Справа № 160/815/25
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/815/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянув в письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року (суддя Луговська Г.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії ГУ ПФУ в Чернігівській області від 19.11.2024 № 64;

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону ВР України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, у зв`язку із зайнятістю повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці у період з 10.05.1989 по 27.04.1990 (11 місяців і 18 днів), з 14.05.1990 по 09.04.1996 (5 років 10 місяців і 26 днів) та у період з 15.08.1996 по 24.02.1997 (8 місяців та 10 днів) починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 12.11.2024.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.11.2024 ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-ХІІ), на момент звернення він досяг 57-річного віку, його страховий стаж становив 34 роки 1 місяць 10 днів, та у нього наявний пільговий стаж роботи за списком №1 з 10.05.1989 по 27.04.1990 (11 місяців і 18 днів), з 14.05.1990 по 09.04.1996 (5 років 10 місяців і 26 днів) та у період з 15.08.1996 по 24.02.1997 (8 місяців та 10 днів). Але за наслідками розгляду її заяви та доданих до неї документів ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії у зв`язку відсутністю пільгового стажу за Списком №1 через безпідставне незарахування наявного в нього пільгового стажу за Списком №1, а також запропонував надати документи відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку надання та оформлення документів для признання (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З урахуванням зазначеного позивач вважає, що відповідач ГУ ПФУ в Чернігівській області діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки ним було надано на підтвердження наявного страхового та пільгового стажу трудова книжка, яка є основним документом для призначення пенсії, що, в свою чергу, призвело до прийняття ним необґрунтованого та протиправного рішення та зумовило звернення позивача до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права. Враховуючи наведене спірне рішення є протиправним та належить до скасування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 у справі №160/815/25 позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області №64 від 19.11.2024 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано ГУ ПФУ в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12.11.2024, з урахуванням висновків суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ГУ ПФУ в Чернігівській області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що відповідно до наданих позивачем документів на момент його звернення з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 в нього відсутній пільговий стаж за Списком №1 і для підтвердження наявності в позивача цього стажу необхідно надати документи відповідно до пп.5 п. 2.1 Порядку надання та оформлення документів для признання (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування , але такі документи не були ним надано, тому за цих підстав позивачу правомірно відмовлено в призначенні такої пенсії рішенням №64 від 19.11.2024.

Позивач своїм правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12.11.2024 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Чернігівській області, який уповноважений розглянути подану заяву ОСОБА_1 .

Розглянувши заяву та додані до неї документи ГУ ПФУ в Чернігівській області прийнято рішення №64 від 19.11.2024 про відмову позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зазначено, що вік позивача 57 років 6 місяців 19 днів, страховий стаж позивача становить 34 роки 1 місяць 10 днів, пільговий стаж за Списком №1 відсутній. Для визначення права на пенсію за віком за Списком №1 необхідно надати документи передбачені пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Отже відповідачем відмовлено позивачу в призначенні в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 через відсутність довідки про підтвердження пільгового стажу за Списком №1.

Вважаючи вищезазначене рішення протиправним та безпідставним, позивач, з метою захисту своїх порушених прав, звернулася із цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Так, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005р. № 383 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.12.2005р. за № 1451/11731), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до п. 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005р. № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

Статтею 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявності трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року (далі Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Отже, основним документом для призначення пенсії на пільгових умовах є трудова книжка, а надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17.

Верховний Суду у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

За позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

При цьому не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у справі №520/15025/16-а в постанові від 19.02.2020р., не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

У спірному випадку підставами для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 є досягнення останнім пенсійного віку та наявність необхідного страхового та пільгового стажу, у спірному рішенні відповідачем зазначено про відмову в призначенні пенсії з огляду на відсутність пільгового стажу, оскільки відсутня пільгова довідка, і відсутні будь-які посилання щодо невідповідності даних щодо періодів роботи позивача, зазначених у трудовій книжці, помилок у їх оформленні.

З долученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 вбачається, що трудова книжка містить записи періодів роботи останнього, у тому числі періоди роботи позивача 10.05.1989р. по 27.04.1990р., з 14.05.1990р. по 09.04.1996р., з 15.08.1996 по 24.04.1997, записи трудової книжки завірені підписом та печаткою, оформлені належним чином та містять відомості щодо характеру роботи позивача і відповідачем під час розгляду цієї справи судом ці обставини не були спростовані.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що здійснення перевірки довідок, пенсійним фондом здійснюється лише у разі відсутності записів у трудовій книжці, тоді як у спірному випадку періоди роботи належним чином зафіксовані у трудовій книжці позивача і копія трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, була надана позивачем відповідачу разом із заявою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, і за таких обставин надані позивачем документи в повній мірі надають пенсійному органу можливість встановити наявність пільгового стажу роботи позивача і вирішити питання про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

При цьому відповідачем під час розгляду цієї справи не спростовані відомості, які зазначені у трудовій книжці позивача, не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці позивача стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні.

З урахуванням вищенаведеного приймаючи до уваги, що діючим законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед іншими відомостями, тобто визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки, позивачем було надано відповідачу разом з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1 трудову книжку, яка містить записи про періоди роботи позивача, які завірені підписом та печаткою, оформлені належним чином та містять відомості щодо характеру роботи позивача колегія суддів вважає що відповідач у справі під час прийняття рішення №64 від 19.11.2024р. діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, що є підставою для визнання такого рішення суб`єкта владних повноважень протиправним, тому суд першої інстанції постановив правильне рішення щодо задоволення цієї частини позовних вимог позивача.

Стосовно заявлених позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, відповідно до пункту «а» статті 13 Закону ВР України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, у зв`язку із зайнятістю повний робочий день на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці у період з 10.05.1989 по 27.04.1990 (11 місяців і 18 днів), з 14.05.1990 по 09.04.1996 (5 років 10 місяців і 26 днів) та у період з 15.08.1996 по 24.02.1997 (8 місяців та 10 днів) починаючи з дня звернення із заявою про призначення пенсії - з 12.11.2024, то колегія суддів з урахуванням обсягу та змісту дискреційних повноважень відповідача щодо призначення пенсії, які визначені Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вважає що суд першої інстанції обґрунтовано з метою здійснення ефективного захисту порушеного права позивача зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 12.11.2024 з урахуванням висновків суду та правової оцінки наданої у рішенні.

Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору та постановив правильне рішення про часткове задоволення заявлених позивачем у справі позовних вимог.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров