Справа № 520/4995/25
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

30 грудня 2025 року № 520/4995/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мельникова Р.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Лозівської міської ради Харківської області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 1, м. Лозова, Харківська обл., 64602) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність суб`єкта владних повноважень, Лозівської міської ради Харківської області, , в ухиленні від перевірки використання земельної ділянки згідно умов договору і вимог щодо негайного усунення виявлених порушень, передбачених п.7.1.4 договору, у невжитті заходів щодо повернення самовільно зайнятої земельної ділянки кадастровий номер :00:000:0016, площею 0,3940 га, фізичній особі ОСОБА_1 , її користувачу відповідно до договору оренди земельної ділянки від 23 жовтня 2012 року;

- зобов`язати Лозівську міську раду Харківської області усунути порушення законодавства про використання та охорону земель шляхом проведення перевірки та повернення фізичній особі ОСОБА_1 земельної ділянки кадастровий номер :00:000:0016, площею 0,3940 га.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у невиконанні своїх обов`язків зі здійснення функцій державного контролю за цільовим використанням земельної ділянки за договором оренди земельної ділянки від 23 жовтня 2012 року.

Ухвалою суду від 10.03.2025 прийнято адміністративний позов до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Від представника Лозівської міської ради Харківської області до суду надійшов відзив, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки радою не приймалось рішення про здійснення нею та її виконавчими органами функцій державного контролю за охороною земель.

Відповідно до ч.5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Між Домаською сільською радою м. Лозова, Харківська область та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки від 23.10.2012 року. Згідно з яким, орендодавець на підставі рішення ХХХ сесії VI скликання Домаської сільської ради №153 від 16.10.2012 надав орендарю в строкове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування нежитлового приміщення складу для зберігання зернових культур (код В.03.07), кадастровий номер ділянки :00:000:0016, загальною площею 0,3940 га, строком на 49 років (т.1 а.с.21-23), цільове призначення - для іншого сільськогосподарського призначення.

Лозівська міська рада Харківської області є правонаступником прав та обов`язків реорганізованої Домаської сільської ради, у зв`язку з наступним.

На виконання Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», 31.08.2018 року Лозівською міською радою Харківської області було прийнято рішення про добровільне приєднання 10 територіальних громад Лозівського району Харківської області до територіальної громади м. Лозова, Лозівської міської ради Харківської області. У результаті добровільного приєднання територіальних громад було створено Лозівську міську об`єднану територіальну громаду, до складу якої увійшла і Домаська сільська рада.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.08.2018 №132879455 (т. 1 а.с.29) нежитлова будівля зерносховища, огорожа металева, колодязь з бетону (загальною прощею 129,1 кв.м), що розташовані за адресою АДРЕСА_2 належать на праві спільної часткової власності у частці ОСОБА_1 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №42338546 від 01.08.2018 оформленого на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області №2-1810/2009 від 13.11.2009. Запис про реєстрацію права власності на нерухоме майно внесено в реєстр за №29065557 від 09.01.2010 року.

25.06.2019 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Лозівської міської ради Харківської області із заявою про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 23.10.2012 щодо включення їх до цього договору співорендарями земельної ділянки.

За результатом розгляду їх заяви, рішенням Лозівської міської ради від 30.08.2019 №1715 «Про внесення змін до рішень міської ради» внесено зміни у вищевказаний договір оренди земельної ділянки та викладено його в новій редакції. За новою редакцією договору співорендарями земельної ділянки з кадастровим номером :00:000:0016, крім ОСОБА_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які, на думку позивача, використовують земельну ділянку :00:000:0016 не за цільовим призначенням.

Відтак, позивач вважає, що Лозівською міською радою, як органом місцевого самоврядування, орендодавцем за договором оренди земельної ділянки від 23.10.2012, допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у нездійсненні контролю за цільовим використанням земельної ділянки, яка перебуває в оренді.

Суд розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог виходив з такого.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 20 Земельного кодексу України передбачено порядок встановлення та зміни цільового призначення земельних ділянок.

Відповідно до п.«а» ч.1 ст.96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані: забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та за свій рахунок приводити її у попередній стан у разі незаконної зміни її рельєфу, за винятком випадків незаконної зміни рельєфу не власником такої земельної ділянки.

Згідно з п.п. «б», «ґ» ч.1 ст.211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за такі порушення: самовільне зайняття земельних ділянок; невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням.

Статтею 53 КУпАП передбачено, що використання земель не за цільовим призначенням, невиконання природоохоронного режиму використання земель, розміщення, проектування, будівництво, введення в дію об`єктів, які негативно впливають на стан земель, неправильна експлуатація, знищення або пошкодження протиерозійних гідротехнічних споруд, захисних лісонасаджень - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від п`яти до двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб від п`ятнадцяти до тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і спрямований на забезпечення раціонального використання і відтворення природних ресурсів та охорону довкілля визначені Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19.06.2003 р. №963-IV (далі за текстом Закон №963).

Відповідно до абз.5 ч.1 ст.2 Закону №963 основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель є: забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинного і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів.

Статтею 4 Закону №963 визначено, що об`єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону №963 державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний контроль за використанням та охороною земель також здійснюють виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у межах повноважень, визначених законом, у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю.

Відповідно до положень статті 6-1 ЗУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель», до повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад набувають установлених законом повноважень із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у разі прийняття відповідною радою рішення про здійснення такого контролю і реалізують функцію державного контролю за використанням та охороною земель через державних інспекторів з державного контролю за використанням та охороною земель відповідних рад, кваліфікаційні вимоги до яких визначені статтею 10 цього Закону.

У разі якщо сільські, селищні, міські ради не прийняли рішення про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та не забезпечили призначення державних інспекторів відповідних рад, повноваження рад у зазначеній сфері виконує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, до прийняття радами в установленому цим Законом порядку рішення про виконання радами повноважень із здійснення державного контролю за використанням та охороною земель.

Отже, органи місцевого самоврядування набувають прав щодо здійснення державного контролю за використанням та охороною земель лише за умови прийняття відповідного рішення. Законом встановлено лише можливість набуття такого права шляхом вжиття відповідних заходів, а не обов`язок щодо прийняття відповідного рішення.

Відповідно до п.2.1 Положення про відділ містобудування, архітектури та земельних відносин Лозівської міської ради Харківської області затвердженого Розпорядженням міського голови від 01.06.2023 №194, визначено, що відділ містобудування, архітектури та земельних відносин Лозівської міської ради Харківської області є структурним підрозділом міської ради, до основних завдань якого належить, зокрема, забезпечення реалізації державної політики в галузі містобудування, архітектури, будівництва та земельних відносин на території Лозiвської міської територіальної громади.

Положення розміщене на офіційному сайті Лозівської міської ради за посиланням - https://lozovagromada.gov.ua/storage/documents/documents/81810590c663ff68ef93c21a12549884.pdf.

Як вбачається зі змісту розділу 3 Положення, здійснення Лозівською міською радою державного контролю за використанням земель не входить до переліку зазначених функцій відповідного виконавчого органу міської ради.

Суд зазначає, що матеріали справи також не містять доказів взяття на себе функцій державного контролю за використанням та охороною земель Лозівською міською радою, шляхом прийняття відповідного рішення.

За відсутності у відповідача функцій з контролю за дотриманням земельного законодавства та охороною земель, передбаченого ст.6-1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», посилання позивача на ухилення відповідача від перевірки використання земельної ділянки згідно умов договору і вимог щодо негайного усунення виявлених порушень є необґрунтованими.

Відповідно до п. 7.1.4 договору оренди земельної ділянки від 23.10.2012, Орендодавець, має право один раз у квартал здійснювати перевірку використання Орендарем земельної ділянки згідно умов договору і вимагати негайного усунення виявлених порушень (т.1 а.с.22).

Тому, суд наголошує, що положення п. 7.1.4 договору оренди земельної ділянки від 23.10.2012, на який посилається позивач, визначає право, а не обов`язок, органу місцевого самоврядування, як Орендодавця, здійснювати перевірку використання земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що твердження позивача щодо бездіяльності відповідача та неналежного здійснення ним своїх повноважень в рамках Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» не знайшли свого підтвердження виходячи з наявних в матеріалах справи доказів.

Інші доводи і заперечення на висновки суду не впливають.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, обов`язок відповідача щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення не звільняє позивача від доказування підстав позову, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19.

За таких обставин, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було допущено протиправної бездіяльності, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Лозівської міської ради Харківської області (вул. Ярослава Мудрого, буд. 1, м. Лозова, Харківська обл., 64602) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Мельников Р.В.