Справа № 460/7577/25
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2025 року м. Рівне№460/7577/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1 Військової частини НОМЕР_2
про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд ( з урахуванням заяви про зміну предмету позову):

визнати дії Військової частини НОМЕР_1 протиправними, що полягають у безпідставному застосуванні до призначення виплат грошового забезпечення ОСОБА_1 норми Закону України «Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» від 8 жовтня 2024 року № 3995-IX, який набрав чинності після зникнення безвісти ОСОБА_2 ;

визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №173 від 05.03.2025 «Про призначення виплати грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям», зокрема додаток 1 та додаток 2 до нього, в частині, що стосується щомісячної виплати для матері ОСОБА_1 грошового забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 , колишнього командира другого відділення третього взводу протитанкових ракетних комплексів третьої роти протитанкових ракетних комплексів, який зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 наказом від 30 листопада 2024 року №214, та який зник безвісти 20 листопада 2024 року під час виконання бойового завдання;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснювати виплати грошового забезпечення для ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №32 від 01.02.2025;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити грошове забезпечення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) з 01 лютого 2025 року у відповідності до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №32 від 01.02.2025.

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідачем безпідставно та протиправно було видано наказ командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №173 від 05.03.2025 «Про призначення виплат грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям», яким для позивача з 01.02.2025 вирішено здійснювати виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі 25% замість 50%. Крім того, вищезазначений наказ не відповідає вимогам п.п. 2.8.1.6. п.2.8.1. п.2.8 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України затвердженої наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31 січня 2024 № 40, а саме не зазначено про втрату чинності наказу командира військової частини НОМЕР_5 (з стройовій частині) №32 від 01.02.2025. Наказ командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №173 від 05.03.2025 «Про призначення виплат грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям» порушує права позивача на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди передбачених Порядком №884 (в редакції станом на 20.11.2024 рік, яка діяла на момент зникнення безвісти ОСОБА_2 ), адже відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Ухвалою суду від 30.04.2025 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 06.05.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено здійснити розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи та без проведення судового засідання.

19.08.2025 року на адресу суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_1 в якому відповідач вказує на те, що зміни внесені до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» прийняті згідно вимог принципу соціальної справедливості, так як 50% його грошового забезпечення повністю розподіляються між найближчими родичами зниклого безвісти військовослужбовця та 50% залишається на його рахунках з метою забезпечення йому гідного рівня для життя після повернення та забезпечення його базових потреб.

У відповіді на відзив позивач повністю підтримав позицію, викладену в адміністративному позові, та вважає, що твердження відповідача викладені у відзиві є необґрунтованими.

Ухвалою суду від 26.09.2025 залучено Військову частину НОМЕР_2 в якості співвідповідача.

На адресу суду надійшов відзив військової частини НОМЕР_2 , в якому відповідач вказує на те, що за наявного правового регулювання спірних правовідносин, 100 відсотків грошового забезпечення ОСОБА_2 , нарахованого з 20.11.2024 по 31.01.2025 включно, підлягало виплаті рівними частками (по 50 відсотків) батькам ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Що і було зроблено військовою частиною НОМЕР_2 на підставі відповідних наказів командира військової частини НОМЕР_1 , в тому числі на підставі Наказу № 32. Разом з тим, починаючи з 01.02.2025, лише 50 відсотків грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, виплачується членам його сім`ї в рівних частках. За такого правового регулювання спірних правовідносин, 50 відсотків грошового забезпечення ОСОБА_2 , нарахованого з 01.02.2025 підлягало виплаті рівними частками (по 25 відсотків) батькам ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Власне, керуючись нормами Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції після 01.02.2025 військовою частиною НОМЕР_2 і видано Наказ № 173.

Ухвалою суду від 30.12.2025 прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову у справі №460/7577/25 для спільного розгляду з первісним позовом.

За правилами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_5 №28 від 29.11.2024 ОСОБА_2 зник безвісти в районі ведення бойових дій під час виконання бойового завдання.

В подальшому було видано наказ командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративногосподарської діяльності) №173 від 05.03.2025 «Про призначення виплат грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям», відповідно до якого наказано призначити виплату грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям за період з дня захоплення в полон (зникнення безвісти) та до 31 січня 2025 року, членам їх сімей (іншим громадянам) відповідно до додатку 1 до цього наказу; призначити виплату грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям з 01 лютого 2025 року, членам їх сімей (іншим громадянам) відповідно додатку 2 до цього наказу.

Згідно довідки про грошове забезпечення та додаткової винагороди старшого солдата ОСОБА_2 за період служби у в/ч НОМЕР_5 для позивача було виплачено грошове забезпечення та додаткова винагорода старшого солдата ОСОБА_2 в наступних розмірах:

за листопад 2024 року 10 006,15 гривень (50% грошового забезпечення) та 26 316,64 гривень (50% додаткової винагороди);

за грудень 2024 року 11 589,16 гривень (50% грошового забезпечення) та 49 250,00 гривень (50% додаткової винагороди);

за січень 2025 року 11 617,07 гривень (50% грошового забезпечення) та 49 250,00 гривень (50% додаткової винагороди);

за лютий 2025 року 5808,53 гривень (25% грошового забезпечення) та 24 625,00 гривень (25% додаткової винагороди).

Позивач вважає, що відповідачем безпідставно та протиправно було видано наказ командира військової частини НОМЕР_5 (з адміністративно-господарської діяльності) №173 від 05.03.2025 «Про призначення виплат грошового забезпечення, що належить захопленим в полон або зниклим безвісти військовослужбовцям», яким для позивача з 01.02.2025 вирішено здійснювати виплату грошового забезпечення та додаткової винагороди у розмірі 25% замість 50%, у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається із Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абз.абз. 1, 3, 4 п. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції, чинній станом на 20.11.2024, військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

В подальшому, Законом України Про внесення зміни до пункту 6 статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, який набрав чинності 20.01.2025 та введений в дію з 01.02.2025, змінено порядок виплати грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців, які зникли безвісти.

Так, відповідно до абз.абз. 1, 2, 4-9 п. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції з 01.02.2025, за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або зниклими безвісти, зберігається виплата грошового забезпечення.

Військовослужбовець має право скласти у письмовій довільній формі особисте розпорядження на випадок захоплення його в полон або заручником, інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти про виплату належного йому грошового забезпечення особі (особам) за його вибором, визначивши розмір частки таких осіб у відсотках (далі - особисте розпорядження на випадок полону).

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені).

Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзаці четвертому цього пункту, грошове забезпечення виплачується повнолітнім дітям, рідним братам (сестрам), законним представником яких є військовослужбовець. Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 20 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань.

Виплата грошового забезпечення особі (особам), визначеній (визначеним) в особистому розпорядженні на випадок полону, та особам, передбаченим цим пунктом, здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців у нейтральних державах або зникнення безвісти, їх звільнення з полону або визнання судом безвісно відсутніми чи оголошення судом померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини.

Грошове забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, підлягає індексації відповідно до закону. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення таких військовослужбовців встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону та осіб, зазначених в абзацах четвертому - п`ятому цього пункту, належні та не виплачені військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками, а також інтернованим у нейтральних державах або зниклим безвісти, суми грошового забезпечення після оголошення їх судом померлими включаються до складу спадщини.

Відповідно до абз. 4 п. 6 ст. 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, в редакції з 01.02.2025, у разі відсутності особистого розпорядження на випадок полону грошове забезпечення виплачується дружині (чоловіку), законним представникам малолітніх (неповнолітніх) дітей, дітям з числа осіб з інвалідністю з дитинства (незалежно від віку) або їх законним представникам та батькам військовослужбовців (крім тих із зазначених осіб, які одержують від військовослужбовця аліменти, а також батьків, позбавлених батьківських прав, за умови що ці права не були поновлені).

Таким особам рівними частками виплачується частина грошового забезпечення, що в загальній сумі не перевищує 50 відсотків грошового забезпечення, визначеного після здійснення встановлених законом відрахувань. Тобто, при виплаті членам сім`ї грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти, слід керуватися тим, що частка кожного з них є рівною.

Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджено наявність у ОСОБА_2 батька - ОСОБА_3 та матері - ОСОБА_1 (позивач).

При цьому будь-які відомості про те, що ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав щодо ОСОБА_2 , помер, є безвісно відсутнім або оголошений померлим матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд зазначає, що особами, у яких виникло право на отримання грошового забезпечення ОСОБА_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Отже, за наявного правового регулювання спірних правовідносин 100 відсотків грошового забезпечення ОСОБА_2 нарахованого з 20.11.2024 по 31.01.2025 включно, підлягало виплаті рівними частками (по 50 відсотків) батькам ОСОБА_2 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що військова частина НОМЕР_5 діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України, а отже, жодної протиправності в діях відповідача щодо зменшення суми виплати грошового забезпечення військовослужбовця, який зник безвісти суд не встановив.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, у зв`язку із цим, враховуючи викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи відмову у задоволенні позову та приписи статті 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 30 грудня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_6 ) Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Суддя С.А. Борискін