Справа № 440/4399/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 р.Справа № 440/4399/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

представника позивача Вигодського С.В.

представника відповідача Мамчик А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 (суддя: А.Б. Головко, м. Полтава, повний текст складено 29.08.2025) по справі № 440/4399/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (далі по тексту відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області) про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області №6 від 27.03.2025, №6 від 27.03.2025, №6 від 27.03.2025 та №6 від 27.03.2025.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує на незгоду з висновками акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 2786/16-31-24-06-02/ від 28.02.2025 про заниження нею суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору, оскільки акт перевірки не містить посилань на належні докази в підтвердження отримання нею будь-якого доходу протягом 2021-2022 років.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 по справі № 440/4399/25 адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, 4, м. Полтава, 36000; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Полтавській області № 6 від 27.03.2025 року, № 6 від 27.03.2025 року, № 6 від 27.03.2025 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2179,32 грн..

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 по справі № 440/4399/25 скасувати в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що використана податкова інформація отримана контролюючим органом в установленому законом порядку та, відповідно до ст.83 ПК України, є підставою для висновків посадових осіб контролюючого органу під час проведення перевірки.

Зазначає, що відповідно до наявної податкової інформації, платником податків фізичною особою ОСОБА_1 протягом 2021-2022 років отримано доходи з джерел за межами України на загальну суму 36 751,00 дол. США, в т.ч. за 2021 рік 15 538,00 дол. США, за 2022 рік 21 213,00 дол. США, які, згідно з Кодексом №2755, підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником податків в річних податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2021 та 2022 роки відповідно, а також сплаті податків з таких доходів.

Отже, перевіркою встановлено, що платником податків фізичною особою ОСОБА_1 , в порушення п.п. 163.1.3 п. 163.1 ст. 163, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п.п. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170, з урахуванням п. 167.1 ст. 167 Кодексу №2755, п.п. 1.2, з урахуванням п.п. 1.3, п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Кодексу №2755, занижено суму доходів, отриманих з джерел за межами України, всього на 1 199 578,38 грн., в т.ч. за 2021 рік - на 423 848,67 грн., за 2022 рік - на 775 729,71 грн. та донараховано:

- за 2021 рік: - податок на доходи фізичних осіб у розмірі 76 292,76 грн. (423 848,67 х 18% = 76 292,76 грн.); - військовий збір у розмірі 6 357,73 грн. (423 848,67 х 1,5% = 6 357,73 грн.);

- за 2022 рік: - податок на доходи фізичних осіб у розмірі 139 631,35 грн. (775 729,71 х 18% = 139 631,35 грн.); - військовий збір у розмірі 11 635,95 грн. (775 729,71 х 1,5% = 11 635,95 грн.).

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 - без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що, згідно з інформацією, яка надійшла до Головного управління ДПС у Полтавській області від Державної податкової служби України листом за №27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024 (вх. ГУ ДПС №3691/8/16-31 від 02.10.2024), яку отримано від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у порядку передбаченому Конвенцією між урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна, яка набула чинності 11.08.1993 (далі Конвенція) щодо одержаних доходів фізичними особами резидентами України, на користь платника податків фізичної особи ОСОБА_1 надійшли грошові перекази на загальну суму 36 751,00 дол. США, в т.ч. за 2021 рік 15 538,00 дол. США, за 2022 рік 21 213,00 дол. США.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області на підставі п.п. 73.3.1 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України за реєстрацією місця проживання ОСОБА_1 було направлено лист-запит від 25.11.2024 №32470/6/16-31-24-09-08 про надання пояснень та документів на підтвердження отримання вказаного доходу та інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Даний запит 29.11.2024 направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника: АДРЕСА_2 .

Рекомендований лист повернувся до Головного управління ДПС у Полтавській області з відміткою відділення зв`язку "за закінченням терміну зберігання".

На підставі п.п. 19-1.1.1 п. 19-1.1 ст. 19-1 та п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1, 78.1.2 п.78.1 ст. 78 та ст. 79 Податкового кодексу України Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято наказ від 17.01.2025 №175-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з питань достовірності, повноти нарахування та своєчасності сплати до бюджету податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2021 по 31.12.2022.

За результатами перевірки Головним управлінням ДПС у Полтавській області складений акт документальної позапланової невиїзної перевірки № 2786/16-31-24-06-02/ від 28.02.2025 та встановлено порушення:

1. п.п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п.п. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, а саме: неподання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2021 та 2022 роки;

2. п.п. 163.1.3 п. 163.1 ст. 163, п.п. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п.п. 170.11.1 п. 170.11 ст. 170, з урахуванням п. 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України, занижено суму податку на доходи фізичних осіб всього на 215 924,11 грн., в т.ч. за 2021 рік на суму 76 292,76 грн., за 2022 рік на суму 139 631,35 грн.;

3. п.п. 1.2, п.п. 1.3 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, занижено суму військового збору всього на 17 993,68 грн., в т.ч. за 2021 рік на суму 6 357,73 грн., за 2022 рік на суму 11 635,95 грн.;

4. п.п. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України в частині ненадання відповіді на запит, надісланий відповідно до підстав, передбачених підпунктами 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 Податкового кодексу України.

27.03.2025 на підставі акту перевірки № 2786/16-31-24-06-02/ від 28.02.2025 Головним управлінням ДПС у Полтавській області винесено податкові повідомлення-рішення №6, №6, №6, №6.

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом.

Приймаючи рішення в частині задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області № 6 від 27.03.2025, № 6 від 27.03.2025, № 6 від 27.03.2025.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України (рішення суду підлягає перегляду в частині задоволення адміністративного позову), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 27.03.2025 № 6, № 6, № 6, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Нормами статті 79 Податкового кодексу України визначені особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до пункту 79.1 статті 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з пунктом 79.2 статті 79 Податкового кодексу України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Нормами пункту 78.4 статті 78 Податкового кодексу України встановлено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України встановлені підстави для проведення документальних позапланових перевірок, серед яких наявні такі підстави, як:

- отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (підпункт 78.1.1);

- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом (підпункт 78.1.2).

Відповідно до пункту 1.9 акту документальної позапланової невиїзної перевірки № 2786/16-31-24-06-02/ від 28.02.2025, при перевірці було використано інформацію з ДПС України листом за №27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024 (вх. ГУ ДПС №3691/8/16-31 від 02.10.2024), яку отримано від компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, у порядку передбаченому Конвенцією між урядом України і Урядом Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії про усунення подвійного оподаткування та запобігання податковим ухиленням стосовно податків на дохід і на приріст вартості майна.

При цьому, абзацом четвертим підрозділу 1 розділу I Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затверджених наказом Державної податкової служба України від 25.02.2021 року №244 визначено, що акт (довідка) перевірки (разом із додатками) має містити вичерпну інформацію щодо відпрацювання конкретних ризиків у діяльності платника податків із посиланням на фактично перевірені відповідні документи бухгалтерського обліку, первинні документи тощо за відповідний звітний період.

Тобто, в порушення Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів документальних перевірок, затверджених наказом Державної податкової служба України від 25.02.2021 №244, при проведенні документальної перевірки відповідачем не було використано жодного відповідного первинного документа.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач визначив дохід позивача виключно на підставі листа Державної податкової служби України №27331/7/99-00-24-04-03-07 від 02.10.2024, відомості з якого він визнав достатніми для висновку про те, що позивач отримувала доходи з джерел за межами України.

Разом з тим, вказаний лист Державної податкової служби України не є первинним документом у розумінні норм Податкового кодексу України, а є засобом листування між податковими органами.

Окрім інформації з листа Державної податкової служби України, акт документальної позапланової невиїзної перевірки № 2786/16-31-24-06-02/ від 28.02.2025 не містить посилань на документи про фінансово-господарську діяльність позивача, отримані нею доходи і видатки чи іншу інформацію, що може слугувати підставою для обчислення податків, зборів, платежів та з якої б достовірно вбачалося порушення позивачем вимог податкового законодавства (виписки банку, договори про надання послуг тощо).

Тобто, висновок, викладений в акті документальної позапланової невиїзної перевірки № 2786/16-31-24-06-02/ від 28.02.2025 про те, що позивач у 2021-2022 роки отримувала доходи з джерел за межами України, які підлягають оподаткуванню, не ґрунтується на належних, достовірних та достатніх доказах.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, згідно з листом Державної податкової служби України від 02.10.2024 №27331/7/99-00-24-04-03-07, інформація, наведена в ньому, надається для відпрацювання, та у випадку підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль, за додержанням якого покладено на органи ДПС, невиконання ними податкового обов`язку щодо декларування одержаних доходів та сплати належних сум податків і зборів до бюджету, - вжити заходів щодо проведення документальних перевірок таких платників.

У самому листі міститься вказівка щодо встановлення підтвердження фактів порушення, а не використання листа в якості джерела інформації та документа, який підтверджує факт порушення.

З урахуванням викладеного, у відповідача відсутні будь-які належні документальні підтвердження отримання позивачем доходів, отримання яких призводить до необхідності подання декларацій про майновий стан та доходи, сплати відповідних податків і зборів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №6 від 27.03.2025, № 6 від 27.03.2025, № 6 від 27.03.2025 прийняті відповідачем без урахування всіх обставин справи, необґрунтовано, а тому є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення органом, що їх видав, конкретних підстав їх прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття.

Належний публічний та, зокрема, судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень є можливим лише у разі достатнього та належного обґрунтування таким суб`єктом підстав та умов, що передували ухваленню рішення.

Невиконання відповідачем обов`язку доказування, встановленого частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме недоведеність суду правомірності прийнятих рішень є підставою для визнання їх протиправними та скасування.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 ..

Колегія суддів також враховує позицію Європейського Суду з прав людини, сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.08.2025 по справі № 440/4399/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко