Справа № 420/29533/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони), в якій позивач просить суд:

визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20 136,81 гривень, що був утриманий з його донарахованого грошового забезпечення, яке йому було виплачено на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 р. у справі № 420/21669/24, протиправною;

стягнути з військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) 20 136,81 гривень, грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення ОСОБА_2 , яке було виплачено йому на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 р. у справі № 420/21669/24, на його користь;

визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 24 лютого 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 11 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159, протиправною;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_2 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за весь час затримки виплати - за період з 24 лютого 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 11 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати час доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач у період з 24 лютого 2022 року по 31 жовтня 2024 року проходив військову службу, в тому числі у військовій частині НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загоні морської охорони) є учасником бойових дій. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 р. у справі № 420/21669/24, залишеним без змін Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 року, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення та інших виплат з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року. 11 липня 2025 року на виконання рішення суду у справі № 420/21669/24 військовою частиною НОМЕР_2 було виплачено позивачу 86 090,79 гривень з урахування комісії банку, податків та зборів, що підтверджується випискою з карткового рахунку. Проте, як зазначено у позові, з суми донарахованого грошового забезпечення було відраховано 20 136,81 гривень податку на доходи з фізичних осіб та не проведено його грошову компенсацію відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 р. №44. Представник відповідача звертався через Урядовий контактний центр до військової частини НОМЕР_2 щодо відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб, проте відповідач відмовив у задоволенні цього звернення, що слугувало підставою заявлення позовних вимог щодо відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб.

Також у позові зазначено, що при виплаті на виконання рішення суду у справі № 420/21669/24 грошового забезпечення у розмірі 86 090,79 гривень, позивачу не було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення за період з 24 лютого 2022 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, тобто по 11 липня 2025 року, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати час доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 р. №159. Представник відповідача звертався з цього питання через Урядовий контактний центр до військової частини НОМЕР_2 , проте відповідач відмовив у задоволенні цього звернення, що слугувало підставою заявлення позовних вимог щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати.

Ухвалою суду від 02.09.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України у письмовому провадженні.

02.12.2025 року відповідачем за допомогою системи Електронний суд подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує.

Відповідач зазначив, що позивач у період з 14.05.2015 по 21.09.2021 та з 24.02.2022 по 30.01.2023 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Не погоджуючись із розміром нарахованого грошового забезпечення, позивач оскаржив нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2022 року та на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. 11 липня 2025 року військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення суду по справі № 420/21669/24 було перераховано грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року та нараховано всього до виплати у розмірі 111 871,16 грн., утримано з цієї суми 5 593,56 грн. (5%) військового збору, 20 136,81 грн. (18%) податку на доходи фізичних осіб, та виплачено ОСОБА_1 86 140,79 грн.

Щодо відшкодування податку на доходи з фізичних осіб в сумі 20 136,81 грн. відповідач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_2 проводився перерахунок грошового забезпечення за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року на виконання судового рішення по справі № 420/21669/24, а не виплачувалося саме грошове забезпечення, тому ця виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а має характер разової виплати, здійсненої на виконання рішення суду, відтак на неї не поширюються положення п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку №44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб.

Що нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів, відповідач зазначив, що судове рішення по справі № 420/21669/24 було виконано 11 липня 2025 року, тобто через 10 днів після набрання законної сили рішення суду (01 липня 2025 року). У даному випадку, так як сума перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 нарахована і виплачена без порушення строків виплати та відповідно до рішення суду, то підстави для виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, на переконання відповідача відсутні.

05.12.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив.

У відповіді на відзив зазначено, що право на виплату грошового забезпечення, яке позивачу було донараховане та виплачено на виконання рішення суду у справі № 420/21669/24, останній набув у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_2 , а тому він має право на відшкодування сум утриманого податку на доходи з фізичних осіб в сумі 20 136,81 гривень з отриманої виплати, а також у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованого грошового забезпечення з 24 лютого 2022 року по день фактичної виплати на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Інші заяви по суті справи учасниками справи не надавались, додаткові докази не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу в Державній прикордонній службі України, зокрема у період з 24.02.2022 по 30.01.2023 рр. у військовій частині НОМЕР_5 ; має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 .

Згідно Витягу з Наказу командира НОМЕР_3 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 24.02.2022 року № 68-ОС, капітана 3 рангу ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення загону з 24.02.2022 року.

Згідно Витягу з Наказу командира НОМЕР_3 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 30.01.2023 року № 25-ОС, капітана 2 рангу ОСОБА_3 (У-564620), призваного на військову службу за призовом осіб із числа резервістів, в особливий період начальника комендантського відділення, який наказом Голови Державної прикордонної служби України від 31 грудня 2022 року № 1412-ОС зарахований у розпорядження начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України, з 30.01.2023 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення загону.

Згідно з Витягом з Наказу начальника окремого контрольно-пропускного пункту « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Державної прикордонної служби України від 29.10.2024 року №591-ОС, підполковника ОСОБА_3 (У-564620), призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, начальника відділення інженерного та технічного забезпечення, звільненого за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу)) пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в запас, з 31.10.2024 року виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

Згідно обставин справи, між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, які вирішені у судовому порядку (справа №420/21669/24).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі №420/21669/24, яке набрало законної сили, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року включно, допомогу для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) грошове забезпечення за період з 01.01.2023 року по 30.01.2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.

11.07.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24 військовою частиною НОМЕР_2 було виплачено позивачу суму коштів у розмірі 86 090,79 гривень, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 19).

Вказані обставини справи не заперечуються сторонами.

Спірним між сторонами стало питання щодо наявності підстав для відшкодування утриманого податку на доходи з фізичних осіб в сумі 20 136,81 гривень з отриманої виплати та компенсації позивачу втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошового забезпечення.

Представник відповідача звертався з цих питань через Урядовий контактний центр до військової частини НОМЕР_2 , проте відповідач листами від 15.08.2025 року та від 04.08.2025 залишив ці звернення без задоволення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1-2 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 затверджена Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі Інструкція №558).

Згідно з пунктами 2-3 розділу I Інструкції №558, у цій Інструкції термін «грошове забезпечення» означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України передбачено, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.

Відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Пунктом 3 цього Порядку передбачено, що виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Пункти 4 та 5 Порядку №44 визначають, що виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

З аналізу наведених норм вбачається, що суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат їх доходів, виплата грошової компенсації здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення та виплачується установами, що утримують військовослужбовців за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.

Вирішуючи позовні вимоги щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з суми 86 090,79 грн., виплаченої на виконання судового рішення у справі №420/21669/24, суд зазначає, для вирішення вказаного спірного питання з`ясуванню підлягає питання щодо правової природи нарахованих та виплачених позивачу коштів, що безпосередньо впливає на можливість компенсації податку з доходів фізичних осіб.

Згідно обставин справи, між позивачем та відповідачем виникли спірні правовідносини щодо нарахування та виплати грошового забезпечення, які вирішені у судовому порядку (справа №420/21669/24).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі №420/21669/24, яке набрало законної сили, зобов`язано військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 24.02.2022 року по 31.12.2022 року включно, допомогу для оздоровлення за 2022 рік з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1, 14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум. Зобов`язано військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ) грошове забезпечення за період з 01.01.2023 року по 30.01.2023 року з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1,14 до постанови Кабінету Міністрів України Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 № 704 та провести їх виплату ОСОБА_1 з урахуванням раніше виплачених сум.

11.07.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24 військовою частиною НОМЕР_2 було виплачено позивачу суму коштів у розмірі 86 090,79 гривень, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 19).

Тобто, на виконання судового рішення у справі № 420/21669/24 військовою частиною НОМЕР_2 було перераховано та виплачено позивачу саме грошове забезпечення.

При цьому, з суми донарахованого грошового забезпечення було відраховано 20 136,81 гривень податку на доходи з фізичних осіб.

Враховуючи, що виплата коштів у розмірі 86 090,79 гривень є виплатою, право на яку військовослужбовець набув у зв`язку із виконанням обов`язків під час проходження служби, то при її виплаті позивач має право на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що відповідає умовам пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги в частині компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, утриманого з суми 86 090,79 грн., виплаченої на виконання судового рішення у справі №420/21669/24, підлягають задоволенню.

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає доцільним:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_5 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20 136,81 гривень, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24;

зобов`язати військову частину НОМЕР_5 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20 136,81 гривень, що був утриманий донарахованого грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Що стосується позовних вимог в частині нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-III (далі також Закон № 2050-III).

Статтею 1 вказаного Закону передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону № 2050-III, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Статтями 3, 4, 7 Закону № 2050-III передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 затверджений Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок №159).

Дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (п. 1).

Згідно п.п. 2-5, 8 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159 (далі Порядок № 159), компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.

Компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

З наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян).

Основною умовою для виплати громадянину компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

Право на компенсацію за порушення строків виплати доходів виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата (грошове забезпечення) особи з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Як встановлено судом, 11.07.2025 року на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24 військовою частиною НОМЕР_2 було виплачено позивачу суму коштів у розмірі 86 090,79 гривень, що підтверджується випискою з карткового рахунку (а.с. 19).

З огляду на вищевикладене, оскільки грошове забезпечення виплачено позивачу 11.07.2025 року, а не на дату коли позивач набув таке право, то у даній справі встановлено порушення строків виплати позивачу грошового забезпечення, яке є доходом.

Висновки суду у даній справі відповідають висновкам Верховного Суду України, які викладені, зокрема, у постановах від 18 листопада 2014 року у справі № 21-518а14, від 11 липня 2017 року у справі № 21-2003а16, а також висновкам Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 06 лютого 2018 року у справі № 681/423/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 522/5664/17, від 21 червня 2018 року у справі № 523/1124/17, від 17 липня 2019 року у справі № 825/2023/16, від 19 лютого 2020 року у справі № 826/12938/16, від 16 жовтня 2020 року у справі № 825/2381/16.

Також суд зазначає, що норми Закону України № 2050-ІІІ і Порядку № 159 свідчать про відсутність обов`язку громадянина додатково звертатися до органу за виплатою компенсації втрати частини доходу.

Аналіз положень статей 1, 2, 4 Закону України №2050-ІІІ дає підстави для висновку, що ними фактично встановлено (визначено) обов`язок відповідного підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання (у цьому випадку - пенсійного органу) у разі порушення встановлених строків виплати доходу (в тому числі, пенсії) громадянам провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку разом із відповідною несвоєчасною проведеною виплатою перерахованої пенсії.

Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону України № 2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону України № 2050-ІІІ, які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись одночасно з виплатою заборгованості.

Відповідно, не виплата компенсації разом із заборгованістю свідчить про відмову виплатити таку відповідно до Закону України № 2050-ІІІ і не потребує оформлення такої окремим рішенням.

Суд констатує, що компенсація нараховується та проводиться при виплаті доходу, тому право на компенсацію особа набуває саме в момент отримання доходу. Відповідно, неотримання разом з доходом компенсації свідчить про порушення прав особи.

Вирішуючи цей спір, судом встановлено, що відповідачем разом із заборгованістю позивачу не виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, а отже допущено протиправну бездіяльність.

За таких обставин, враховуючи обставини справи, правові висновки Верховного Суду, релевантні до спірних правовідносин, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог, а саме:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати час доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позивач був звільнений від оплати судового збору, розподіл судових витрат на його користь не здійснюється. Доказів понесення інших судових витрат на дату ухвалення рішення позивачем не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_5 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20 136,81 гривень, що був утриманий з донарахованого грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_5 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації для відшкодування суми податку на доходи фізичних осіб в розмірі 20 136,81 гривень, що був утриманий донарахованого грошового забезпечення, виплаченого на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 року у справі № 420/21669/24, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44, з урахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 24.02.2022 року по 30.01.2023 року по день фактичної виплати донарахованого грошового забезпечення, відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати час доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук