Справа № 380/20737/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, зобов`язання вчинити дії, -

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.09.2024 № 16 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", без урахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23 вересня 2024 року № 2603-вих-373 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) за період з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2023 року від 23 вересня 2024 року № 2603-вих-374;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 2603-вих-373 від 23 вересня 2024 року та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) за період з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2023 року за № 2603-вих-374 від 23 вересня 2024 року, з часу звернення за призначенням такої пенсії, тобто з 24 березня 2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає, що має право на перехід на пенсію державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу», оскільки має необхідний стаж роботи на посадах державної служби та в органах місцевого самоврядування, який зараховується до стажу держслужби. Позивач вказує, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі № 380/22854/24, яке набрало законної сили, вже було зобов`язано відповідача зарахувати до стажу державної служби періоди роботи в органах місцевого самоврядування та повторно розглянути заяву. Однак, відповідач, виконуючи рішення суду, формально зарахував стаж, але знову відмовив у переведенні на пенсію держслужбовця, посилаючись на недоцільність та не врахувавши надані позивачем оновлені довідки про складові заробітної плати, що призвело до розрахунку пенсії у значно меншому розмірі, ніж належить.

Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, оскільки воно порушує її право на соціальний захист та суперечить висновкам судів у попередніх справах.

Ухвалою від 21 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому проти позову заперечив. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що пенсійне забезпечення державних службовців з 01.05.2016 здійснюється відповідно до Закону № 889-VIII, який скасував норми Закону № 3723-XII (крім ст. 37 для певних категорій). Відповідач стверджує, що позивач не має права на призначення пенсії державного службовця, оскільки станом на 01.05.2016 не обіймала посаду державної служби (працювала в органі місцевого самоврядування) та не мала 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби. Також відповідач зазначив, що на виконання рішення суду у справі № 380/22854/24 ним проведено розрахунок пенсії за нормами Закону «Про державну службу», який показав, що розмір такої пенсії (2361,00 грн) є меншим за розмір пенсії, яку позивач отримує за Законом № 1058 (8412,13 грн). Тому, на думку відповідача, переведення є недоцільним.

Щодо довідок про заробітну плату, відповідач вказав, що підстави для їх врахування відсутні, оскільки право на пенсію держслужбовця не підтверджено.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , позивач має тривалий стаж роботи в органах місцевого самоврядування.

Зокрема, з 05.09.1996 по 01.10.2001 вона працювала на посаді спеціаліста II категорії, згодом I категорії Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, а з 02.10.2001 на посаді спеціаліста I категорії Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради (нині спеціаліст сектору соціальних програм Сихівського відділу соціального захисту).

За час проходження служби позивач 05.09.1996 прийняла присягу державного службовця, а 09.11.2001 присягу посадової особи місцевого самоврядування. Їй присвоювалися ранги державного службовця (15, 14, 13) та посадової особи місцевого самоврядування (13, 12, 11).

24.03.2023 позивач звернулася до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Однак, рішенням ГУ ПФУ в Чернівецькій області від 30.03.2023 № 16 їй було відмовлено у такому переведенні через відсутність необхідного стажу державної служби.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 380/9107/23 це рішення було визнано протиправним та скасовано, а відповідача зобов`язано перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця з 24.03.2023. Суд встановив, що позивач має право на таку пенсію, оскільки її стаж в органах місцевого самоврядування прирівнюється до стажу держслужби.

На виконання рішення суду у справі № 380/9107/23 відповідач формально зарахував стаж, але пенсію розрахував у мінімальному розмірі, не взявши до уваги надані позивачем довідки про зарплату, оскільки вони не відповідали встановленій формі.

Згодом, отримавши належним чином оформлені довідки, позивач 24.09.2024 знову звернулася із заявою про переведення на пенсію державного службовця.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області від 30.09.2024 № 16 їй знову відмовлено з тих самих підстав (відсутність стажу).

Ця відмова оскаржена в судовому порядку. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 у справі № 380/22854/24, яке набрало законної сили, зобов`язано відповідача зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 02.10.2001 по 24.09.2024 та повторно розглянути заяву.

Судовими рішеннями у справі № 380/22854/24 встановлено преюдиційні обставини: посади в органах місцевого самоврядування, які обіймала позивач, відносяться до посад, стаж на яких зараховується до стажу державної служби, і позивач має необхідний стаж (понад 20 років) для призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII.

На виконання рішення суду у справі № 380/22854/24, 10.06.2025 ГУ ПФУ в Одеській області прийняло рішення № 16 (повторний розгляд). У цьому рішенні відповідач знову відмовив у переведенні на пенсію державного службовця, посилаючись на "недоцільність".

Відповідач провів розрахунок пенсії, який склав 2361,00 грн, що значно менше за поточну пенсію за віком (8412,13 грн). При цьому розрахунок проводився на підставі наявних у справі матеріалів без урахування нових довідок про складові заробітної плати, поданих позивачем.

24.09.2024 позивач звернулася із новою заявою про призначення (перехід) на пенсію державного службовця, до якої долучила:

- Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 № 2603-вих-373;

- Довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) за період з 01.03.2018 по 28.02.2023 від 23.09.2024 № 2603-вих-374. Ці довідки видані Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та складені за формами, затвердженими постановою правління ПФУ від 17.01.2017 № 1-3.

За принципом екстериторіальності заяву розглядало ГУ ПФУ в Одеській області. Рішенням від 30.09.2024 № 16 відповідач вкотре відмовив у переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу». У рішенні зазначено, що позивач не має права на таку пенсію, оскільки станом на 01.05.2016 не працювала на посадах державної служби (працювала в ОМС) та не має 20 років стажу на посадах, віднесених до категорій посад державної служби.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця конституційна норма закріплює принцип законності, який вимагає від суб`єктів владних повноважень неухильного дотримання приписів законодавства при реалізації своїх функцій.

Стаття 22 Конституції України гарантує, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII) з 1 травня 2016 року втратив чинність Закон України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" (далі - Закон № 3723-XII), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 розділу ХІ Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 розділу ХІ Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

У справі № 380/22854/24 судами вже встановлено, що позивач має понад 20 років стажу, який прирівнюється до стажу державної служби (робота в органах місцевого самоврядування, яка відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу держслужби).

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, право позивача на пенсію державного службовця є преюдиційним фактом і не підлягає повторному доказуванню. Відмова відповідача з підстав відсутності стажу є протиправною та ігнорує обов`язковість судового рішення.

Щодо врахування довідок про складові заробітної плати. Стаття 37 Закону № 3723-XII визначає, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 (далі Порядок № 622), деталізує механізм обчислення пенсії. Згідно з пунктом 4 Порядку № 622, пенсія призначається у розмірі 60 відсотків суми заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок. При цьому:

· посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби;

· розмір інших виплат (премії, надбавки) визначається за вибором особи за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією.

Пунктом 5 Порядку № 622 передбачено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики. Постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 № 1-3 затверджено форми довідок:

· про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

· про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Позивач надав відповідачу саме такі довідки (№ 2603-вих-373 та № 2603-вих-374 від 23.09.2024), видані уповноваженим органом за встановленою формою.

Органи Пенсійного фонду не мають права на власний розсуд визначати розмір заробітної плати для обчислення пенсії без урахування належним чином оформлених довідок, виданих роботодавцем, який володіє первинною документацією про нарахування зарплати та сплату внесків.

Відмова відповідача врахувати ці довідки призвела до штучного заниження розрахункового розміру пенсії державного службовця та до помилкового висновку про "недоцільність" переходу на цей вид пенсії.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини. У справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00) ЄСПЛ наголосив, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

У справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви № 68385/10 та № 71378/10) ЄСПЛ зазначив, що якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання» на реалізацію цього права.

Позивач, маючи необхідний стаж та надавши належні документи про зарплату, мала законні сподівання на призначення пенсії у розмірі, визначеному законом.

Крім того, у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Суд підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

В ігноруванні відповідачем поданих довідок та проведенні розрахунку пенсії на власний розсуд без їх урахування є порушення принципу належного урядування. Зазначене підтверджується також практикою Верховного Суду.

Неприйняття таких довідок без належного обґрунтування є протиправним.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що дії відповідача щодо невикористання наданих позивачем довідок при обчисленні пенсії та, як наслідок, відмова у переведенні на пенсію держслужбовця через нібито "недоцільність" (яка виникла внаслідок штучного заниження розрахункового розміру пенсії) є протиправними. Для ефективного поновлення прав позивача необхідно зобов`язати відповідача призначити пенсію з дати звернення (24.03.2023), здійснивши її обчислення саме на підставі наданих довідок про складові заробітної плати.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували доводи позивача або свідчили про недостовірність наданих довідок.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи, що право позивача на пенсію державного службовця підтверджено судовими рішеннями, а розмір пенсії має обчислюватися на підставі поданих довідок, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Ефективним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача призначити пенсію з дати звернення (24.03.2023) на підставі наданих довідок.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. Ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 30.09.2024 № 16 щодо відмови у переведенні ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу", без урахування довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23 вересня 2024 року № 2603-вих-373 та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) за період з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2023 року від 23 вересня 2024 року № 2603-вих-374.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) призначити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII "Про державну службу" з урахуванням пунктів 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу" на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) за № 2603-вих-373 від 23 вересня 2024 року та про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи перед зверненням за пенсією) за період з 01 березня 2018 року по 28 лютого 2023 року за № 2603-вих-374 від 23 вересня 2024 року, з часу звернення за призначенням такої пенсії - 24 березня 2023 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 1211 (Одна тисяча двісті одинадцять ) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.12.2025.

Суддя Коморний О.І.