Справа № 420/30488/24
Суддя: Крусян А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/30488/24

Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А.В.

Місце та час укладення судового рішення «--:--», м. Одеса

Повний текст судового рішення складений 07.01.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Крусяна А.В.,

суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл Україна» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

27.09.2024 товариство з обмеженою відповідальністю (надалі - ТОВ) «Рисоіл Україна» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.05.2024 №702 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1966137грн. за січень 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що висновки податкового органу про порушення податкового законодавства є безпідставними та спростовуються первинними документами бухгалтерської і податкової звітності, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 позов задоволений, оскільки висновок акту перевірки щодо завищення товариством показника від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації з ПДВ за січень 2024 року) у сумі 1966137грн. не знайшов свого підтвердження належними доказами.

Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції, при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає про відсутність первинної документації господарської діяльності позивача та правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в період з 25.03.2024 по 12.04.2024 посадовими особами відповідача, на підставі наказу від 04.04.2024 №3216-п та направлень від 22.04.2024 №№5426/15-32-07-10, 5427/15-32-07-10, 5432/15-32-07-10, 5433/15-32-07-10, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Рисоіл Україна» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за січень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої складено акт перевірки від 18.04.2024 №16100/15-32-07-10/41041279.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.44.1, п.44.2, п.44.3, п.44.6 ст.44, п.189.1 ст.189, п.198.1, п.198.3, п. 198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, що привели до завищення показника рядка 19 декларації за січень 2024 року у сумі 1966137грн., в результаті чого завищено показник від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації з ПДВ за січень 2024 року) у сумі 1966137грн. /т.1 а.с.15-41/

Листом ТОВ «Рисоіл Україна» від 02.05.2024 направлено Головному управлінню ДПС в Одеській області заперечення на вищезазначений акт перевірки. /т.1 а.с.42-53/

Листом Головного управління ДПС в Одеській області від 16.05.2024 №5466/КПР/15-32-07-09-06 повідомлено ТОВ «Рисоіл Україна», що встановлені позаплановою перевіркою порушення платником податків вимог Податкового кодексу України є обґрунтованими. /т.1 а.с.54-72/

За результатом розгляду акту перевірки, податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення від 22.05.2024 №702 про зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 1966137грн. за січень 2024 року. /т.1 а.с.33-38/

Не погоджуючись з вищезазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом підпункту 14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України (в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин) бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу

Згідно п.200.1. ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом. (п.200.2. ст.200 ПК України).

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (п.200.3. ст.200 ПК України).

Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачемтоварів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем товарів/послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду (п.200.4. ст.200 ПК України).

Не мають права на отримання бюджетного відшкодування особи, які: були зареєстровані як платники цього податку менш ніж за 12 календарних місяців до місяця, за наслідками якого подається заява на бюджетне відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів); мали обсяги оподатковуваних операцій за останні 12 календарних місяців менші, ніж заявлена сума бюджетного відшкодування (крім нарахування податкового кредиту внаслідок придбання або спорудження (будівництва) основних фондів) (п.200.5. ст.200 ПК України).

Платник податку може прийняти самостійно рішення про зарахування в повному обсязі належної йому суми бюджетного відшкодування або її частини у зменшення податкових зобов`язань з цього податку, що виникли протягом наступних звітних (податкових) періодів, за наявності умов, передбачених пунктом 200.4 цієї статті. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за результатами звітного (податкового) періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. У разі прийняття такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних звітних (податкових) періодів (п.200.6. ст.200 ПК України).

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу державної податкової служби податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації (п.200.7. ст.200 ПК України).

До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, а також оригінали митних декларацій (примірників декларанта), що підтверджують вивезення товарів (супутніх послуг) за межі митної території України (п.200.8. ст.200 ПК України).

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом державної податкової служби (п.200.9. ст.200 ПК України).

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, податковий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних (п.200.10. ст.200 ПК України).

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, податковий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України (п.200.11. ст.200 ПК України).

Згідно п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника, та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став висновок акту перевірки про завищення показника рядка 19 декларації за січень 2024 року у сумі 1966137грн., в результаті чого завищено показник від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (рядок 21 Декларації з ПДВ за січень 2024 року) у сумі 1966137грн.

Так, ТОВ «Рисоіл Україна» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за січень 2024 року, в рядку 21 якої, було задекларовано суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду в розмірі 7974238грн.

Податковою перевіркою встановлено заниження ТОВ «Рисоіл Україна» показника податкових зобов`язань в декларації з ПДВ за січень 2024 року на 1975210грн., що призвело до заниження на цю ж суму показника рядка 9 та до завищення показника по рядку 19 декларації з ПДВ за січень 2024 року внаслідок відсутності нарахування податкових зобов`язань.

Податковим органом дослідженні залишки товарів станом на 31.01.2024 в кількості 2520,98т. балансовою вартістю 14108642,84грн., а саме: на TOB «ВВТ Грейн» - пшениця 4-го класу у кількості 15,3т балансовою вартістю 99315,82грн.;

на ТОВ «СП Рисоіл Термінал» - кукурудза у кількості 1058,665т балансовою вартістю 6051979,40грн.;

на ТОВ «АПР» - пшениця 3-го класу у кількості 1378,725т балансовою вартістю 7568310,23грн., пшениця 4-го класу у кількості 72,080т балансовою вартістю 328785,72грн., ріпаку 4,855т балансовою вартістю 55364,04грн.

на ТОВ «Н`юніт» - пшениця 4-го класу у кількості 1,359т балансовою вартістю 4887,63грн.

Листом Головного управління ДПС України в Одеській області від 18.04.2024 №16100/15-32-07-10/41041279, за результатами розгляду заперечень на акт перевірки, повідомлено, що ТОВ «Рисоіл Україна» надано в повному обсязі первинні документи, що спростовують результати висновку акту перевірки з контрагентами TOB «ВВТ Грейн» та ТОВ «Н`юніт». Проте, по контрагентам ТОВ «СП Рисоіл Термінал», ТОВ «АПР» не надано в повному обсязі первинні документи, які підтверджують залишки майна (зернових), а саме:

ТОВ «СП Рисоіл Термінал» - кукурудза у кількості 1058,665т балансовою вартістю 6051979,40грн.,

ТОВ «АПР» - пшениця 3-го класу у кількості 1378,725т балансовою вартістю 7568310,23грн., пшениця 4-го класу у кількості 72,080т балансовою вартістю 328785,72грн., ріпаку 4,855т балансовою вартістю 55364,04грн.

Зважаючи на викладене, податковий орган вважає, що ТОВ «Рисоіл Україна» занижені податкові зобов`язання з ПДВ за ставкою ПДВ 14 відсотків у сумі 1960621грн. виходячи з балансової вартості нестач товарних залишків на 14004439,39грн. (контрагенти ТОВ «СП Рисоіл Термінал» та ТОВ «АПР»), що привело до заниження показників рядків 19 та 21 декларації за декларації за січень 2024 року на 1960621грн.

Водночас, згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

В свою чергу, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку (ч.3 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до п.2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України 24.05.1995 №88 (надалі - Положення №88) первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно з п.2.4 Положення №88 первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які відображають реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Апелянт зазначає, що суть порушення полягає в тому, що позивачем не надано до податкової перевірки первинні облікові документи (зокрема, але не виключно, складські свідоцтва, складські квитанції), підтверджуючі наявність та рух зернових та залишки майна (зернових) ТОВ «Рисоіл Україна» за січень 2024 року та станом на дату проведення інвентаризації 05.04.2024 по місцях зберігання: ТОВ «СП Рисоіл Термінал» (м. Чорноморськ, вул. Центральна, 14а) та ТОВ «АПР» (Київська обл., м. Вишневе, вул.Київська, 8), що свідчить про фактичну відсутність таких залишків.

На виконання Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2003 №510 «Про забезпечення сертифікації зернових складів на відповідність послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки, запровадження складських документів на зерно», наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 №198 затверджено Положення про обіг складських документів на зерно (надалі Положення №198).

Відповідно до п.11.3 Положення №198 видача зерна проводиться складом в обмін на один з таких документів: оригінал складської квитанції на зерно; оригінал простого або нерозділеного подвійного складського свідоцтва на зерно; одночасно представлені оригінали розділених частин подвійного складського свідоцтва; складське свідоцтво (частина А) подвійного складського свідоцтва і оригінал документа про сплату всієї суми кредиту і відсотків за ним, отриманого за заставним свідоцтвом (частина Б).

Відповідно до п.1.9 Положення №198 зерновий склад не повинен видавати поклажодавцю складські документи на зерно, якщо: зерно не було прийнято зерновим складом на зберігання.

Таким чином, відсутність складських документів, як наслідок впливає на відсутність залишків майна (зернових).

Як зазначає позивач, ТОВ «СП Рисоіл Термінал» здійснює технологічне накопичення вантажів, а не зберігання зерна, а також є портовим оператором (морським терміналом), який здійснює вантажно-розвантажувальні роботи у морському порту Чорноморськ.

Так, 01.03.2019 між ТОВ «Рисоіл Україна» (клієнт) та ТОВ «СП Рисоіл Термінал» (виконавець) укладено договір №03/002, згідно умов якого клієнт доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт транспортно експедиційного обслуговування зернових, бобових, олійних культур українського походження, що накопичується клієнтом у силосах виконавця на умовах FOB ТОВ «СП Рисоіл Термінал» ДП «Торговельний Морський порт «Чорноморськ», відповідно до правил Інкотермс 2010».

Відповідно до п. 2.1 розд. ІІ Правил надання послуг у морських портах України, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348 (надалі Правила №348), портовий оператор (стивідорна компанія) суб`єкт господарювання, що здійснює експлуатацію морського термінала, проводить вантажні операції, обслуговування та зберігання вантажів, обслуговування суден і пасажирів, а також інші пов`язані з цим види господарської діяльності.

Згідно п.п.11.1., 11.2. р.ХІ Правил №348 з метою технологічного накопичення вантажів, які прийняті до вантажних операцій, портовий оператор (оператор термінала) розміщає в критих складах, складах-навісах, на відкритих складських площах морського порту.

Відповідно до п.п.10, 15 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні» зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна; зерновий склад - суб`єкт підприємництва, що є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що ТОВ «СП Рисоіл Термінал» здійснює накопичення та зберігання зерна на своїх складах, а тому така діяльність ТОВ «СП Рисоіл Термінал» підпадає під дію Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», що має підтверджуватися відповідними складськими документами.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію.

Факт знаходження зернових вантажів ТОВ «Рисоіл Україна» на складах ТОВ «СП Рисоіл Термінал» протягом перевіряємого періоду безпосередньо стосується господарських операцій, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про неналежність до первинних документів карток обліку експортного вантажу та карток лабораторних аналізів.

Разом з тим, картки обліку експортного вантажу (приймальні акти) складені з порушенням чинного законодавства, а саме Положення №88, а картки лабораторних аналізів не відповідають затвердженій формі відповідно наказу Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 08.04.2021 №728 та п.1.4 Положення №88.

Зокрема, відсутні відомості про рік врожаю, номер зерносховища, пробу, зовнішній огляд зерна, культуру, сорт, тип, походження, колір, кількість клейковини, крупність, плівчастість та інші властивості по яким вимірюється якість зерна, тобто відсутня значна частина обов`язкових відомостей у наданих картах лабораторних аналізів.

Таким чином, позивачем не надано до податкової перевірки належних первинних документів щодо зберігання у ТОВ «СП Рисоіл Термінал» кукурудзи у кількості 1058,665т балансовою вартістю 6051979,40грн.

15.11.2022 між ТОВ «Рисоіл Україна» та ТОВ «АПР» укладено договір №151122-3, згідно умов якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати замовнику послуги з приймання/видачі, розвантаження/завантаження, зважування, розміщення, вантажу у/з контейнерів, автомобілів або залізничних вагонів, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити послуги, надані виконавцем, що включають організацію та здійснення: операцій з приймання, зважування (Визначення брутто, тара, нетто), розвантаження, перевантаження з одного транспорту на інший, обліку залізничних вагонів та/або автотранспорту на комплексі з вантажем замовника; подача / прибирання вагонів; накопичення порожніх контейнерів на комплексі; навантаження вантажів н в контейнери, в залізничні вагони.

Відповідно до п.2.4. вищезазначеного договору, надання послуг здійснюється без переходу права власності на вантаж до виконавця. Всі вантажі, які надходять на комплекс, залишаються у власності замовника і не можуть бути переміщені, переоформлені на інших суб`єктів господарювання без письмових інструкцій замовника.

На підтвердження виконання умов вищезазначеного договору, позивачем надано довідки №0021-010124 від 01.01.2024, №0033-010224 від 01.02.2024 та реєстри прийнятого вантажу для ТОВ «Рисоіл Україна» на терміналі ТОВ «АПР» у період з 01.01.2024 по 31.01.2024.

З вищезазначеного реєстру прийнятого вантажу для ТОВ «Рисоіл Україна» на терміналі ТОВ «АПР» по договору №151123-3 від 15.11.21 вбачається, що, поставка пшениці 3 класу врожаю 2023 року та 4 класу врожаю 2023 року відбувалась з 17.01.2024 по 31.01.2024,

Водночас, відповідно до контрактів №1203/1-24 від 12.03.2024, №2803/1-24 від 28.03.2024, які були укладені лише в березні 2024 року та митних декларацій №24UA13U0, №24UA90U0, №24UA59U3, №24UA13U0, на які посилається позивач задля підтвердження нібито реалізації товару, пшениця була реалізована через два місяці після поставки товару до ТОВ «АПР».

Тобто, зерно позивача зберігалося у ТОВ «АПР» два місяці, а тому такі правідносини мали регулюватися відповідно Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», що в результаті вимагає для підтвердження зберігання зерна складські документи.

Однак, позивачем складських документів про зберігання у ТОВ «АПР» пшениці 3-го класу у кількості 1378,725т балансовою вартістю 7568310,23грн., пшениці 4-го класу у кількості 72,080т балансовою вартістю 328785,72грн., ріпаку 4,855т балансовою вартістю 55364,04грн. не надано.

Відповідно до ст.ст.7, 22 Закону України «Про зерно та ринок зерна в Україні», наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України затверджено 12.06.2019 №316 Порядок розрахунку норм природних втрат зерна та продуктів його переробки при зберіганні на зернових складах та зернопереробних підприємствах (надалі Порядок №316).

Вищезазначеним порядком встановлено, що розрахунки природних втрат складаються за відповідною формулою із урахуванням етапу зберігання пропорційно кількості днів зберігання в елеваторах, на складах та/або облаштованих для зберігання майданчиках і сапетках.

Як вбачається з матеріалів справи, єдиною підставою списання позивачем запасів є акт списання ТОВ «Ті Ем Джі Лоджистікс» від 20.01.2024 №1 та довідка ТОВ «Новоукраїнська мережа залізнично-автомобільних терміналів» від 25.01.2024 № 25/01-1.

При цьому, з вказаних документів не вбачаються умови зберігання, час зберігання, первинна маса та інші обставини, які впливають на розрахунок норми списання, а тому зі змісту вищевказаних документів неможливо визначити підтвердити правильність обрахунку списання товарів.

Згідно з пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Пунктом 198.5 ст.198 ПК України передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п.189.1 ст.189 Кодексу (за товарами - виходячи з вартості їх придбання), та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН в терміни, встановлені Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами придбаними з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари призначаються для їх використання або починають використовуватися, зокрема, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

З метою застосування п.198.5 ст.198 ПК України податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Отже, за сукупністю зазначених вище положень ПК України операції зі списання з балансу товарів у розумінні пп.14.1.36 п.14.1 ст.14 Кодексу не є господарською діяльністю платника податку, та як наслідок при здійсненні таких операцій на дату початку їх фактичного використання (списання на витрати платника податків) нараховуються податкові зобов`язання виходячи з вартості їх придбання.

Враховуючи вищезазначене, ТОВ «Рисоіл Україна» здійснило фактично безпідставне списання товару, що не відображене у податковій звітності, а саме не складено податкову накладну на суму 5516грн. і не нараховано податкові зобов`язання та здійснило лише формальне оформлення реалізації товару без фактичного здійснення господарської операції, оскільки не підтвердило залишки зернових первинними документами.

У постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №826/27811/15 наведено висновок, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами п.44.6 ст.44 ПК України до їх відсутності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правомірним спірне податкове повідомлення-рішення від 22.05.2024 №702.

На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, порушено норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову товариства з обмеженою відповідальністю «Рисоіл Україна» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 22.05.2024 №702.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Головне управління ДПС в Одеській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач А.В. Крусян
Судді О.А. Шевчук О.В. Яковлєв