Справа № 380/4964/25
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/4964/25 пров. № А/857/28071/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року в справі № 380/4964/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним дій, зобов`язання вчинити дії,-

суддя в 1-й інстанції Коморний О.І.,

час ухвалення рішення 27 травня 2025 року,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 27.05.2025,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач), в якому просив зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з дня права 29.08.2022 (одним платежем) ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з 01.04.1996 по 30.09.1998 роки № 05/1656 від 18.05.2015 видана МП «Радужнийтеплосеть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації; за період роботи з 01.06.1999 по 30.09.2003 згідно довідки про заробітну плату № 370 від 25.03.2015 видана ОАО «Варьеганнефть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період з 01.10.2003 по 31.01.2011 року довідки про заробітну плату від 25.03.2015 № 49 видана ТзОВ «Виробничим побутовим управлінням» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації за період роботи з 01.01.2011 по 31.05.2015 згідно довідки про заробітну плату № 02/24 від 26.05.2015 видана ТзОВ «Росна» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 380/25643/23 та з урахуванням проведених виплат.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу довідок про заробітну плату для обчислення пенсії №05/1656 від 18.05.2015, №370 від 25.03.2015, №49 від 25.03.2015, №02/24 від 26.05.2015.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29.08.2022 з урахуванням довідок про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з 01.04.1996 по 30.09.1998 роки № 05/1656 від 18.05.2015 видана МП «Радужнийтеплосеть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період роботи з 01.06.1999 по 30.09.2003 згідно довідки про заробітну плату № 370 від 25.03.2015 видана ОАО «Варьеганнефть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період з 01.10.2003 по 31.01.2011 року довідки про заробітну плату від 25.03.2015 № 49 видана ТзОВ «Виробничим побутовим управлінням» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації за період роботи з 01.01.2011 по 31.05.2015 згідно довідки про заробітну плату № 02/24 від 26.05.2015 видана ТзОВ «Росна» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, з урахуванням рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10.04.2024 у справі № 380/25643/23, та провести виплату з урахуванням проведених виплат.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосуванням норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку обчислення стажу та заробітку, набутого на території російської федерації, крім підтвердження сплати внесків до Пенсійного фонду рф.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, у якому висловив незгоду з її доводами, вважає оскаржуване рішення суду обґрунтованим та законним. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Колегія суддів вважає можливим розглянути дану справу в порядку письмового провадження відповідно до п.3 ч.1 ст. 311 КАС України.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, згідно трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 23.01.1992, позивач працював :

- з 01.04.1996 30.09.1998 - МП «Радужнийтеплосеть», робота, підтверджена довідкою про заробітну плату № 05/1656 від 18.05.2015, виданою МП «Радужнийтеплосеть» Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації.

- з 01.06.1999 30.09.2003 - ОАО «Варьеганнефть», робота, підтверджена довідкою про заробітну плату № 370 від 25.03.2015, виданою ОАО «Варьеганнефть» Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації.

- з 01.10.2003 31.01.2011, ТзОВ «Виробниче побутове управління», робота, підтверджена довідкою про заробітну плату № 49 від 25.03.2015, виданою ТзОВ «Виробниче побутове управління» Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації.

- з 01.01.2011 31.05.2015- ТзОВ «Росна», робота, підтверджена довідкою про заробітну плату № 02/24 від 26.05.2015, виданою ТзОВ «Росна» Ханти-Мансійського автономного округу Російської Федерації.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/17279/22 від 10.01.2023, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 23.01.1992 по 26.01.1996 у ТОВ «Фірма ПП», з 01.01.2004 по 09.02.2010, з 05.03.2010 по 14.01.2011 у ТОВ «Виробничо-побутове управління», а також з 20.01.2011 по 31.05.2012, з 01.10.2012 по 31.05.2013, з 01.11.2013 по 31.05.2014 у ТОВ «Росна» та повторно розглянути заяву від 29.08.2022.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/25643/23 від 10.04.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.09.2023 щодо проведення перерахунку його пенсії на підставі довідок про заробітну плату № 05/1656, № 370, № 49, № 02/24 та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду.

Листом від 04.12.2024 відповідач відмовив в перерахунку пенсії з урахуванням вищезазначених довідок про заробітну плату, мотивований тим, що судове рішення не містить зобов`язання щодо врахування довідок, а також через неможливість перевірки даних у зв`язку з війною.

Позивач вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відтак звернувся з цим позовом до суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Згідно з частинами першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

З огляду на вказану норму та враховуючи те, що персоніфікований облік відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування запроваджений в Україні з 01.07.2000, але такий облік не охоплює осіб, які працювали поза межами України, то підтвердження нарахованої заробітної плати для осіб, які працювали поза межами України та мають право на призначення пенсії в Україні, має відбуватися на підставі первинних документів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що при вирішенні спірного питання, слід враховувати Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (Угода припинила дію для України 19 червня 2023 року, Угода 1) та Угодою між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14 січня 1993 року (Угода припинила дію 04 липня 2023 року, Угода 2).

Відповідно до статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в сфері пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода), яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди визначено, що ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди.

Приписами статті 6 Угоди встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Положеннями статті 3 Угоди також визначено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчислення. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно із законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

За змістом частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно зі статтею 22 федерального закону № 167-ФЗ від 15.12.20001 «Про обов`язкове пенсійне страхування в Російській Федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території Російській Федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян Російської Федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Відповідно до статті 2 Федерального Закону Російської Федерації № 173-ФЗ від 17.12.2001 "Про трудові пенсії в Російській Федерації", який застосовувався до 01.01.2015, страховий стаж - та, що враховується при визначенні права на трудову пенсію, сумарна тривалість періодів роботи та (або) іншої діяльності, протягом якої сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації, а також інші періоди, що зараховуються до страхового стажу.

Згідно з частиною першою статті 10 наведеного вище Федерального Закону №173-ФЗ до страхового стажу включаються періоди роботи та (або) іншої діяльності, які виконувались на території Російської Федерації особами, вказаними в частині першій статті 3 даного Федерального закону, за умови, що за ці періоди сплачувались страхові внески до Пенсійного Фонду Російської Федерації.

При підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, до реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку за вказаний період та (або) документів, що видаються роботодавцями або відповідними державними (муніципальними) органами в порядку, який встановлений законодавством Російської Федерації (частина перша статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ).

Відповідно до частини другої статті 14 Федерального Закону № 173-ФЗ при підрахунку страхового стажу періоди, що передбачені статтями 11 та 12 даного Федерального закону, після реєстрації громадянина як застрахованої особи відповідно до Федерального Закону від 01.04.1996 № 27-ФЗ "Про індивідуальний (персоніфікований) облік в системі обов`язкового пенсійного страхування" підтверджуються на підставі відомостей індивідуального (персоніфікованого) обліку.

Аналогічні за змістом положення щодо визначення страхового стажу, періодів роботи та (або) іншої діяльності, що включаються до страхового стажу, та правил обчислення та порядку підтвердження страхового стажу містяться і у Федеральному Законі Російської Федерації від 28.12.2013 № 400-ФЗ "Про страхові пенсії" (статті 3, 11, 14).

Отже, як за законодавством України, так і за законодавством російської федерації обов`язковою умовою для врахування відомостей про заробітну плату при обчисленні пенсії є сплата страхових внесків за цей період до Пенсійного фонду Російської Федерації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 560/764/21.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 також дійшов висновку про врахування відомостей зазначених в довідках про заробітну плату, отриману в Російській Федерації, лише за умови підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

На переконання колегії суддів, саме по собі зарахування до страхового стажу періодів роботи на території Російській Федерації не може бути підставою для врахування заробітку, отриманого за вказаний період, без підтвердження належними доказами відрахувань із заробітної плати позивача в Пенсійний фонд Російської Федерації, а також утримання відповідних податків із його заробітної плати.

Така позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 14 серпня 2025 року в справі № 300/2075/23

З цим мотивів відхиляється посилання сторони позивача на рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/25643/23 від 10.04.2024, яке залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.09.2024, яким зараховано позивачу до страхового стажу періоди роботи з 23.01.1992 по 26.01.1996 у ТОВ «Фірма ПП», з 01.01.2004 по 09.02.2010, з 05.03.2010 по 14.01.2011 у ТОВ «Виробничо-побутове управління», а також з 20.01.2011 по 31.05.2012, з 01.10.2012 по 31.05.2013, з 01.11.2013 по 31.05.2014 у ТОВ «Росна» та зобов`язано повторно розглянути заяву.

Як встановлено апеляційним судом, із заробітної плати зазначеної в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з 01.04.1996 по 30.09.1998 роки № 05/1656 від 18.05.2015 видана МП «Радужнийтеплосеть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації здійснювалися відрахування в Пенсійний фонд російської федерації.

Водночас з вказаних в довідці про заробітну плату № 370 від 25.03.2015 виданої ОАО «Варьеганнефть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, сум заробітної плати за період роботи з 01.06.1999 по 30.09.2003, страхові внески в Пенсійний фонд російської федерації не відраховувалися.

У довідці про заробітну плату від 25.03.2015 № 49, яка видана ТзОВ «Виробничим побутовим управлінням» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період з 01.10.2003 по 31.01.2011 року вказано, що страхові внески в Пенсійний фонд рф здійснювалися з 01.01.2006 по 28.02.2010 року. За період з жовтня 2003 по грудень 2005 та з березня 2010 по січень 2011 року, страхові внески в Пенсійний фонд не вносилися.

Також згідно з довідкою про заробітну плату № 02/24 від 26.05.2015 видана ТзОВ «Росна» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період з 01.01.2011 по 31.05.2015 року, на суми заробітку нараховувалися внески в Пенсійний фонд з 2013 року.

Суд не бере до уваги посилання на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.02.2018 у справі №527/1655/17, від 23.04.2019 у справі №376/149/18, від 24.10.2019 у справі №376/1020/16, від 05.03.2020 у справі №539/3234/16, оскільки у зазначених справах вирішувалось питання про врахування при обчисленні пенсії заробітку отриманого на території України, а не поза її межами.

Оскільки матеріали справи не містять доказів сплати страхових внесків за спірні періоди до Пенсійного Фонду російської федерації, на противагу цього судовим розглядом встановлено відсутність сплати страхових внесків за період з 01.06.1999 по 30.09.2003, з жовтня 2003 по грудень 2005 та з березня 2010 по січень 2011, 01.01.2011 по 31.12.2012, що позивачем не заперечується, відтак відсутні підстави для врахування відомостей про заробітну плату за вказані періоди при обчисленні пенсії ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції зауважує, що висновки суду засновані не на відсутності інформації про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду російської федерації та неможливість їх підтвердження, а на достеменно встановлених та підтверджених доказами обставинах несплати таких внесків.

Також колегія суддів зазначає, що на час роботи позивача в російській федерації Україна була учасником вищезгаданих Угод, відтак норми цих угод застосовуються до спірних відносин.

У Рішенні від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає зміні в частині зазначення періодів врахування відомостей про заробітну плату для обчислення пенсії позивача.

В решті, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.308,315,316,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задовольнити частково.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року в справі № 380/4964/25 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у такій редакції:

«3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з 29.08.2022 з урахуванням заробітку зазначеному в довідці про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з 01.04.1996 року по 30.09.1998 року № 05/1656 від 18.05.2015 видана МП «Радужнийтеплосеть» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період з 01.01.2006 року по 28.02.2010 року згідно довідки про заробітну плату від 25.03.2015 № 49 видана ТзОВ «Виробничим побутовим управлінням» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, за період роботи з 01.01.2013 по 31.05.2015 згідно довідки про заробітну плату № 02/24 від 26.05.2015 видана ТОВ «Росна» Ханти-Мансійського автономного округу російської федерації, та провести виплату з урахуванням виплачених сум.»

Урешті рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року в справі № 380/4964/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 30 грудня 2025 року.