшов висновку про передачу даної справи на розгляд Слобідського районного суду міста Харкова.

На підставі викладеного, керуючись ст.19, 20, 22, 29, 241-243, 248, 256 КАС України, суд,-

У Х В А Л И В:

Передати адміністративну справу № 641/9720/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд за підсудністю до Слобідського районного суду міста Харкова (вулиця Холодногірська, 5, місто Харків, 61068).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Повна ухвала суду складена 30 грудня 2025 року.

Суддя Бадюков Ю.В.