Справа № 160/17802/25
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/17802/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року (суддя М.М. Бухтіярова) у справі № 160/17802/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, у якому просила:

-визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, які полягають у відмові зарахування періоду навчання в машинобудівному інституті з 01.09.1977 по 13.06.1983 та періодів виплати допомоги по безробіттю з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993 до страхового стажу для призначення пенсії за віком;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області переглянути рішення від 03.04.2025 №52 та призначити позивачці пенсію за віком з урахуванням зазначених періодів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що по досягненню пенсійного віку позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала всі необхідні документи. Однак, рішенням відповідача №52 від 03.04.2025 було відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу. В обґрунтування підстав відмови відповідач зазначив, що страховий стаж складає лише 10 років 3 місяці 22 дні. При цьому, відповідач не зарахував до страхового стажу періоди навчання в машинобудівному інституті та періоди виплати допомоги по безробіттю. Позивачка не погоджується з таким рішенням відповідача та вказує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів. За таких обставин, позивачка вважає рішення протиправним пенсійного органу, просить задовольнити позов.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.04.2025 №52 про відмову в призначенні пенсії;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

зарахувати позивачці до страхового стажу період навчання з 01.09.1977 по 31.03.1982 та періоди виплати допомоги по безробіттю з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву позивачки від 26.03.2025 про призначення пенсії за віком із урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Судом першої інстанції зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд вказав, що згідно статті 56 Закону №1788-ХІІ, до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

З трудової книжки позивачки суд з`ясував, шо вона у періоді з 01.09.1977 по 13.06.1983 була студенткою Рубіжанського філіалу Ворошиловградського машинобудівного інституту (записи 1-2).

Також, суд зазначив, що позивачкою, окрім трудової книжки, надавалась копія диплому, виданого 28.06.1983 (реєстраційний №1), за змістом якого вона навчалась в Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту з 1977 року та в 1983 році закінчила повний курс названого інституту за спеціальністю «машини та апарати хімічних виробництв», рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 13.06.1983 їй присвоєно кваліфікацію «інженер-технік».

У дипломі містяться підписи Голови державної кваліфікаційної комісії директора та секретаря, а також печатка навчального закладу.

З урахуванням записів в трудовій книжці в частині спірного періоду, а також відомостей з диплому серії від 28.06.1983, суд вважав, що підтверджено навчання позивача у періоді з 01.09.1977 по 13.06.1983 у вищому навчальному закладі Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту.

Посилання відповідача в обґрунтування підстав для не зарахування періоду навчання до страхового стажу на те, що термін навчання перевищує встановлені терміни навчання в професійно-навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації, суд вважав неприйнятними, оскільки вони жодним чином не свідчить про недостовірність відомостей про навчання у трудовій книжці та дипломі, а отже не можуть мати негативні наслідки саме для особи, щодо якої його видано.

Відтак, суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу період навчання позивачки з 01.09.1977 по 31.03.1982.

Також, суд дослідив, що записами трудової книжки позивача підтверджено, що у періоді з 09.05.1992 по 08.09.1992, а також з 09.03.1993 по 08.06.1993 Сєвєроднецьким міським центром здійснювалась виплата допомоги по безробіттю, трудова книжка в частині спірних періодів оформлена у відповідності до вимог законодавства, вказані записи містять відомості щодо підстави їх внесення (Постанова Кабінету Міністрів України від 24.06.1991 №47), періоди виплати допомоги по безробіттю, підписи уповноваженого працівника та печатки центру зайнятості.

Суд врахував, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, а тому вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист в частині призначення пенсії за віком.

Таким чином, суд вважав, що відмовляючи позивачці в зарахуванні періодів виплати допомоги по безробіттю з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993 до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права суд вважав за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача вказані періоди.

За цих обставин, суд зауважив, що рішення про відмову у призначенні пенсії від 03.04.2025 №52 прийняте відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, без урахуванням усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, тобто не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи дискрецію пенсійного органу в питаннях обрахунку стажу, необхідного для призначення пенсії, з метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вказав про необхідність зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 26.03.2025 про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачці правомірно не зараховано до страхового стажу період навчання у інституті з 01.09.1977 по 13.06.1983 на підставі диплому від 28.06.1983 серії НОМЕР_1 , адже період навчання становить 5 років 9 місяців 13 днів, що значно перевищує встановлені терміни у професійно-навчальних закладах ІІІ-ІV рівня акредитації. Вважає, що позивачці також правомірно не зараховано до страхового стажу періоди виплати допомоги по безробіттю з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993 згідно записів трудової книжки, оскільки накази про початок та про припинення виплат за ці періоди не значяться. Відтак, скаржник наполягає, що рішення про відмову у призначенні пенсії за віком від 03.04.2025 року є правомірним, адже у позивачки відсутній необхідний страховий стаж для призначення пенсії.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 26.03.2025 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №4 (сервісний центр)) із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 03.04.2025 №52 відмовлено позивачці в призначенні пенсії за віком.

Означене рішення від 03.04.2025 №52 обґрунтоване наступним.

Вік заявниці 65 років 03 дні. Страховий стаж становить 10 років 03 місяці 24 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання в машинобудівному інституті з 01.09.1977 по 13.06.1983 на підставі диплому від 28.06.1983 серії НОМЕР_1 , оскільки термін навчання становить 5 років 9 місяців 13 днів, що перевищує встановлені терміни навчання в професійно-навчальних закладах ІІІ-ІV рівнів акредитації. В таких випадках тривалість денної форми навчання, закінчення повного навчального періоду або окремих його, етапів, підтверджується довідками навчальних закладів із зазначенням строків навчання, дати та підстав(наказів) про припинення навчання у зв`язку з академічною відпусткою, дати та підстави про поновлення навчання. До страхового стажу не зараховано період виплати допомоги по безробіттю з 09.05.1992 по 08.09.1992 га 09.03.1993 по 08.06.1993 згідно з записів трудової книжки від 11.08.1983 серії НОМЕР_2 , оскільки накази про початок та про припинення виплат за ці періоди не значаться. Для врахування до страхового стажу вищезазначених періодів необхідно надати уточнюючи довідки. Враховуючи зазначене, прийнято рішення відмовити позивачці в призначенні пенсії за віком з урахуванням положень статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням особливостей трудової діяльності та перетину періодів (форма РС-право) номер ПС: 52 на дату звернення 26.03.2025, страховий стаж позивача становить 10 років 03 місяці 24 дні, до якого зараховано наступні періоди:

-з 01.04.1982 по 10.08.1983 догляд за дитиною до трьох років 1 рік 4 місяці 10 днів;

-з 11.08.1983 по 01.12.1986 3 роки 3 місяці 21 день;

-з 02.12.1986 по 01.11.1987 0 років 11 місяців 0 днів;

-з 02.11.1987 по 10.06.1991 3 роки 7 місяців 9 днів.

Не погодившись з відмовою в призначенні пенсії, а також з не зарахуванням до страхового стажу періодів навчання з 01.09.1977 по 13.06.1983 та періодів виплати допомоги по безробіттю з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Відповідно статті 24 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно положень ст.56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується зокрема навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, період одержання допомоги по безробіттю.

Згідно ст. 62 цього закону основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком документи, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (далі - персоніфікований облік) орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей про періоди роботи, особа на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Колегія суддів встановила, що трудова книжки позивачки НОМЕР_2 містить відомості та підтверджує навчання позивачки з 01.09.1977 по 13.06.1983 у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту.

Також, позивачкою подано пенсійному органу копію диплому від 28.06.1983 серії НОМЕР_1 , яка також підтверджує навчання позивачки з 01.09.1977 по 13.06.1983 у Рубіжанському філіалі Ворошиловградського машинобудівного інституту.

Згідно приписів п.8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що оскільки період навчання позивачки з 01.09.1977 по 13.06.1983 належним чином підтверджений записами в трудовій книжці і дипломом, та перетинається з періодом перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, який вже зарахований до страхового стажу позивача (з 01.04.1982 по 10.08.1983), і підстав для повторного його зарахування до страхового стажу судом не встановлено, відмовляючи позивачці у зарахуванні періоду навчання з 01.09.1977 по 31.03.1982 до страхового стажу, відповідач діяв протиправно, тому з метою відновлення порушеного права слід зобов`язати пенсійний орган зарахувати до страхового стажу позивачки період навчання з 01.09.1977 по 31.03.1982. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.

Також, апеляційним судом встановлено, що відомості трудової книжки позивачки підтверджують, що з 09.05.1992 Сєвєроднецьким міським центром зайнятості розпочато виплату позивачці допомоги по безробіттю, яку припинено 08.09.1992; також з 09.03.1993 Сєвєроднецьким міським центром зайнятості розпочато виплату позивачу допомоги по безробіттю, яку припинено 08.06.1993.

Записи трудової книжки у спірні періоди з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993 є такими, що, незважаючи на виявлені органом Пенсійного фонду недоліки, дають можливість підтвердити періоди отримання допомоги по безробіттю.

Колегія суддів враховує, що відповідно до позиції, яка висловлена Верховним Судом у постановах від 25.04.2019 у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а і враховується судом при розгляді цієї справи, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивачки її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Відтак, колегія суддів зазначає, що спірні періоди з 09.05.1992 по 08.09.1992 та 09.03.1993 по 08.06.1993 отримання допомоги по безробіттю позивачкою підлягають зарахуванню до її страхового стажу.

За цих обставин, є правильним висновок суду першої інстанції, що наявні підстави визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії від 03.04.2025 №52.

Враховуючи викладене, керуючись приписами ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року у справі № 160/17802/25 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 30.12.2025

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров