Справа № 380/25272/25
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

29 грудня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до 16 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до 16 Регіональної Військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі - відповідач), за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа), у якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову щодо не затвердження Довідки військово-лікарської комісії про непридатність позивача до військової служби;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути питання затвердження Довідки військово-лікарської комісії про непридатність позивача до військової служби та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

Ухвалою від 29.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Разом із позовом ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти дії щодо призову позивача на військову службу під час мобілізації до ухвалення судом рішення по суті адміністративної справи щодо не затвердження Довідки ВЛК ОСОБА_1 про непридатність позивача до військової служби.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає, що 15.11.2024 пройшов військово-лікарську комісію при ІНФОРМАЦІЯ_2 , за результатами якої на підставі статті 13-а графи ІІ Розладу хвороб визнаний непридатним до військової служби.

ОСОБА_1 хворіє на автоімунний тиреоїдит з гіпоплазію щитовидної залози, гіпотиреоз в стадії медикаментозної декомпансації (Е06), що підтверджується копією висновку лікаря від 15.11.2024 № 799.

11.08.2025 позивач отримав відповідь за № 1190/3/6139 на адвокатський запит від 07.10.2025 № 213-25 про те, що комплект медичних документів позивача, який надійшов на адресу НОМЕР_1 РВЛК 16.12.2024 № 98 опрацьований спеціалістами комісії та 16.06.2025 №2327 не затверджена постанова, оформлена Довідкою ВЛК (з комплектом документів) із відповідними роз`ясненнями та рекомендаціями надіслана на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 .

02.10.2025 позивач отримав відповідь ІНФОРМАЦІЯ_4 за №1159/8/5538 на адвокатський запит від 24.09.2025 №190-25, в якій повідомлено, що медичний огляд позаштатними ВЛК при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється з дотриманням вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МОУ від 14.08.2008 № 402 з урахуванням періоду мобілізації та воєнного стану.

Також позивач отримав від відповідача та третьої особи відповіді на адвокатські запити про те, що станом на 10.11.2025 у 16 РВЛК медичні документи щодо військовозобов`язаного ОСОБА_1 відсутні.

Позивач наголошує, що був визнаний непридатним до військової служби, його Довідка ВЛК підлягала затвердженню 16 Регіональною ВЛК, однак, відповідач порушив порядок затвердження останньої, тому постанова 16 Регіональної ВЛК підлягає скасуванню. Стверджує, що для того, щоб забезпечити його право на захист з метою поновлення порушеного права змушений звернутися із заявою про забезпечення позову поки йде оскарження спірної постанови. Реалізація права на оскарження постанови 16 РВЛК, якою не затверджена Довідка ВЛК ОСОБА_1 неможлива до надання судом оцінки на предмет правомірності її відмови у затвердженні, оскільки в іншому разі при задоволенні позову, поновити порушенні права та інтереси позивача буде істотно ускладнено.

Також звертає увагу суду на те, що без вжиття заходів забезпечення позову мобілізаційні заходи відносно ОСОБА_1 можуть бути завершені, а тому будь-яке рішення у цій справі не поновить порушені права, про які ним наголошено.

Отже, на переконання позива, наявна підстава для забезпечення позову, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС України

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи відсутність необхідності отримати додаткові документи або пояснення від учасників справи, суд розглядає заяву позивача у письмовому провадженні без виклику сторін.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд враховує таке.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Статтею 151 КАС України передбачено вичерпний перелік заходів забезпечення позову, відповідно до якого позов може бути забезпечено шляхом:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Наведеною вище нормою процесуального закону передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення позову і суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається у письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

Із аналізу наведеної норми слідує, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, у тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Таким чином, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявників щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 826/13306/18, в якій зазначено, що обґрунтовуючи клопотання про забезпечення позову щодо "очевидності" ознак протиправних бездіяльності, дій або рішень відповідача та порушення прав позивача, то попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваної бездіяльності дії або рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів, повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною 2 статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, оцінює, зокрема, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у майбутньому.

Втім, представник позивача в обґрунтування обставин, про які ним зазначено в заяві про забезпечення позову, не надав належних доказів, що унеможливлює надання їм оцінки судом та встановлення наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність відповідача є очевидно протиправними.

Верховний Суд у постанові від 03.05.2023 у справі № 640/15534/22 вказав, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Твердження представника щодо імовірності призову позивача на військову службу під час мобілізації в особливий період, та набуття ним юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, базуються на очевидній неправомірності рішення 16 Регіональної Військово-лікарської комісії, проте такі аргументи потребують перевірки в ході судового розгляду.

Імовірність мобілізації під час правового режиму воєнного стану не може вважатись "реальною загрозою", а є виконанням конституційного обов`язку громадянина щодо захисту Вітчизни.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Отже, на такій стадії суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності рішення відповідача, оскільки позивач не надав належних доказів та обґрунтувань того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Інших доводів на підтвердження доцільності застосування заходів забезпечення позову представник позивача не зазначив.

За приписами ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність передбачених ч. 1 ст. 150 КАС України підстав для вжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За наведених обставин, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 150-154, 243, 248, 250, 256, 294, 295 КАС України, суд

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу постановлено у письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Кисильова О.Й.