Справа № 260/7489/25
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/7489/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, в якій просить: 1) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 53 від 09 квітня 2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 2) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області М53 від 02.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 3) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №53 від 26.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 4) Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області №53 від 18.06.2025 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 5) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди: з 01 вересня 1979 року по 03 липня 1980 року; з 25 серпня 1980 року по 04 травня 1996 року; 04 травня 1996 року по 04 січня 1999 року; з 14 січня 1999 року по 01 січня 2004 року; 6) Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 02 квітня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач неодноразово зверталася із заявами про призначення пенсії за віком. Однак, рішеннями відповідачів позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Позивач вважає, що оскаржувані рішення про відмову в призначенні пенсії, прийняті без повного з`ясування всіх обставин, відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачем 2, відповідачем - 3 та відповідачем 5 надані суду відзиви на позовну заяву, відповідно до яких просять відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що приймаючи оскаржувані рішення, відповідачі діяли в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому вважають вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідачем 1 та відповідачем - 4 відзивів на позовну заяву до суду подано не було. Судом вжито достатніх заходів щодо належного повідомлення відповідачів про відкриття провадження та надано достатній строк для подання відзивів на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що 02 квітня 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 53 від 09 квітня 2025 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 19 років 2 місяці 28 днів. За доданими документами до загального страхового стажу не враховано трудову книжку серії НОМЕР_1 від 29.08.1980 року, оскільки виправлення на титульній сторінці в частині виправлення прізвища, імені та по батькові, зроблені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях.

25 квітня 2025 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 53 від 02.05.2025 року, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення страховий стаж позивача становить 19 років 07 місяців 19 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 24.12.1980 року по 04.09.1995 року, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 29.08.1980 року, оскільки дата прийняття (24.12.1980) не збігається у часі з датою наказу на прийняття (31.12.1981), в підставах внесення запису. Наявна довідка від 06.09.2024 року №22, щодо періоду роботи з 24.12.1980 по 04.01.1999, дані якої не враховано, оскільки зазначено лише дату наказу про прийняття - 31.12.1981, при цьому наявна інформація, що книги наказів на прийняття не збереглися. Довідка видана на підставі книги по нарахуванню заробітної плати. До страхового стажу вищевказаний період роботи зараховано частково, згідно з довідками від 09.08.2024 року № 17, № 18, № 19 про нараховані суми заробітної плати протягом березня 1981 року - березня 1999 року. Наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 14.01.1999 року по 17.07.2014 року. За період ведення підприємницької діяльності протягом січня 1999 року грудня 2003 року, відсутні дані про систему оподаткування, сплату страхових внесків або документи, передбачені п. 4 Порядку № 637. Частково зараховано періоди ведення підприємницької діяльності за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб, в тому числі за періоди роботи на іншому підприємстві протягом січня березня 1999 року. За період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 в реєстрі застрахованих осіб, відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків. Частково зараховано періоди роботи на іншому підприємстві за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

19 травня 2025 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 53 від 26.05.2025 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 19 років 08 місяців 25 днів. До страхового стажу не зараховано період роботи з 24.12.1980 року по 04.09.1995 року, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 29.08.1980 року, оскільки дата прийняття (24.12.1980) не збігається з датою наказу на прийняття (31.12.1981), в підставах внесення запису. Наявна довідка від 06.09.2024 року №22, щодо періоду роботи з 24.12.1980 по 04.01.1999, дані якої не враховано, оскільки зазначено дату наказу про прийняття - 31.12.1981, при цьому наявна інформація, що книги наказів на прийняття не збереглися. Довідка видана на підставі книги по нарахуванню заробітної плати. До страхового стажу вищевказаний період роботи зараховано частково, згідно з довідками від 09.08.2024 року № 17, № 18, № 19, про нараховані суми заробітної плати протягом березня 1981 року - березня 1999 року. До загального страхового стажу не зараховано період навчання по 01.07.1980 року, оскільки в свідоцтві №193 не зазначена дата початку навчання. Наявна інформація про державну реєстрацію на ведення підприємницької діяльності з 14.01.1999 по 17.07.2014 року. Період з 1999 по грудень 2003 зарахований частково, а саме згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування. За період ведення підприємницької діяльності з 01.01.2004 року в реєстрі застрахованих осіб, відсутні дані про нарахування доходу та сплату страхових внесків. Частково зараховано періоди роботи на іншому підприємстві за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб про нарахування доходу та сплату страхових внесків.

11 червня 2025 року позивач повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 53 від 18.06.2025 року, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Згідно вказаного рішення, страховий стаж позивача становить 19 років 08 місяців 25 днів. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи з 24.12.1980 року по 04.09.1995 року, оскільки запис про прийняття внесено з порушенням вимог п. 2.3 Інструкції ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, а саме зарахування на роботу з 24.12.1980 на підставі наказу від 31.12.1981. Наявна довідка від 06.09.2024 року № 22, в якій зазначена інформація, що книги наказів на прийняття не збереглися. Стаж зараховано частково, згідно довідок від 09.08.2024 року № 17, № 18, № 19. Не зараховано період навчання по 01.07.1980 року, згідно свідоцтва № 193, оскільки відсутня дата вступу в навчальний заклад. Період роботи з 14.01.1999 по 31.12.2003 зараховано частково, згідно даних в системі персоніфікованого обліку відомостей про роботу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).

Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону №1058 періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 із змінами (далі Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами не зараховано до страхового стажу позивача, зокрема періоди роботи з 24.12.1980 року по 04.09.1995 року, у зв`язку з порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, зокрема через те, що запис про прийняття на роботу від 24.12.1980 року базується на підставі наказу від 31.12.1981 року.

Однак, вказані періоди роботи підтверджуються відомостями у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 . Крім цього, позивачем було надано уточнюючу довідку № 22 від 06.09.2024 року, яка підтверджує її трудову діяльність за цей період.

В постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №687/975/17 викладена правова позиція, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а звернув увагу, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Також суд враховує, що Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17 висловлена позиція, згідно із якою відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11.05.2022 у справі №120/1089/19-а.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На переконання суду, виявлені відповідачами недоліки оформлення записів не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного трудового стажу, оскільки не спростовують факту зайнятості позивача протягом такого періоду.

З огляду на вищенаведене, на переконання суду, вказаний період необхідно зарахувати до страхового стажу позивача.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період навчання з 01 вересня 1979 року по 03 липня 1980 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах з підготовки кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Так, відповідачами не було зараховано до стажу позивача період навчання, оскільки відсутня дата вступу до навчального закладу.

Однак, суд звертає увагу, що згідно свідоцтва № 193 від 03.07.1980 року, позивач навчалася у Виноградівському кооперативному професійно-технічному училищі Закарпатської облспоживспілки. Згідно даного свідоцтва № 193 від 03.07.1980 року, строк навчання становив 1 (один рік). Таким чином, відповідачами безпідставно не було зараховано до страхового стажу позивача період навчання, відповідно до свідоцтва № 193 від 03.07.1980 року.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 14.01.1999 року по 31.12.2003 року, суд враховує наступне.

Пунктом 4 Порядку № 637 передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Так, відповідачами період роботи з 14.01.1999 року по 31.12.2003 року було враховано частково. При цьому, відповідачами не було взято до уваги лист Головного управління ДПС у Закарпатській області від 16.05.2025 року №9847/6/07-16-55-04-10, щодо перебування позивача на загальній системі оподаткування та квитанції про щоквартальну сплату позивачем внесків до Пенсійного фонду.

Таким чином, позивачем були надані докази того, що в даний період вона, як фізична особа - підприємець дійсно здійснювала підприємницьку діяльність на загальній системі оподаткування (була платником податку), що підтверджується відповідним свідоцтвом та квитанціями про сплату внесків до Пенсійного фонду. Проте, відповідачами безпідставно не було прийнято зазначені документи, як підтвердження стажу роботи позивача за вказаний період.

Враховуючи вищенаведене, на переконання суду, відповідачі, приймаючи оскаржені рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, діяли всупереч вимог вказаних вище норм законів, що спричинило порушення права позивача на соціальний захист та отримання пенсійних виплат. Відтак, вказані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, суд зазначає, що в оскарженому рішенні від 09.04.2025 року (яке було прийнято за результатами розгляду першої заяви позивача про призначення пенсії) Головне управління ПФУ в Харківській області зазначає, що страховий стаж позивача становить 19 років 2 місяці 28 днів, а необхідний страховий стаж, згідно статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить не менше 29 років.

Водночас, враховуючи те, що судом вирішено зарахувати до страхового стажу позивача вищевказані періоди з 01 вересня 1979 року по 03 липня 1980 року, з 25 серпня 1980 року по 04 травня 1996 року, з 04 травня 1996 року по 04 січня 1999 року та з 14 січня 1999 року по 01 січня 2004 року, то страховий стаж позивача є достатнім для призначення пенсії за віком.

З огляду на встановлене судом право позивача на призначення пенсії за віком, суд з метою ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області призначити позивачу пенсію за віком.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Судом встановлено, шо позивач вперше звернулася із заявою про призначення пенсії 02.04.2025 року, відтак позивачу необхідно призначити пенсію з 02.04.2025 року.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій щодо відмови у призначенні позивачу пенсії за віком та не зарахування до стажу спірних періодів. У зв`язку з чим, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 7 267,20 грн. солідарно за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Харківська область, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ), Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, 4, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 53 від 09 квітня 2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області № 53 від 02.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

4. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області № 53 від 26.05.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

5. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 53 від 18.06.2025 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди: з 01 вересня 1979 року по 03 липня 1980 року, з 25 серпня 1980 року по 04 травня 1996 року, з 04 травня 1996 року по 04 січня 1999 року та з 14 січня 1999 року по 01 січня 2004 року, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, починаючи з 02 квітня 2025 року.

7. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Харківська область, м. Харків, пл. Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., ) судові витрати у розмірі 1816,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень вісімдесят копійок).

8. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. Морехідна, буд. 1, ) судові витрати у розмірі 1816,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень вісімдесят копійок).

9. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (Полтавська область, м. Полтава, вул. Гоголя, буд. 34, ) судові витрати у розмірі 1816,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень вісімдесят копійок).

10. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (Рівненська область, м. Рівне, вул. Борисенка Олександра, буд. 7, ) судові витрати у розмірі 1816,80 грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень вісімдесят копійок).

11. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька