Справа № 140/4345/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/4345/25 пров. № А/857/27526/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в змішаній формі в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 140/4345/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Лозовський О.А.,

час ухвалення рішення 11 червня 2025 року,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2025 року №82 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; зобов`язання нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.04.2025 №82 про часткову відмову у перерахунку пенсії.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з врахуванням висновків, наданих судом в даному рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами розгляду документів, долучених до звернення, до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, позивачу зараховано 34 роки 0 місяців 14 днів як працівнику медичної сфери, що є недостатнім для права на виплату десяти пенсій. Звертає увагу суду на те, що до медичного стажу позивача не зарахований період роботи з 03.08.1987 року по 11.07.1990 року провізором-технологом міжлікарняної аптеки № 206 Аптечного управління виконавчого комітету Чернігівської обласної ради, оскільки відсутня інформація стосовно приналежності установи до закладів охорони здоров`я, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 за № 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років". Таким чином, на думку апелянта, відсутні законні підстави для врахування періоду роботи з 03.08.1987 року по 11.07.1990 року згідно довідки № 10 від 13.03.2025 року, оскільки не надано витяг з положення чи статуту вищезгаданої установи про приналежність до закладів охорони здоров`я, отже, на день досягнення пенсійного віку позивач не має 35 років страхового стажу в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів е-ж статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 КАС України, не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами, в тому числі електронної справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області, як одержувач пенсії по віку згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058) з 15.07.2024 року.

03.04.2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області, за місцем свого проживання, із заявою щодо нарахування та виплати грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058 у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії.

Рішеннями ГУ ПФУ в Івано-Франківській області від 10.04.2025 року № 82, яке за принципом екстериторіальності розглянуло вказану вище заяву позивача, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні такої грошової допомоги у зв`язку відсутністю необхідного стажу роботи в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пункт 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачає, що особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України постановою від 23.11.2011 N 1191 затвердив Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, який визначає умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок N 1191).

Відповідно до пункту 2 Порядку N 1191 до страхового стажу, який визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е", пункту "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 N 909.

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01.10.2011 призначається пенсія за віком відповідно до Закону N 1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Так, у постанові від 15.06.2022 у справі N 200/854/19-а Верховний Суд виснував:

"норму пункту 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону N 1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу "Прикінцеві положення" Закону N 1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону N 1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її, право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років, у редакції Закону N 1058 станом на час виникнення спірних правовідносин) на зазначених вище посадах.".

У постанові від 22.02.2024 у справі N 260/323/20, правовідносини у якій є подібними, Верховний Суд зазначив, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на визначених законодавством посадах, досягненням пенсійного віку, працюючи на цих роботах, а також неотриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічних правових висновків дотримався Верховний Суд і у постанові від 21.02.2024 у справі N 580/2737/23.

Не є спірним та не заперечується відповідачем, що ОСОБА_1 станом на день досягнення пенсійного віку (14.07.2024 року) працював фармацевтом в ЦРА № 12 та не отримував до моменту виходу на пенсію будь-якого іншого виду пенсії.

Як вбачається з рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про часткову відмову в перерахунку пенсії №82 від 10.04.2025 року, ОСОБА_1 не враховано до спеціального стажу період роботи з 03.08.1987 по 11.07.1990 провізором-технологом Міжлікарняної аптеки № 206 м.Чернігів, при цьому вказано, що стаж в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, складає 34 роки 0 місяців 14 днів на дату досягнення пенсійного віку.

Відповідно до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 (далі - Перелік №909), до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховуються періоди роботи на посадах:

- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у лікарняних закладах, лікувально-трудових профілакторіях, амбулаторно-поліклінічних закладах, закладах швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладах переливання крові, закладах охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладах, установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужбі, Держпраці, Держпродспоживслужбі та територіальних органах Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно - епідеміологічних закладах, діагностичних центрах;

- фармацевтів, асистентів фармацевтів, (незалежно від найменування посад), лаборантів в аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, в контрольно-аналітичних лабораторіях у аптеках, аптечних кіосках, аптечних магазинах, контрольно-аналітичних лабораторіях;

- лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) у Медико-соціальні експертних комісіях, бюро судово-медичної експертизи.

Згідно з пунктами 2 і 3 примітки до Переліку №909 робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим Переліком, дає право на пенсію за вислугу років, незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ; робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 01 січня 1992 року, яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до пункту 5 примітки до Переліку №909, робота на посаді провізора в закладах і установах, зазначених у цьому Переліку, до переведення на посаду фармацевта відповідно до Зміни №10 до національного класифікатора ДК 003:2010 «Класифікатор професій», затвердженої наказом Мінекономіки від 25.10.2021 №810, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 17 грудня 1959 року № 1397 затверджено Перелік установ, організацій та посад, робота в яких дає право на призначення пенсії за вислугу років, до якого включені посади завідуючого, керуючого та їх заступники, фармацевти, зайняті виготовленням ліків; фармацевти, зайняті контролем за виготовленням та відпуском ліків в аптечних установах: аптеках, відділеннях аптек (в тому числі при лікарнях, поліклініках, санаторіях тощо), галенових та контрольно-аналітичних лабораторіях.

Відповідно до наказу МОЗ СРСР від 30.12.1976 року № 1255 «Про затвердження номенклатури посад фармацевтичних працівників і положень про окремі установи і посади працівників аптечних установ» посада «провізор-технолог» відносилась до провізорських посад.

Згідно з пунктом 3 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22 червня 1995 року № 114 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1995 року за № 399/935 (був чинним до 12 листопада 2002 року), закладами охорони здоров`я є фармацевтичні (аптечні) заклади, до яких належать аптека, аптечна база (склад), контрольно-аналітична лабораторія, база (склад) медичної техніки, магазин медичної техніки, магазин медичної оптики.

Згідно з Роз`ясненням, яке є додатком до переліку закладів охорони здоров`я:

аптека - заклад охорони здоров`я, який функціонує з дозволу і під контролем державних органів, основним завданням якого є забезпечення населення, санаторно-профілактичних, лікувально-профілактичних, фізкультурно-оздоровчих, санаторно-курортних, науково-медичних та інших закладів охорони здоров`я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення (пункт 22);

аптека, на яку покладено адміністративне та організаційно-методичне керівництво аптеками району (міста), називається центральною районною (міською) аптекою (пункт 23);

аптека, яка призначена для переважного забезпечення однієї або декількох лікарень, інших закладів охорони здоров`я, а також населення медикаментами і предметами медичного призначення, називається відповідно лікарняною або міжлікарняною аптекою (пункт 24).

Відповідно до Переліку посад фармацевтичних працівників, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 22 червня 1995 року № 114 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1995 року за № 401/937 (був чинним до 12 листопада 2002 року):

до посад, які в аптеці заміщаються фахівцями з вищою фармацевтичною освітою (провізор), віднесено посади завідуючого, заступника завідуючого, завідуючого відділом (запасів, рецептурно-виробничим, аптечних філій), старшого провізора, провізора, провізора-аналітика, провізора-інтерна;

до посад, які в аптеці заміщаються фахівцями з середньою фармацевтичною освітою (фармацевт), віднесено посади завідуючого відділом (крім відділів, де вводяться посади фахівців з вищою фармацевтичною освітою), фармацевт, молодший фармацевт.

У пункті 3 Роз`яснень, які є додатком до переліку посад фармацевтичних працівників, зазначено, що посада «провізор-технолог» не наводиться у зв`язку з введенням посади «провізор».

Згідно з пунктом 3 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 892/7180, закладами охорони здоров`я є фармацевтичні (аптечні) заклади, до яких належать аптека, аптечна база (склад), база (склад) медичної техніки, база спеціального медичного постачання (центральна, республіканська, обласна), контрольно-аналітична лабораторія, лабораторія з аналізу якості лікарських засобів, магазин (медичної техніки, медичної оптики).

Згідно з Поясненням до Переліку закладів охорони здоров`я:

аптека - заклад охорони здоров`я, основним завданням якого є забезпечення населення, закладів охорони здоров`я, підприємств, установ і організацій лікарськими засобами і виробами медичного призначення (пункт 16);

аптека, на яку покладено організаційно-методичне керівництво аптеками району (міста), називається центральною районною (міською) аптекою (пункт 17);

аптека, яка призначена для переважного забезпечення однієї або декількох лікарень, інших закладів охорони здоров`я, а також населення медикаментами і предметами медичного призначення, називається відповідно лікарняною або міжлікарняною аптекою (пункт 18).

Крім того, пунктом 7 Правил роздрібної реалізації лікарських засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1997 №447, аптеки також віднесено до закладів охорони здоров`я.

Відповідно до Переліку провізорських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 894/7182, до посад провізорів-спеціалістів віднесено посади керівників фармацевтичних (аптечних закладів) та їх заступників (завідувач, директор, начальник, заступники з числа провізорів (завідувача, директора, начальника), посади керівників структурних підрозділів (завідувач, начальник, заступники з числа провізорів (завідувача, начальника), завідувач аптечного складу) та посади провізорів-спеціалістів (старший провізор, провізор, провізор-косметолог, провізор-аналітик, провізор клінічний, провізор-інтерн).

Відповідно до Переліку посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою (фармацевтів) у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 895/7183, до посад молодших спеціалістів з фармацевтичною освітою віднесено посади фармацевта та лаборанта.

На підставі системного аналізу вищенаведеного нормативного регулювання колегія суддів зазначає, що до закладів охорони здоров`я віднесені лікарняні заклади, аптечні бази (склади), бази (склади) медичної техніки, аптеки, а до посад, які надають право на пільгову пенсію, віднесені посади, зокрема, провізора, фармацевта (незалежно від найменування посад).

Враховуючи зазначене вище й те, що позивач з 03.08.1987 по 11.07.1990 працював провізором-технологом Міжлікарняної аптеки №206 м.Чернігів, що підтверджується матеріалами справи та записами в трудовій книжці, колегія суддів вважає правильним висновок суду попередньої інстанції про те, що Міжлікарняна аптека №206 м.Чернігів відноситься до закладів охорони здоров`я, в яких робота на посаді фармацевта (провізора), надає право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до п. 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону №1058, відтак період роботи ОСОБА_1 з 03.08.1987 по 11.07.1990 на посаді провізора-технолога має бути зарахований до спеціального стажу.

Таким чином, оскільки період роботи позивача з 03.08.1987 по 11.07.1990, що повинен бути зарахований до його спеціального стажу, становить 2 роки 11 місяців 09 днів, спеціальний стаж позивача в сукупності становить більше 35 років.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на позивача поширюється дія пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV та останній має право на отримання грошової допомоги при призначенні пенсії за віком у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене вище, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2025 року у справі № 140/4345/25 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 30 грудня 2025 року.