Справа № 380/20695/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2025 року доплати до пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахувати та виплатити з 01.09.2025 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на підставі рішення суду по справі №380/1696/25 від 31.03.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум, для перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ). Позивач вказує, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713) їй встановлено щомісячну доплату до пенсії в сумі 2000 грн. Однак, після проведення перерахунку пенсії на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі № 380/1696/25 (яким зобов`язано перерахувати пенсію на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення з 01.04.2019), відповідач припинив виплату вказаної доплати.

Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, посилаючись на те, що перерахунок пенсії на виконання судового рішення з метою відновлення порушеного права на належний розмір пенсії не є підставою для припинення виплати доплати за Постановою № 713, що підтверджується правовою позицією Верховного Суду (постанова від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22).

Ухвалою від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому проти позову заперечив повністю. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що відповідно до пункту 1 Постанови № 713, у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду збільшився менше ніж на 2000 гривень. Відповідач стверджує, що оскільки розмір пенсії позивача було перераховано (збільшено) на виконання судового рішення у справі № 380/1696/25, і сума підвищення перевищила 2000 грн, то правові підстави для виплати щомісячної доплати відсутні.

Відповідач вважає, що діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника (померлого чоловіка ОСОБА_2 ), призначену відповідно до Закону № 2262-ХІІ з 26.05.2010.

Згідно з протоколом про призначення пенсії, основний розмір пенсії встановлено у розмірі 30% від грошового забезпечення годувальника.

Як встановлено з матеріалів пенсійної справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 у справі № 380/1696/25 позов ОСОБА_1 задоволено. Суд зобов`язав ГУ ПФУ у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, що враховує додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, премії), право на які виникло у зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму.

На виконання цього судового рішення відповідачем у травні 2025 року було здійснено перерахунок пенсії позивача.

Згідно з розпорядженням про перерахунок пенсії, розмір пенсії з 01.06.2025 склав 9125,79 грн (основний розмір пенсії 5373,00 грн, плюс індексація та надбавки).

До проведення перерахунку на виконання рішення суду, з 01.07.2021 позивачу виплачувалася щомісячна доплата у розмірі 2000 грн відповідно до Постанови КМУ № 713.

Це підтверджується розпорядженням про перерахунок пенсії з 01.08.2021, де вказано основний розмір пенсії 2853,00 грн та доплату 2000,00 грн.

Після проведення перерахунку на виконання судового рішення у справі № 380/1696/25, виплата цієї щомісячної доплати у розмірі 2000 грн була припинена відповідачем, оскільки сума підвищення пенсії перевищила 2000 грн.

19.08.2025 представник позивача звернувся до ГУ ПФУ із заявою про відновлення виплати доплати з 01.07.2021.

Листом від 04.09.2025 № 18387-19378/А-52/8-1300/25 відповідач відмовив у задоволенні заяви, повідомивши, що оскільки пенсію перераховано після 01.03.2018 (на виконання рішення суду), доплата за Постановою № 713 не належить відповідно до абзацу третього пункту 1 цієї Постанови.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Спеціальним законом, який регулює умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону № 2262-ХІІ особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Оскільки позивач отримує пенсію в разі втрати годувальника, суд враховує положення Розділу IV Закону № 2262-ХІІ «Пенсії в разі втрати годувальника».

Згідно зі статтею 30 Закону № 2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні.

Стаття 36 Закону № 2262-ХІІ встановлює, що пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах: членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, - 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї.

Статтею 37 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути нижче двох визначених законом розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно з частиною четвертою статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

14 липня 2021 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713). Пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 1 липня 2021 р. особам, яким призначено пенсію до 1 березня 2018 р. відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 р., щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Абзацом третім пункту 1 Постанови № 713 встановлено, що у разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 р., щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

Аналіз наведених норм права, а також мети прийняття Урядом вказаної Постанови № 713, свідчить про те, що перерахунок пенсії, проведення якого згідно з абзацом третім пункту 1 Постанови № 713 є обставиною, що виключає можливість нарахування щомісячної доплати у розмірі 2000 грн до розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону № 2262-ХІІ, має бути обумовлений підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ, на підставі нормативно-правового акта компетентного органу, оскільки в такий спосіб досягається мета, яка слугувала підставою для ухвалення Постанови № 713, а саме зменшення диспропорцій в розмірах пенсій, визначених на законних підставах.

Суд зазначає, що перерахунок пенсії, проведений на виконання судового рішення з метою усунення порушеного права особи на належний розмір пенсії, право на отримання якого у особи виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

По суті, виконання судового рішення у справі № 380/1696/25 лише відновило стан, який мав існувати з 01.04.2019, якби відповідач діяв правомірно і вчасно провів перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення з включенням додаткових видів грошового забезпечення.

Тобто, це не "нове" підвищення грошового забезпечення, яке відбулося після 01.03.2018 за ініціативою Уряду, а відновлення справедливості щодо розміру пенсії, який мав бути встановлений раніше.

Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08 листопада 2022 року у справі № 420/2473/22, де Суд дійшов висновку, що оскільки перерахунок пенсії позивача, проведений пенсійним органом на виконання судового рішення з метою усунення порушеного його права на належний розмір пенсії, право на отримання якого у нього виникло до 01.03.2018, не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії, то позивач має право на щомісячну доплату до пенсії в розмірі 2000 грн відповідно до Постанови № 713, яка має виплачуватись для досягнення мети прийняття Постанови № 713 - поетапного зменшення диспропорцій у розмірах пенсій, призначених до 01.03.2018.

Суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини. У справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00) ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату певних надбавок до пенсії. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. У справі "Суханов та Ільченко проти України" (заяви № 68385/10 та № 71378/10) ЄСПЛ зазначив, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Таким чином, відмова відповідача у виплаті позивачу доплати в сумі 2000 грн після перерахунку пенсії на виконання судового рішення є порушенням права позивача на мирне володіння своїм майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також порушенням принципів належного урядування та правової визначеності.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У даній справі відповідач не довів правомірності своїх дій щодо припинення виплати доплати до пенсії, передбаченої Постановою № 713. Його доводи ґрунтуються на формальному тлумаченні норм права без урахування мети нормативного акта та правової природи судового перерахунку.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Необхідно зобов`язати відповідача відновити нарахування та виплату щомісячної доплати у розмірі 2000 грн з дати її припинення (але в межах позовних вимог з 01.09.2025).

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 969 грн, що підтверджується квитанцією від 15.10.2025.

Враховуючи задоволення позову, ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01.09.2025 року доплати до пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб».

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 01.09.2025 року ОСОБА_1 щомісячну доплату у розмірі 2000 грн відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб» виходячи з розміру грошового забезпечення, встановленого на підставі рішення суду по справі №380/1696/25 від 31.03.2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум, для перерахунку пенсії по втраті годувальника ОСОБА_2 .

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 969 (дев`ятсот шістдесят дев`ять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.12.2025.

Суддя Коморний О.І.