Справа № 440/16017/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 р. Справа № 440/16017/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 (суддя: А.О. Чеснокова, м. Полтава) по справі № 440/16017/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту відповідач, ГУПФУ в Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 15.01.2018 по весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо відмови надання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доказів нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії з 01.07.2015 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії відповідачем;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області нарахувати ОСОБА_2 та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, з 01.07.2015 до часу затримки виплати по день фактичної виплати пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області надати ОСОБА_1 докази нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії відповідачем позивачу з 15.01.2018 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії + компенсації;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Полтавській області перерахувати спадщину ОСОБА_1 , яка складається з невиплаченої пенсії + компенсації з 01.07.2015 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати спадщини, на рахунок ОСОБА_3 , який знаходиться в АТ КБ ПриватБанк, рахунок НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 Банк одержувача АТ КБ ПРИВАТБАНК Київ Україна операційний рахунок номер НОМЕР_3 .

В обґрунтування вимог адміністративного позову зазначила, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області були порушені права позивача, оскільки безпідставно та незаконно не приймались документи від представника позивача щодо отримання пенсії померлої матері позивача. При цьому, орган Пенсійного фонду зазначав, що відповідні документи повинні бути подані спадкоємцем з належним посвідченням особи.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 440/16017/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 440/16017/24 скасувати та прийняти нову постанову по справі, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, з викладених підстав, вказує, що дії відповідача щодо ненадання інформації: за які місяці за період з 01.07.2015 по 01.08.2021 була виплачена пенсія та компенсація ОСОБА_2 , яка є в теперішній час майном позивача, коли та за які місяці за період з 01.07.2015 по 01.08.2021 буде виплачене майно позивача, що не виплатив відповідач, є протиправними.

Висновок суду, що ОСОБА_3 має право самостійно звернутися до суду з позовом, якщо вважає, що його права, свободи або законні інтереси порушені, є незаконним, оскільки в цьому позові не вказано, що права, свободи або законні інтереси ОСОБА_3 порушені (відмова відповідача розглядати перерахування майна позивача є порушенням законних інтересів позивача, а не ОСОБА_3 ).

Крім того, вказує, що в матеріалах справи наявні докази, що позивач звертався до відповідача з заявами від 15.11.2024 та 01.12.2024, які підписані електронним підписом позивача за допомогою додатка ДІЯ через сайт ДІЯ.

Також, зазначає, що суд першої інстанції відмовив позивачу у праві отримати спадщину через рахунок довіреної особи ОСОБА_3 з посиланням пункт 4 Порядку № 1596, хоча пунктом 4 Порядку № 1596 не врегульовано порядок отримання пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача в уповноваженому банку. Суд першої інстанції не звернув увагу, що порядок отримання майна позивача через банківській рахунок ОСОБА_3 урегульовано Цивільним кодексом України.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 01.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до відповідача через вебпортал Пенсійного фонду України (зареєстровано 04.11.2024 за №39088/8, №18291/С-1600-24) з питання виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з наступними документами:

- паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий 13.06.1997 Лутугінським РВ УМВС України в Луганській області, знято 16.06.2012 з реєстрації місця проживання АДРЕСА_1 (сторінки НОМЕР_5 );

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_6 , виданий 07.03.2017, орган, що видав 2PRT;

- карта громадянина НОМЕР_7 , видана 28.09.2022;

- довідка про присвоєння ідентифікаційного номера;

- свідоцтво про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_8 ;

- свідоцтво про одруження ОСОБА_1 серії НОМЕР_9 ;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_10 ;

- свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.08.2024 НТМ 723378, видане спадкоємцю ОСОБА_1 ;

- реквізити ОСОБА_3 для поповнення рахунку у відділенні АТ КБ "Приват Банк";

- довіреність від ОСОБА_1 на ім?я ОСОБА_3 від 07.02.2024 за №570/4-130, посвідчена Консулом України ОСОБА_5 . Консульства України в Португалії.

Листом від 14.11.2024 №19712-18291/С-02/8-1600/24 відповідачем відмовлено в задоволенні заяви позивача та зазначено, що розгляд питання про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 можливий після подання особисто позивачем відповідної заяви та документів, передбачених Порядком, у один зі зручних для заявника способів. Крім того, повідомлено, що подання заяви на виплату недоотриманої пенсії особою, яка діє на підставі довіреності, чинним законодавством не передбачено.

15.11.2024 позивач повторно звернулась до органу Пенсійного фонду з аналогічною за змістом заявою, яка зареєстрована в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області 18.11.2024 за № 40886/8.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 28.11.2024 № 1600-0208-8/86766 зазначено, що вирішити питання про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 можливо при наданні ОСОБА_1 заяви через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID, разом зі сканованими копіями документів. Також, Головним управлінням додатково наголошено про необхідність надання ОСОБА_1 всіх сторінок паспорту громадянина України НОМЕР_4 , банківських реквізитів для зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509.

01.12.2024 ОСОБА_1 повторно звернулась на вебпортал Пенсійного фонду України, на електронну пошту Головного управління Пенсійного фонду України та до Міністерства соціальної політики, які надійшли на розгляд від Пенсійного фонду України, зареєстровані в Головному управлінні Пенсійного фонду в Полтавській області 02.12.2024 за №20174/С-1600-24, №20205/С-1600-24, 12.12.2024 за №20875/С-1600-24 та 16.12.2024 за №20875/1/С-1600-24, щодо виплати пенсії, недоотриманої ОСОБА_2 за життя.

Листом від 27.12.2024 №22482-20174/С-02/8-1600/24 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області позивача в чергове повідомлено, що заява про виплату недоодержаної пенсії разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту, може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису за умови вірного подання документів через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України. Також, враховуючи вимоги законодавства, виплата недоодержаної пенсії можлива через поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в уповноваженій банківській установі, яка функціонує у межах України.

Не погодившись з діями Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, позивач звернулась за захистом своїх прав до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості останнього.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон № 1058-IV.

Відповідно до статті 52 Закону № 1058-IV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі по тексту - Порядок № 22-1).

Пунктом 1.1 Порядку № 22-1 визначено, що заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) або засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія) з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436.

Пунктом 2.26 Порядку № 22-1 передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника.

Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера.

Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

Так, відмовляючи у задоволенні заяви позивача щодо виплати пенсії, що належала її матері і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, пенсійний орган виходив з того, що вирішити питання про виплату недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю ОСОБА_2 можливо при наданні ОСОБА_1 заяви через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID, разом зі сканованими копіями документів. Також, Головним управлінням додатково наголошено про необхідність надання ОСОБА_1 всіх сторінок паспорту громадянина України НОМЕР_4 , банківських реквізитів для зарахування коштів на поточний рахунок ОСОБА_1 , довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509.

Колегія суддів вважає вказані підстави для відмови необґрунтованими, з огляду на наступне.

Щодо надання ОСОБА_1 заяви через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID, разом зі сканованими копіями документів, колегія суддів вказує наступне.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1 затверджено положення «Про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Постанова № 13-1).

Відповідно до пункт 2 розділ І вказаної Постанови, у цьому Положенні терміни вживаються у таких значеннях:

вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду (система надання послуг в електронній формі) (далі - вебпортал) - сукупність програмно-технічних засобів, що забезпечують оперативне приймання, обробку, зберігання та передачу інформації (даних) під час надання послуг громадянам, застрахованим особам та страхувальникам, а також надання установам банків та організаціям, що здійснюють виплату та доставку пенсій, інформації в електронній формі з дотриманням адресності та заходів щодо захисту відповідних видів інформації (даних);

електронна персональна сторінка користувача послуг (далі - персональна сторінка) - електронний обліковий запис на вебпорталі, який створюється при реєстрації користувача електронних послуг і забезпечує інформаційний обмін, пов`язаний із наданням послуг;

електронна послуга - надання інформації та/або документів з метою вирішення порушених особою, яка звертається до органів Пенсійного фонду, питань за допомогою засобів вебпорталу.

Пунктом 1 розділу IV вказаногї Постанови встановлено, що надання органами Пенсійного фонду послуг в електронній формі здійснюється з використанням технологій віддаленого доступу (вебтехнологій) та автоматизованої передачі і обробки інформації і, зокрема, включає:

подання користувачем електронних послуг через вебпортал з використанням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, заяв, передбачених абзацом другим пункту 1.1 розділу I, абзацом другим пункту 3.1 розділу III Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій та заяви про підтвердження стажу роботи відповідно до Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105, заяви, передбаченої абзацом п`ятим пункту 9, та декларації, передбаченої абзацом восьмим пункту 9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, заяви, передбаченої абзацом першим пункту 5 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, заяви, передбаченої пунктом 3-1 Порядку надання пільг, заяв, затверджених наказами Фонду соціального страхування України, разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Аналізуючи вищевказані положення, слід зазначити, що заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Аналогічне право передбачено п. 1.8 Порядку № 22-1, а саме днем звернення за … виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера … вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Матеріали справи свідчать, що позивач, зокрема зверталася до відповідача з заявою про виплату їй пенсії, що належала її матері і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, через електронний кабінет (через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України), що власне передбачає верифікацію особи через кваліфікований електронний цифровий підпис, іншого відповідачем не доведено.

Більше того, позивач вказувала, що в матеріалах справи наявні докази, що остання зверталась до відповідача з заявами від 15.11.2024 та 01.12.2024, які підписані електронним підписом позивача за допомогою додатка ДІЯ.

Щодо посилання відповідача на необхідність надання позивачем довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, колегія суддів зазначає наступне.

Сторонами справи не заперечується, що позивач не є внутрішньо переміщеною особою.

Розглядаючи справу зі схожими правовідносинами (№243/3505/16-ц), Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.09.2018 дійшла висновку, що ненадання позивачем, який не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття його на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, не є підставою для невиплати позивачу страхових виплат.

У цій же справі Велика Палата Верховного Суду визнала таким, що не відповідає фактичним обставинам справи правовий висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 12.04.2017 у справі №6-51цс17, оскільки на дату її прийняття набрали законної сили рішення судів у справі №826/18826/14, якими визнано незаконним пункт 2 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 17.03.2020 у справі №227/2158/17, відсутність в особи статусу внутрішньо переміщеної особи не може впливати на реалізацію права такої особи на пенсійне забезпечення.

Таким чином, відсутність у позивача статусу внутрішньо переміщеної особи не може впливати на реалізацію права на отримання пенсії, у тому числі померлого пенсіонера, у відповідності до приписів законодавства.

Щодо доводів відповідача про те, що виплата недоодержаної пенсії можлива лише через поточний рахунок ОСОБА_1 , відкритий в уповноваженій банківській установі, яка функціонує у межах України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (далі - Порядок № 1596), цей Порядок визначає механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м. Києві (далі - органи Пенсійного фонду України) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги, а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.

Згідно з абз. 2 п. 4 Порядку № 1596, допомога на поховання, сума пенсії, грошової допомоги, недоотримана у зв`язку із смертю одержувача, пенсія, грошова допомога в разі виїзду одержувача на постійне місце проживання за кордон та у випадках, що потребують термінових виплат, виплачуються органами Пенсійного фонду України, органами соціального захисту населення шляхом зарахування на поточний рахунок одержувача (особи, яка має право на отримання виплат у зв`язку із його смертю) в уповноваженому банку. У разі відсутності в одержувача поточного рахунка такі виплати можуть проводитися органами Пенсійного фонду України шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України, визначений розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2004 р. № 25 «Про визначення уповноваженого банку, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України» (Офіційний вісник України, 2004 р., № 3, ст. 127), а також органами соціального захисту населення - через уповноважений банк, з яким передбачено такий спосіб виплати договором, зазначеним у пункті 3 цього Порядку.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 21 січня 2004 року № 25-р визначено АТ "Ощадбанк" уповноваженим банком, який провадить розрахунково-касові операції з коштами Пенсійного фонду України.

Отже, виплата недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю особи здійснюється на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання такої виплати, що відкриті в уповноважених банках, а у разі їх відсутності - шляхом переказу коштів одержувачу без відкриття рахунка через банк, який є уповноваженим на провадження розрахунково-касових операцій з коштами Пенсійного фонду України.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи не містять банківських реквізитів позивача, на які повинні здійснюватися відповідні виплати, як і доказів відсутності таких рахунків.

Як встановлено судом, позивач не позбавлена права на отримання недоотриманої пенсії на особистий поточний рахунок, відкритий в уповноважених банках.

Отже, після надходження до відповідача відповідних відомостей щодо відкритих рахунків позивача в уповноважених банках, на які необхідно виплатити недоотриману пенсію, або відсутності таких рахунків, відповідач матиме можливість здійснити відповідні виплати в спосіб, передбачений Порядком № 1596.

Проте, сама по собі відсутність відкритого рахунку в уповноваженому банку, відповідно до чинного законодавства, не є підставою для прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про відмову у оформленні та виплаті недоотриманої пенсії.

Відсутність відповідного рахунку буде лише перешкодою для виконання такого рішення.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем було дотримано порядок та спосіб звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера.

Разом з тим, відповідач, розглянув вказані заяви позивача від 15.11.2024 та від 01.12.2024 у порядку Закону України «Про звернення громадян», відповідно, жодного з передбачених Порядком № 22-1 рішень за наслідками розгляду таких заяв не прийняв, що свідчить про недотримання ним встановленого законодавством порядку вирішення цього питання відповідно до Порядку № 22-1, а тому така бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішень за результатами розгляду останніх є протиправною.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Зважаючи на обставини справи, враховуючи, що судом встановлено, що порушення прав позивача відбулося внаслідок протиправної бездіяльності ГУ ПФУ в Полтавській області, а також те, що рішення за результатами розгляду заяв позивача від 15.11.2024 та від 01.12.2024 відповідачем не прийнято, вирішення питання щодо виплати сум пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, є його дискреційною компетенцією, в даному випадку належним та ефективним способом захисту порушеного права є:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неприйняття рішень за результатами розгляду заяв від 15.11.2024 та від 01.12.2024 ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 15.11.2024 та від 01.12.2024 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

Позовні вимоги щодо:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_2 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії з 15.01.2018 по весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії;

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області щодо відмови надання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 доказів нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії з 01.07.2015 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії відповідачем;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області нарахувати ОСОБА_2 та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159, з 01.07.2015 до часу затримки виплати по день фактичної виплати пенсії;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області надати ОСОБА_1 докази нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати пенсії відповідачем позивачу з 15.01.2018 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати пенсії + компенсації;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Полтавській області перерахувати компенсацію з 01.07.2015 за весь час затримки виплати по день фактичної виплати спадщини, на рахунок ОСОБА_3 , який знаходиться в АТ КБ ПриватБанк, рахунок НОМЕР_1 IBAN НОМЕР_2 Банк одержувача АТ КБ ПРИВАТБАНК Київ Україна операційний рахунок номер НОМЕР_3 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд зауважує, що основними умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії) та виплата нарахованих доходів. Виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу.

Тобто законодавець пов`язує виплату компенсації втрати частини доходів з виплатою основної суми доходу.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.01.2023 у справі №200/10176/19-а та від 31.07.2024 у справі №480/1704/19.

За обставин цього спору, відповідні кошти на дату розгляду справи у суді не виплачені позивачу, як доньці померлого пенсіонера.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У силу частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

З урахуванням наведеного суд зауважує, що право на звернення до адміністративного суду обумовлено суб`єктивним уявленням особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту, однак обов`язковою умовою здійснення такого захисту судом є наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Оскільки фактичну виплату нарахованої суми пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера позивачу наразі ще не проведено, у спірних відносинах не настала обставина, з якою законодавець пов`язує виникнення у відповідача обов`язку здійснити нарахування й виплату компенсації втрати частини доходів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є передчасними.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.08.2024 у справі №200/63/23.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 4 частини 1, частини 2 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 440/16017/24 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 по справі № 440/16017/24 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо неприйняття рішень за результатами розгляду заяв від 15.11.2024 та від 01.12.2024 ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 від 15.11.2024 та від 01.12.2024 про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера, з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

В іншій частині адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко