Справа № 380/20388/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання вчинити дії.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 17.07.2019 включно відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 4463,15 грн за період з 01.03.2018 по 17.07.2019, відповідно до приписів абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 та з одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2019 № 154 позивача виключено зі списків особового складу частини. Позивач вказує, що з березня 2018 року змінився розмір його грошового забезпечення, у зв`язку з чим, відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078), у нього виникло право на отримання так званої "індексації-різниці". Оскільки сума підвищення доходу в березні 2018 року була меншою за суму можливої індексації, відповідач, на думку позивача, повинен був розрахувати та виплачувати фіксовану суму індексації до наступного підвищення тарифних ставок (окладів). Проте, відповідач протиправно не нараховував та не виплачував таку індексацію у період з 01.03.2018 по день звільнення 17.07.2019.

Позивач також посилається на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/6300/24, яким вже визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо невирішення питання про наявність права на індексацію-різницю, однак конкретну суму судом визначено не було. Тепер позивач просить зобов`язати відповідача виплатити індексацію у конкретно визначеному розмірі 4463,15 грн щомісячно.

Ухвалою від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач скористався правом на подання клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

У клопотанні відповідач зазначає, що позивач звільнений зі служби ще у 2019 році, і про порушення своїх прав мав дізнатися в день звільнення та отримання остаточного розрахунку. Посилаючись на нову редакцію статті 233 КЗпП України, яка встановила тримісячний строк звернення до суду у справах про стягнення належних при звільненні сум, відповідач вважає, що позивач пропустив цей строк без поважних причин.

Ухвалою суду від 10 листопада 2025 року у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Також відповідач зазначає, що у березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців відповідно до Постанови КМУ № 704.

Оскільки розмір підвищення доходу перевищив суму можливої індексації, то індексація в цьому місяці не нараховувалася, а місяць підвищення (березень 2018 року) став базовим для проведення подальшої індексації. Відповідач стверджує, що діяв правомірно, керуючись чинним законодавством та роз`ясненнями Мінсоцполітики.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.07.2019 № 154 прапорщика ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 17 липня 2019 року.

Згідно з довідкою про грошове забезпечення та розрахунковими листами, у період з березня 2018 року по липень 2019 року позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 05.06.2024 у справі № 380/6300/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невирішення питання про наявність у позивача права на отримання індексації-різниці за період з 01.03.2018 по 17.07.2019. Зобов`язано відповідача здійснити нарахування та виплату індексації-різниці за цей період з урахуванням висновків суду. У задоволенні вимоги про стягнення конкретної суми відмовлено як передчасної.

На виконання зазначеного рішення суду відповідач провів розрахунок, за яким право на індексацію у позивача відсутнє, оскільки сума підвищення доходу в березні 2018 року (7425,60 грн) перевищила суму можливої індексації (4463,15 грн).

Про це позивача повідомлено листом від 27.03.2025 № 50/14/13-3329.

Не погоджуючись із таким розрахунком та відмовою у виплаті, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам по суті, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця норма Конституції закріплює один з ключових принципів правової держави принцип законності, який зобов`язує суб`єктів владних повноважень діяти виключно в межах та у спосіб, визначені законом.

Статтею 43 Конституції України гарантує право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-III (далі Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 № 1282-XII (далі Закон № 1282-XII).

Статтею 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно зі статтею 4 Закону № 1282-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Статтею 6 Закону № 1282-XII передбачено, що у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078).

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Пунктом 5 Порядку № 1078 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано порядок проведення індексації у разі підвищення тарифних ставок (окладів). Згідно з абзацом першим пункту 5 Порядку № 1078, у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків (так званий "базовий місяць").

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення (абзац другий пункту 5 Порядку № 1078).

Абзацом третім пункту 5 Порядку № 1078 встановлено, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом п`ятим пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Згідно з абзацом шостим пункту 5 Порядку № 1078, до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається в результаті перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що місяць, у якому відбулося підвищення оплати праці (суми її постійних складових), є базовим при проведенні індексації. З метою вирішення питання про наявність/відсутність підстав для виплати індексації-різниці у місяці підвищення доходу необхідно порівняти суму підвищення грошового доходу із сумою індексації, яка мала бути виплачена у цьому місяці (якби підвищення не відбулося).

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 01 березня 2018 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було змінено структуру грошового забезпечення та підвищено розміри посадових окладів та окладів за військовим званням військовослужбовців. Отже, березень 2018 року став місяцем підвищення тарифних ставок (окладів), а отже "базовим" місяцем для проведення індексації грошового забезпечення позивача.

Для перевірки правомірності дій відповідача суд повинен з`ясувати, чи перевищив розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року суму індексації, яка склалася у цьому місяці. При цьому, відповідно до абзацу п`ятого пункту 5 Порядку № 1078, у місяці підвищення окладів для порівняння враховуються всі складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру.

Для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації-різниці у березні 2018 року необхідно порівняти суму грошового забезпечення у березні 2018 року (з урахуванням підвищених окладів та всіх постійних складових) із сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року. Різниця між цими сумами і буде розміром підвищення доходу.

Згідно з розрахунком, наданим відповідачем та не спростованим позивачем належними доказами:

· сума нарахованого грошового забезпечення позивача за лютий 2018 року становила 7 613,00 грн;

· сума нарахованого грошового забезпечення позивача за березень 2018 року становила 15 038,60 грн. Таким чином, розмір підвищення грошового доходу склав: 15 038,60 грн - 7 613,00 грн = 7 425,60 грн.

Далі необхідно визначити суму можливої індексації у березні 2018 року. Попереднім базовим місяцем для позивача був січень 2008 року. Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у березні 2018 року (від базового місяця січень 2008 року) становила 253,3%. Прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року становив 1762,00 грн. Сума можливої індексації розраховується як добуток прожиткового мінімуму на величину приросту індексу: 1762,00 грн * 253,3 / 100 = 4 463,15 грн.

Порівнюючи отримані величини, суд встановлює, що розмір підвищення грошового доходу позивача (7 425,60 грн) значно перевищив суму індексації, яка могла бути нарахована у березні 2018 року (4 463,15 грн).

Відповідно до абзацу третього пункту 5 Порядку № 1078, оскільки розмір підвищення грошового доходу перевищив суму індексації, сума індексації у місяці підвищення (березень 2018 року) не нараховується. У цьому випадку значення індексу споживчих цін у березні 2018 року приймається за 1 або 100 відсотків, і цей місяць стає новим базовим місяцем для обчислення індексації. Право на нарахування поточної індексації виникає лише тоді, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком перевищить поріг індексації (103%).

Позивач у позовній заяві помилково стверджує, що "збільшення грошового доходу позивача в березні 2018 року склало 0,00 грн", посилаючись на картку грошового забезпечення і порівнюючи суми 10130,00 грн за лютий і березень. Однак, таке твердження спростовується наданими відповідачем детальними розрахунками та фактом підвищення окладів згідно з Постановою № 704. Доводи позивача не відповідають фактичним обставинам справи щодо зміни складових грошового забезпечення.

Оскільки умова для нарахування індексації-різниці (перевищення суми можливої індексації над сумою підвищення доходу) не була виконана, у відповідача були відсутні законні підстави для нарахування та виплати такої індексації. Дії відповідача щодо визначення березня 2018 року базовим місяцем та ненарахування індексації-різниці відповідають вимогам Порядку № 1078 та фактичним обставинам зміни розміру грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У цій справі відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду належні та допустимі докази (розрахунок підвищення доходу, порівняльний аналіз виплат), які підтверджують правомірність його дій щодо ненарахування індексації-різниці у спірний період.

Позивач, у свою чергу, не надав доказів, які б спростовували розрахунки відповідача.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими. Відповідач довів, що підвищення грошового забезпечення позивача у березні 2018 року перевищило суму можливої індексації, що відповідно до імперативних норм Порядку № 1078 виключає можливість нарахування "фіксованої" суми індексації-різниці.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (учасник бойових дій).

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 26.12.2025.

Суддя Коморний О.І.