Справа № 480/10392/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 р. Справа № 480/10392/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 (суддя Савицька Н.В.; м. Суми) по справі № 480/10392/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУПФУ в Сумській області), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Пенсійного фонду України в Сумській області яка полягає в неприйнятті рішення за результатом розгляду заяви позивача від 14.10.2024 про призначення та виплату одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, як того вимагає ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та відмову в її виплаті оформлену тістом від 15.11.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області призначити та виплатити позивачу одноразову допомогу у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, у відповідності до ст. 35 та ч.5 ст. 36 Закону №1105-ХІV, у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 , яка настала від нещасного випадку на виробництві 24.02.2024.

В обґрунтування позову позивач вказує, що 24.02.2024 в наслідок нещасного випадку, який трапився на виробництві ТОВ «Науково виробниче підприємство хімічних продуктів» - загинув його син ОСОБА_2 , працівник даного підприємства. На час смерті, син ОСОБА_2 мешкав разом з ним, що підтверджується копією Довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024 про склад сім`ї та копією Акту про підтвердження проживання громадян від 08.10.2024.

Зазначає, що звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області з письмовою заявою від 14.10.2024, в якій прохав прийняти рішення про нарахування та виплату йому, згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, і за результатом розгляду якої Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області, листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, відмовило у призначенні та виплаті одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. Підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачеві цього виду одноразової допомоги відповідач зазначив те, що його син ОСОБА_2 на день його загибелі від нещасного випадку на виробництві мав вік 23 роки, тобто був повнолітнім, а відтак, на думку відповідача не був членом його сім`ї відповідно до норм Сімейного кодексу України.

На переконання позивача, поданими документами доводиться його право як батька загиблого, який з ним постійно проживав, був членом його сім`ї, на отримання страхової виплати, а тому вважає, що відповідач неправомірно відмовив йому в виплаті одноразової допомоги, така бездіяльність відповідача є протиправною, і з метою захисту свого порушеного права звернувся до суду із даним позовом.

Сумський окружний адміністративний суд, рішенням від 22 травня 2025 року, позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправною відмову ГУПФУ в Сумській області, оформлену листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.10.2024 про призначення та виплату одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, як того вимагає ст.38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Зобов`язав ГУПФУ в Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від 14.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні інших вимог - відмовив.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 у справі № 480/10392/24 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що ОСОБА_1 заяву про нарахування та виплату одноразової допомоги сім`ї загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві від 14.10.2024 надіслав поштовим відправленням та у довільній формі, а не за формою згідно з додатками 2 до Порядку № 4-1. У зв`язку з порушенням позивачем встановленої форми подання заяви, така розглянута згідно із Законом України «Про звернення громадян». За результатами її розгляду листом головного управління від 15.11.2024 №1800-0202-8/47596 заявнику надані роз`яснення про умови призначення страхових виплат у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві визначені статтями 35 та 36 Закону № 1105-XIV та про відсутність підстав для їх призначення за результатами вивчення долучених до його звернення копій документів, які, до того ж, неможливо звірити з їх оригіналами.

За наведених обставин відповідач вважає, що суд першої інстанції, обираючи спосіб захисту прав позивача, вказав на протиправність відмови ГУПФУ в Сумській області, оформлену листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 14.10.2024 про призначення та виплату одноразової допомоги у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, як того вимагає ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», при цьому не врахувавши, що вказаний лист від 15.11.2024 року 1800-0202-8/47596 має роз`яснювальний характер, та жодним чином не засвідчує відмову у задоволенні такої заяви, що в свою чергу виключає протиправність поведінки головного управління.

Позивач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги ГУПФУ в Сумській області встановлено, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог відповідачем не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивача 24.02.2024 внаслідок нещасного випадку, який трапився на виробництві ТОВ «Науково виробниче підприємство хімічних продуктів» - загинув син ОСОБА_2 , працівник даного підприємства (а.с. 8,9).

На час смерті, ОСОБА_2 мешкав разом з позивачем, що підтверджується копією Довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024 про склад сім`ї та копією Акту про підтвердження проживання громадян від 08.10.2024 (а.с.10-11).

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області з письмовою заявою від 14 жовтня 2024 в довільній формі, в якій прохав прийняти рішення про нарахування та виплату йому згідно ч.5 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату. До заяви ним було додано документи, які підтверджували право на отримання одноразової допомоги на підставі зазначеної правової норми, а саме: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024р.; копію Акту про підтвердження проживання від 08.10.2024р.; копію сторінок мого паспорту та картки платника податків; копію Довідки до акту МСЕК на моє ім`я; копію мого пенсійного посвідчення; копію Акту розслідування нещасного випадку, що стався 24.02.2024 на 8-ми арк (а.с.34-49).

За результатом розгляду поданої позивачем заяви, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області листом від 15.11.2024 за вих.№1800-0202-8/47596, повідомило останнього про відмову у призначенні та виплаті одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Підставою для відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 цього виду одноразової допомоги відповідач зазначив те, що його син ОСОБА_2 на день його загибелі від нещасного випадку на виробництві мав вік 23 роки, тобто був повнолітнім, а відтак, на думку відповідача - не був членом моєї сім`ї відповідно до норм Сімейного кодексу України (а.с. 51).

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за наслідками розгляду звернення позивача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення в частині задоволених позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, до смерті проживав разом із своїм батьком однією сім`єю. Водночас, саме факт спільного проживання позивача та його померлого сина є достатньою підставою для отримання одноразової допомоги на сім`ю.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач має право на отримання одноразової допомоги як член сім`ї потерпілого, передбаченої частиною п`ятою статті 36 Закону №1105-ХІV, а тому відмова відповідача у призначенні такої соціальної виплати є протиправною.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючим громадянам щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, у разі нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, охорони їхнього життя та здоров`я визначає Закон України від 23.09.1999 №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі по тексту Закон №1105-XIV).

Частиною 1 ст.4 Закону №1105-XIV визначено, що уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку (далі - уповноважений орган управління) є Пенсійний фонд України.

На уповноважений орган управління та його територіальні органи, серед іншого, покладено завдання здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до цього Закону (п.2 ч.1 ст.5 Закону №1105-XIV).

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 30 Закону №1105-XIV страховими виплатами є грошові суми, які уповноважений орган управління виплачує застрахованій особі чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на проведення професійної реабілітації, оплати соціальних послуг, а також для здійснення страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Згідно зі ст. 35 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній на момент настання страхового випадку та на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової допомоги) у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які на день смерті потерпілого мали право на одержання від нього утримання, а також дитина, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Непрацездатними особами, передбаченими частиною першою цієї статті, є:

1) діти, які не досягли 18 років;

2) повнолітні діти, які є здобувачами освіти за денною формою навчання (у тому числі у період між завершенням навчання в одному закладі освіти та вступом до іншого закладу освіти або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим освітньо-кваліфікаційним рівнем, за умови що такий період не перевищує чотири місяці), - до закінчення ними навчання, але не довше ніж до досягнення 23 років, або визнані особами з інвалідністю з дитинства;

3) особи, які досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якщо вони не працюють;

4) особи з інвалідністю - члени сім`ї потерпілого на час інвалідності.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один із батьків померлого чи інший член сім`ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли восьмирічного віку.

Частиною 5 ст. 36 Закону №1105-XIV установлено також, що у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї виплачуються:

1) одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату;

2) одноразова страхова виплата кожній особі, яка мала право на одержання утримання від потерпілого, а також його дитині, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює восьми розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової допомоги) передбачено, що для призначення страхових виплат потерпілий або особи, які мають право на такі виплати у разі смерті потерпілого, подають до уповноваженого органу управління в електронній формі через Єдиний державний вебпортал електронних послуг або веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України заяву про призначення виплати (особисто або через уповноваженого представника) за формою, затвердженою правлінням Пенсійного фонду України.

За малолітніх або неповнолітніх осіб заяву подає один із батьків або інший законний представник.

Заява може бути подана до Пенсійного фонду України у формі паперового документа.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. 37 Закону № 1105-XIV територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

Територіальні органи уповноваженого органу управління приймають рішення про призначення страхових виплат на підставі заяви та отриманих шляхом автоматизованого обміну наявними даними між інформаційно-комунікаційними системами органів державної влади, підприємств, установ, організацій:

1) акта розслідування нещасного випадку або акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами;

2) даних про встановлення інвалідності та ступеня втрати професійної працездатності;

3) даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження особи, яка має право на виплати, та її походження, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть потерпілого та інших актів цивільного стану, необхідних для призначення страхових виплат;

4) даних реєстру застрахованих осіб та реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про працевлаштування, нараховану заробітну плату (дохід) і сплату страхових внесків та інших даних, необхідних для призначення виплат;

5) наявних даних Єдиного державного демографічного реєстру про реєстрацію місця проживання;

6) даних органів реєстрації про реєстрацію місця проживання;

7) даних Єдиної державної електронної бази з питань освіти про навчання;

8) даних Державного реєстру боржників про виплату аліментів;

9) даних Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб щодо статусу внутрішньо переміщеної особи;

10) даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Потерпілий або особи, які мають право на страхові виплати, у разі відсутності необхідної інформації в державних реєстрах і базах даних мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Відповідно до ст. 38 Закону № 1105-XIV (в редакції, чинній на день розгляду заяви позивача) Територіальні органи уповноваженого органу управління розглядають справу про страхові виплати на підставі поданої в електронній або паперовій формі заяви потерпілого або заінтересованої особи і приймають відповідні рішення протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів.

Територіальні органи уповноваженого органу управління можуть затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог.

На дату звернення позивача із заявою про призначення одноразової допомоги діяв Порядок призначення, перерахування та здійснення страхових виплат, затверджений постановою правління Пенсійного фонду України № 4-1 від 26.01.2024, який набрав чинності 21.03.2024 та деталізує механізм призначення та здійснення страхових виплат, у тому числі у разі смерті потерпілого (далі - Порядок № 4-1).

Відповідно до п. 1-3 розділу ІІ Порядку № 4-1, заява про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат (крім виплат, які призначаються страхувальником) подається потерпілим або особою, яка має право на страхові виплати у разі смерті потерпілого, особисто або через уповноваженого представника до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає страхову виплату) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

За осіб, які не досягли повноліття або є недієздатними, цивільна дієздатність яких обмежена, заява подається їхніми законними представниками.

Заява разом з документами, необхідними для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат подається:

для призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат за формою згідно з додатками 1, 2 до цього Порядку.

У заяві зазначається інформація про місце проживання (перебування), для підтвердження якої особа може надати відомості про задеклароване / зареєстроване місце проживання (перебування), що були внесені до документів, визначених Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Незалежно від виду страхової виплати, щодо якої звертається особа, під час подання заяви особа надає: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України); свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України) у разі призначення виплат на дитину; документ, що засвідчує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, надається у разі відсутності в паспорті громадянина України або свідоцтві про народження інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті).

Особа може пред`явити копію документа, що засвідчує реєстрацію особи в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, у тому числі в електронній формі.

Інформація, що міститься в державних електронних інформаційних ресурсах, отримується шляхом електронної інформаційної взаємодії або направлення запитів до власників (розпорядників) зазначених відомостей.

Електронна інформаційна взаємодія здійснюється засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Відповідно до п. 3 розділу ІХ Порядку № 4-1, для призначення страхових виплат у разі смерті потерпілого особи, які мають право на такі виплати, подають в електронній формі засобами Порталу Дія (за наявності технічної можливості) або вебпорталу Пенсійного фонду до органу, що призначає страхову виплату, заяву за формою відповідно до додатка 2 до цього Порядку. Заява може бути подана у формі паперового документа.

Особи, які мають право на виплати у разі смерті потерпілого, мають право надати додаткові документи, необхідні для призначення страхових виплат.

Органом, що призначає страхову виплату, до електронної справи про страхові виплати додаються: акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за формою, встановленою Кабінетом Міністрів України; виписка з акта огляду МСЕК про встановлення причинного зв`язку з травмою або захворюванням, отриманим на виробництві (у разі наявності); довідка про розмір середньої заробітної плати перед настанням страхового випадку; надані заявником документи, що підтверджують смерть потерпілого, родинні стосунки та право на одержання утримання від потерпілого.

Розмір одноразової допомоги сім`ї потерпілого (далі - одноразова допомога сім`ї) дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

Одноразова допомога сім`ї призначається і виплачується органами, що призначають страхові виплати, в рівних частинах особам, які мають право на виплату та звернулися із заявою (заявами).

Заява подається особою, яка має право на виплати. За малолітніх або неповнолітніх осіб, недієздатних осіб, осіб, дієздатність яких обмежено, заява подається законними представниками (батьками, усиновителями, батьками-вихователями, прийомними батьками, патронатними вихователями, опікунами, піклувальниками, представниками закладів (органів опіки та піклування), які виконують функції опікунів чи піклувальників), із пред`явленням документів, що посвідчують родинні зв`язки (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо) чи повноваження.

Якщо після призначення одноразової допомоги за її отриманням звертаються інші особи, які мають на це право, питання розподілу одноразової допомоги вирішується ними за домовленістю з особами, які отримали таку допомогу, або у судовому порядку.

Згідно з п. 5, 7 розділу ІІ Порядку № 4-1, днем звернення за призначенням, перерахуванням, продовженням та здійсненням страхових виплат вважається день прийняття органом, що призначає страхову виплату, відповідної заяви з усіма необхідними документами.

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) страхової виплати), днем звернення за страховою виплатою вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо заява подається через вебпортал або засобами Порталу Дія, днем звернення вважається дата її реєстрації разом зі сканкопіями (фотокопіями) документів.

Якщо орган, що призначає страхову виплату, не отримав відомості, необхідні для призначення страхової виплати, із інформаційних систем органів державної влади, державних реєстрів або баз даних, особа, яка звертається за страховою виплатою або компенсацією, має право надати документи, що підтверджують ці відомості.

Якщо до заяви додані не всі необхідні документи, орган, що призначає страхову виплату, письмово повідомляє заявника, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві робиться відповідний запис. У разі подання заяви через вебпортал Пенсійного фонду або Портал Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу Пенсійного фонду або засобами Порталу Дія (у разі наявності технічної можливості).

Згідно з п. 1-4 розділу ІІІ Порядку № 4-1, створення та обробка документів здійснюється з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення про призначення, перерахування, продовження та здійснення страхових виплат приймається протягом 10 календарних днів, не враховуючи дня надходження заяви з усіма необхідними документами з урахуванням отриманої органом, що призначає страхову виплату, інформації із відповідних державних електронних інформаційних реєстрів та баз даних.

Орган, що призначає страхову виплату, може затримати страхові виплати до з`ясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок або професійне захворювання оформлені з порушенням установлених вимог.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає страхову виплату (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає страхову виплату, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній справі про страхові виплати.

Рішення оформлюється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сім`ї та строки їх здійснення або обґрунтування відмови у виплатах.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК Серії 12 ААВ № 660401 про повторний огляд від 05.04.2023, інвалідність встановлена безстроково.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 14.10.2024 про призначення одноразової допомоги відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» одноразової допомоги, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату.

До заяви ОСОБА_1 надав: копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ; копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копію довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024; копію Акту про підтвердження проживання від 08.10.2024; копію сторінок 1, 10-11 паспорту заявника та картки платника податків; копію довідки до акту МСЕК на їм я заявника; копію пенсійного посвідчення заявника; копію Акту розслідування нещасного випадку, що стався 24.02.2024р. на 8-ми арк.

Разом із тим, відповідач не ухвалив рішення у формі постанови, як того вимагають положення Закону № 1105-XIV та Порядку №4-1. Замість цього було направлено лист від 15.11.2024 за вих. № 1800-0202-8/47596, у якому фактично викладено відмову в призначенні виплати. Такий спосіб повідомлення суперечить установленій законом процедурі та вимогам до форми рішення.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на ту обставину, що позивач звернувся із заявою невстановленої форми, колегія суддів відхиляє, оскільки зі змісту заяви позивача від 14.10.2024 вбачається, що вона містить усі необхідні дані та інформацію, яка дає змогу оцінити намір заявника, що є достатнім для розгляду її по суті та прийняття рішення в порядку, встановленому чинним законодавством України.

В контексті наведеного варто зазначити, що суб`єкт владних повноважень при розгляді заяви позивача не повинен був допускати надмірний формалізм. У випадку коли заява очевидно дає змогу оцінити намір заявника, відмова у її задоволенні або розгляді по суті з огляду на невідповідність встановленій формі вважатиметься надмірним формалізмом, наслідком чого є порушення прав та інтересів позивача.

При цьому колегія суддів враховує, що звернення позивача із заявою в довільній формі не було підставою для відмови у її задоволенні або її розгляді по суті. Водночас, лист відповідача від 15.11.2024 за вих. № 1800-0202-8/47596 не може розцінюватися як просте роз`яснення позивачу порядку призначення страхової виплати, оскільки містить оцінку фактичних обставин і висновки щодо наявності/відсутності підстав для призначення одноразової допомоги сім`ї.

Як убачається зі змісту вказаного листа, відповідач відмовив позивачеві, батьку потерпілого ОСОБА_2 , у виплаті одноразової допомоги на сім`ю, покликаючись на невиконання приписів частини п`ятої статті 36 Закону №1105-XIV. Так, у листі вказано, що син ОСОБА_2 на день його загибелі від нещасного випадку на виробництві мав вік 23 роки, тобто був повнолітнім, а відтак, на думку відповідача не був членом його сім`ї відповідно до норм Сімейного кодексу України, про що також зазначено у відзиві на позов.

Оцінюючи такі доводи відповідача щодо відмови у призначенні страхової виплати у вигляді «одноразової допомоги сім`ї», суд врахував, що ні Закон №1105-XIV, ні Порядок №4-1 не містять визначення понять «родина» або «сім`я».

Для вирішення питання щодо права на отримання допомоги, передбаченої Законом №1105-XIV, з урахуванням предмета спору саме Сімейний кодекс України є спеціальним законом, норми якого підлягають застосуванню для визначення поняття сім`ї та її членів.

Відповідно до частин другої, четвертої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Конституційний Суд України у Рішенні від 03 червня 1999 року №5-рп/99 визначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Верховний Суд у постанові від 22.04.2024 у справі №420/17371/22 дійшов висновку, що різні зареєстровані місця проживання членів сім`ї не впливають на право отримання одноразової допомоги сім`ї потерпілого, оскільки визначальне значення має факт проживання однією сім`єю.

У цій справі встановлено факт кровного споріднення між ОСОБА_1 (батько) та потерпілим ОСОБА_2 (син), про що наявне свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с.8). На підтвердження факту їх спільного проживання з 31.10.2006 позивач надав копію Довідки ПП «Івушка Шостка» від 08.10.2024 про склад сім`ї та копію Акту про підтвердження проживання громадян від 08.10.2024 (а.с.10-11). Вказані документи надавались позивачем разом із заявою про нарахування та виплату спірної одноразової допомоги (а.с.13).

Проте відповідач жодної оцінки поданим позивачем документам не надав. Крім того відповідач ані у листі від 15.11.2024 за вих. № 1800-0202-8/47596, ані під час розгляду справи не подав доказів, які б спростовували сімейні відносини позивача та померлого.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відмова відповідача у призначенні одноразової допомоги, передбаченої частиною п`ятою статті 36 Закону №1105-XIV, є безпідставною. Крім того, відповідач не прийняв рішення за наслідками розгляду заяви від 14.10.2024 у формі постанови, чим порушив вимоги статті 38 Закону №1105-XIV та абзацу другого пункту 4 розділу ІІІ Порядку №4-1.

З огляду на наведене та враховуючи відсутність у відповідача належно оформленого рішення за заявою позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про необхідність зобов`язати ГУПФУ в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.10.2024 про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку зі смертю сина ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві його сім`ї у сумі, що дорівнює сорока розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день настання права на страхову виплату, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 22.05.2025 по справі № 480/10392/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) Т.С. Перцова Я.М. Макаренко