Справа № 320/64924/25
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

31 грудня 2025 року 320/64924/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши в місті Києві заяву Державного реєстратора Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Севастьянової Вікторії Віталіївни про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся представник Державного реєстратора Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Севастьянової Вікторії Віталіївни із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, у якій просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову державного реєстратора Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_1 шляхом зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України «Про задоволення скарги» №3604/5 від 25.12.2025 р. в частині, зокрема:

- тимчасового блокування державному реєстратору Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області ОСОБА_1 доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на три місяці (пункт 3 Наказу);

- покладення виконання пункту 3 наказу на Державне підприємство «Національні інформаційні системи» (пункт 5 Наказу); до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу «Про задоволення скарги» №3604/5 від 25.12.2025 р. в частині.

Вказану заяву представник обґрунтовує протиправністю наказу №3604/5 від 25.12.2025 року та зазначає, що даний наказ порушує право позивачки на працю, оскільки тимчасове обмеження доступу до реєстру може спричинити настання таких негативних наслідків, як шкода діловій та професійній репутації державного реєстратора, а також позбавлення позивачки можливості отримувати дохід від своєї професійної діяльності. Вказує, що відновлення прав позивачки може бути ускладненим у випадку можливого задоволення позову, оскільки блокування діяльності державного реєстратора призведе до відсутності доходів позивачки.

Розглянувши дану заяву, суд зазначає наступне.

Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову заявнику необхідно довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною другою статті 150 КАС України.

Однак, підстави забезпечення позову, передбачені ч.2 ст.150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.

Щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, суд зазначає таке.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень. У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність чи протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії (постанова Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №140/3674/21).

Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Отже, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено в майбутньому (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №826/13306/18).

Подана заява обґрунтована необхідністю забезпечення законності виконання службових обов`язків позивача, недопущення порушення прав і законних інтересів як державного реєстратора, так і третіх осіб, які подають документи на державну реєстрацію прав, а також уникнення настання негативних наслідків у роботі Єдиного державного реєстру у разі тимчасового блокування доступу.

Крім того, заявник зазначає, що тимчасове обмеження доступу позивача до реєстру унеможливлює належне виконання реєстраційних функцій, створює загрозу порушення строків державної реєстрації, що може призвести до матеріальних і правових наслідків для осіб, які звертаються до реєстру, а також до втрати ділової репутації.

На думку суду, зазначені позивачем у заяві про забезпечення позову доводи не свідчать про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оспорюваного наказу до набрання законної сили рішенням у справі, надасть позивачу право вчиняти реєстраційні дії, хоча спірним наказом таке право позивачу тимчасово і заблоковане у зв`язку з виявленням порушення у сфері державної реєстрації. Підтвердження факту вчинення таких порушень чи спростування цієї обставини може бути з`ясоване виключно в процесі розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.10.2018 в справі №808/2432/18.

Також, суд зазначає, що забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу в частині тимчасового блокування доступу до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, дія якого обмежена у часі, фактично вказує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер, оскільки нотаріус і в подальшому буде здійснювати діяльність у сфері державної реєстрації, незважаючи на те, що оспорюваний наказ був винесений саме з підстав наявних порушень нотаріусом при вчиненні дій у сфері державної реєстрації.

Дана правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, які викладені в постанові від 23.07.2020 в справі №640/12935/19.

Заявник просить зупинити дію наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2025 №3604/5, дія якого обмежена у часі, і його зупинення в порядку забезпечення позову, фактично вказує на вирішення позовних вимог в адміністративному спорі по суті з огляду на їх тимчасовий характер.

Надаючи правову оцінку доводам заявника з приводу неможливості відновлення порушених прав у разі задоволення позову та скасування спірного наказу у зв`язку з його виконанням, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Процедуру забезпечення доступу до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, особам, уповноваженим відповідно до законодавства на здійснення реєстраційних дій у відповідних реєстрах, у тому числі щодо прийняття та видачі документів, шляхом надання ідентифікаторів доступу, припинення доступу до реєстрів, а також порядок тимчасового блокування та анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначає Порядок забезпечення доступу осіб, уповноважених на здійснення реєстраційних дій, до Єдиних та Державних реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Міністерства юстиції України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України №2586/5 від 15.12.2015 (у редакції наказу Міністерства юстиції України №340/5 від 03.02.2020) (надалі - Порядок №2586/5).

Згідно п.9 Порядку №2586/5 тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань здійснюється адміністратором реєстрів шляхом припинення доступу до вказаних реєстрів користувача у день надходження відповідного рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу з використанням системи електронного документообігу або у паперовій формі незалежно від зміни відомостей про користувача, зазначених у абзаці четвертому пункту 4 цього Порядку.

Після спливу строку тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається за відповідним повідомленням суб`єкта, визначеного у пункті 2 цього Порядку, не пізніше наступного робочого дня з дати його отримання, але не раніше спливу строку такого блокування.

У разі скасування судом рішення Міністерства юстиції України, його територіального органу про тимчасове блокування чи анулювання доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та/або Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань доступ до реєстрів надається не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Беручи до уваги наведені вище положення Порядку та враховуючи, що тимчасове блокування здійснено строком на три місяці, відновлення повноважень державного реєстратора по здійсненню реєстраційних дій має відбутися після спливу цього терміну, а у разі постановлення рішення про задоволення позову, не пізніше наступного робочого дня після отримання адміністратором реєстрів відповідного судового рішення, що набрало законної сили.

Таким чином, суд не вбачає підстав вважати, що в даному випадку існує загроза ймовірного невиконання чи утруднення виконання судового рішення про задоволення позову.

У поданій заяві про забезпечення позову не доведено існування жодної з обставин, передбачених частиною другою статті 150 КАС України, за наявності яких суд може забезпечити позов.

Враховуючи викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-157,243,248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника Державного реєстратора Виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Севастьянової Вікторії Віталіївни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженнні, набирає законної сили з моменту її підписання. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Терлецька О.О.