Справа № 160/8092/25
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 грудня 2025 року Справа №160/8092/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши у порядку письмового провадження питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №160/8092/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/8092/25.

Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №160/8092/25 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 27.02.2021 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), а також виплачених грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану у 2020, 2021 роках додаткову відпустку, як учасника бойових дій без урахування розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за період з 29.01.2020 по 27.02.2021 грошового забезпечення (основних та додаткових видів грошового забезпечення), а також виплачених грошової допомоги на оздоровлення за 2020-2021 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану у 2020, 2021 роках додаткову відпустку, як учасника бойових дій з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом відповідно на 01 січня 2020 року, на 01 січня 2021 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Вказане рішення прийнято за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (в письмовому провадженні).

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 03 липня 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 в адміністративній справі №160/8092/25 - повернуто заявнику.

На виконання вказаних судових рішень позивачу 09.09.2025 видано виконавчий лист.

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 під час виконання рішення суду у справі № 160/8092/25.

Обґрунтовуючи подану заяву, представник позивача зазначив, що, відповідач, виконуючи рішення у данній справі, в частині здійснення перерахунку грошового забезпечення за 2021 рік, протиправно застосував прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів оплата праці яких регулюється спеціальними законами у розмірі - 2102 грн, тоді як прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2021 року, який визначений судом у рішенні як розрахункова величина для перерахунку грошового забезпечення за 2021 рік, складає 2270,00 грн. Також у заяві позивач зазначив, про відповідачем під час виконання рішення у цій справі протиправно стягнуто з позивача індексацію грошового забезпечення, яка йому нарахована в період проходження військової служби, в розмірі 3145,88 грн.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 грудня 2025 року заяву ОСОБА_1 в порядку ст. 383 КАС України у справі № 160/8092/25 - повернуто без розгляду.

Разом з тим, суд вважає за необхідне за власною ініціативою встановити відповідачу строк для подання звіту про виконання рішення у цій справі, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно приписів частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до приписів статті 382-3 КАС України, за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 382-1 цього Кодексу.

Суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо суб`єктом владних повноважень не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються ним для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення.

Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 382-2 цього Кодексу.

У разі постановлення ухвали про відмову у прийнятті звіту суд накладає на керівника суб`єкта владних повноважень штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також додатково може встановити новий строк подання звіту відповідно до частини третьої статті 382-1 цього Кодексу або за власною ініціативою розглянути питання про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Половина суми штрафу стягується на користь заявника, інша половина - до Державного бюджету України.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях по справах «Іммобільяре Саффі проти Італії», «Горнсбі проти Греції», «Жовнер проти України», «Бурдов проти Росії», «Ясіун`єне проти Литви», «Руйану проти Румунії» наголошує на тому, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

У контексті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова "судового розгляду".

Отже, механізм ефективного судового захисту обумовлює у необхідних випадках застосування процедури виконання рішень суду.

Таким чином, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми - це прерогатива суду.

Судом встановлено, що відповідно до розрахунку грошового забезпечення, проведеного на виконання рішення від 19 травня 2025 року у справі №160/8092/25, відповідачем при здійсненні перерахунку грошового забезпечення застосовано прожитковий мінімум на 01.01.2021 - 2102,00 грн (ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2021 рік" прожитковий мінімум працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівникам інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами: з 01 січня 2021 року - 2102 гривні).

Разом з цим, в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №160/8092/25 суд зазначав, що статтею 7 Закону України Про державний бюджет України на 2021 рік встановлено, що станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 2 270,00 гривні.

Відтак, при виконанні рішення у цій справі та здійснення перерахунку грошового забезпечення за 2021 рік, відповідач мав застосовувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений станом на 01.01.2021 року у розмірі 2 270,00 гривні.

На підставі викладеного, оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що наявні підстави для встановлення судового контролю у справі №160/8092/25.

Керуючись статтями 2-9, 167, 243, 248, 256, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Встановити судовий контроль за виконанням рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №160/8092/25 та зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати звіт про виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19 травня 2025 року у справі №160/8092/25 протягом 1 (одного) місяця з дня постановлення даної ухвали.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду відомості про керівника суб`єкта владних повноважень - командира Військової частини НОМЕР_1 , який відповідальний за виконання рішення від 19 травня 2025 року у справі №160/8092/25, а саме:

- прізвище ім`я по-батькові;

- розрахунковий номер облікової картки платника податків;

- зареєстроване місце проживання.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Калугіна