Справа № 280/3460/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань визнання дій боржника протиправними

30 грудня 2025 року Справа № 280/3460/25 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянув у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем, на виконання рішення суду у справі №280/3460/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №280/3460/25, яке набрало законної сили 16.10.2025, позовні вимоги ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволені: визнані протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру пенсії позивача; зобов`язано відповідача здійснити з 01.01.2025 виплату позивачу всіх нарахованих сум пенсійного забезпечення (в томі числі індексації) без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження максимальним розміром пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

Крім того, стягнуто на користь позивача сплачену суму судового збору в розмірі 968 гривень 96 копійок за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Станом на 30.12.2025 виконавчі листи у справі не видавались через відсутність звернення позивача про їх видачу.

23.12.2025 до суду надійшла заява представника позивача про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем, на виконання рішення суду по справі №280/3460/25, подана в порядку ст. 383 КАС України, в якій заявник просить:

визнати протиправними дії відповідача в частині не здійснення з 01.01.2025 виплати позивачу всіх нарахованих сум пенсійного забезпечення (в томі числі індексації) без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження максимальним розміром пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат;

зобов`язати відповідача, на виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №280/3460/25, здійснити з 01.01.2025 виплату позивачу всіх нарахованих сум пенсійного забезпечення (в томі числі індексації) без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження максимальним розміром пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування заяви посилається на те, що у листі від 11.12.2025 щодо виконання зазначеного рішення суду відповідачем вказано, що доплата різниці до перерахованого на виконання рішення суду розміру пенсії буде проведена згідно з Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2025 № 821. Проте обставини пенсійних нарахувань та виплат ОСОБА_1 не пов`язані з перерахунком пенсії у розумінні зазначеного Порядку, а зумовлені безпідставним зменшенням розміру пенсії шляхом неправомірного застосування положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1, що підтверджено рішенням суду від 31.07.2025, яке набрало законної сили. Посилання ГУ ПФУ на постанову КМУ № 821, якою затверджено Порядок, є нерелевантним, оскільки доплата не є наслідком перерахунку пенсії, а має здійснюватися як відшкодування безпідставно зменшених сум пенсійних виплат. Відповідно до довідки, наданої відповідачем 17.12.2025 р. особисто позивачу, за періоди листопад, грудень 2025 року (після набрання законної сили судовим рішенням) розмір пенсійних виплат склав 25355,04 грн, тобто, не змінився на виконання рішення суду, у бік збільшення. Вважає, що рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2025 року у справі №280/3460/25 лишається невиконаним.

За приписами ч. 5 ст. 383 КАС України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Розглянувши заяву, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписами ч.ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 383 КАС України на підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом. До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Рішенням суду у цій справі, яке набрало законної сили 16.10.2025, було зобов`язано відповідача здійснити з 01.01.2025 виплату позивачу всіх нарахованих сум пенсійного забезпечення (в томі числі індексації) без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження максимальним розміром пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

Тобто, зазначеним рішенням чітко визначені дії, які має вчинити відповідач на виконання рішення суду.

З матеріалів заяви, зокрема, розрахунку пенсії позивача станом на 17.12.2025 та довідки про доходи пенсіонера, вбачається, що розмір пенсії позивача станом на грудень 2025 року не змінився та відповідач продовжує обмежувати розмір пенсії позивача (при розрахованому розмірі пенсії 29789,34 грн позивачу визначено до виплати 28289,34 грн).

Отже, відповідачем рішення суду не виконане.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі "Сіка проти Словаччини" (Sika v. Slovaki), №2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення "Ліпісвіцька проти України" №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах "Бурдов проти Росії" від 07.05.2002, "Ромашов проти України" від 27.07.2004, "Шаренок проти України" від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі "Сокур проти України" (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі "Крищук проти України" (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу №1-7/2013 у рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року №11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Вказане у сукупності є підставою для висновку суду щодо порушення боржником приписів ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 14, ст. 370 КАС України.

Згідно із ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

З урахуванням викладеного суд висновує про наявність правових підстав для задоволення заяви в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиконання рішення суду.

Разом з тим, суд зазначає про відсутність правових підстав для зобов`язання відповідача до вчинення дій щодо яких судом вже постановлено рішення суду у цій справі, крім того ст. 383 КАС України суду не надано право повторно зобов`язувати відповідача суб`єкта владних повноважень вчинити дії щодо яких вже постановлено рішення суду у цій справі.

Відтак, в цій частині має бути відмовлено у задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 248, 249, 383 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем, на виконання рішення суду у справі №280/3460/25, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо невиконання в повному обсязі рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №280/3460/25.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог законодавства під час виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31.07.2025 у справі №280/3460/25, а саме: здійснити з 01.01.2025 виплату ОСОБА_1 всіх нарахованих сум пенсійного забезпечення (в томі числі індексації) без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», без обмеження максимальним розміром пенсії та з урахуванням раніше проведених виплат.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Миколаївській області 30-денний строк з дня отримання цієї ухвали для надання відповіді щодо її виконання.

У задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Копію ухвали надіслати учасникам справи засобами системи «Електронний суд».

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 30.12.2025.

Суддя Р.В. Кисіль