Справа № 580/11457/25
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року справа № 580/11457/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Державної екологічної інспекції центрального округу до Канівської міської ради, Виконавчого комітету Канівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов Державної екологічної інспекції центрального округу (далі позивач) до Канівської міської ради (далі відповідач 1), Виконавчого комітету Канівської міської ради (далі відповідач 2), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Канівської міської ради та Виконавчого комітету Канівської міської ради щодо не виконання делегованих повноважень, в частині організації і здійснення землеустрою на території сільської ради, а саме: не встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць, не закріплення межовими знаками встановленого зразка в порядку, передбаченому законодавством та не внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру;

зобов`язати Канівську міську раду та Виконавчий комітет Канівської міської ради виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на території сільської ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць, закріпити межовими знаками встановленого зразка в порядку, передбаченому законодавством та внести відомості про них до Державного земельного кадастру.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць не розроблені, межі не винесені в натуру (на місцевість) і не закріплені межовими знаками встановленого зразка.

Контроль за створенням водоохоронних зон та меж прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій у порядку вимог статті 87, 88, 89 Водного кодексу України, ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчим комітетом Канівської міської ради не забезпечується.

Тому позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 20.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено відповідачу строк для надання відзиву.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що у місті Каневі розроблено та затверджено містобудівну документацію рішенням № 8-41 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану міста Канева Черкаської області» та № 8-42 від 31.08.2017 «Про затвердження плану зонування території (зонінгу) м. Канева», в якій зазначена нормативна прибережна захисна смуга р. Дніпро, водосховища 100 м, а також прибережна захисна смуга від струмків та водотоків 25 м.

Також, у межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації статтею 88 Водного кодексу України.

Проте, відсутність проекту землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги не свідчить про відсутність самої прибережної захисної смуги, оскільки її розміри встановлені законом.

Позивач подав суду додаткові пояснення, в яких зазначив, що прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, тобто наявність затвердженої містобудівної документації та внесення змін до генерального плану є тим на основі чого прибережна захисна смуга встановлюється, проте стаття 60 Земельного кодексу України та стаття 88 Водного кодексу України прямо регламентують, що межі прибережних захисних смуг усіх без винятку водних об`єктів мають встановлюватися за окремими проєктами землеустрою.

Позивач не оспорює факт існування самої прибережної захисної смуги та зазначає, що суть позову полягає в зобов`язанні виконати делеговані повноваження, в частині організації і здійснення землеустрою на території сільської ради, а саме: встановити в натурі (на місцевості) межі прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць, закріпити межовими знаками встановленого зразка в порядку, передбаченому законодавством та внести відомості про них до Державного земельного кадастру.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

Державною екологічною інспекцією Центрального округу на підставі наказу №06-25/4 від 12.01.2024 проведено планову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства Канівської міської ради з 22.01.2024-02.02.2024.

На підставі проведеного заходу складено акт від 02.02.2024, в якому зафіксовано, що межі прибережних захисних смуг річки Дніпро, Рось та Росава не винесені в натуру і не закріплені межовими знаками встановленого зразка, проекти встановлення меж та розмірів прибережних захисних смуг водних об`єктів на території Канівської територіальної громади - не розроблялись, у зв`язку з тим, що бюджет територіальної громади на 2023 та 2024 роки не затверджено.

06.02.2024 винесено припис №2/03.2-15/2024, яким зобов`язано: розробити проект землеустрою щодо встановлення та винесення в натуру (на місцевість) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось та Росава на території Канівської територіальної громади та винести і встановити межі в натуру і закріпити межовими знаками встановленого зразка до 09.07.2024.

На підставі наказу №06-25/324 від 17.07.2024 проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства Канівської міської ради (виконання припису №2/03.2-15/2024 від 06.02.2024) з 18.07.2024-24.07.2024.

За результатами заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 18.07.2024, в якому зафіксовано, що припис від 06.02.2024 №2/03.2-15/2024, а саме пункти: 2, 4, 6 не виконано.

Крім цього 18.07.2024 складено протокол №004295 про адміністративне правопорушення на заступника міського голови Канівської міської ради за невиконання вимог припису від 06.02.2024 №2/03.2-15/2024 та винесено постанову №004295 про накладення адміністративного стягнення.

Штраф сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 24.07.2024.

22.07.2024 винесено припис №8/03.2-15/2024, яким приписано: розробити проект землеустрою щодо встановлення та винесення в натуру (на місцевість) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось та Росава на території Канівської територіальної громади та винести і встановити межі в натуру і закріпити межовими знаками встановленого зразка до 25.12.2024.

В подальшому на підставі наказу №05-25/119 від 08.04.2025 проведено планову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства Канівської міської ради та Виконавчим комітетом Канівської міської ради з 14.04.2025 18.04.2025.

За результатами заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 18.04.2025, в якому зафіксовано, що проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць не розроблені, межі не винесені в натуру (на місцевість) і не закріплені межовими знаками встановленого зразка.

Також 18.04.2025 складено протокол №006167 про адміністративне правопорушення щодо відповідальної особи відділу муніципального контролю Канівської міської ради за невиконання п.п. 1,3 припису від 22.07.2024 №8/03.2-15/2024 та винесено постанову №006167 про накладення адміністративного стягнення від 22.04.2025. Штраф сплачений згідно квитанції від 24.04.2025.

В свою чергу 25.04.2025 було винесено вимогу №5/03.2-17/2025, якою передбачено: Здійснювати контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг р. Дніпро, р. Рось, р.Росава, р. Дунаєць, а також за додержанням режиму використання їх територій з дати отримання вимоги.

Вказані обставини зумовили звернення в суд з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд врахував таке.

Частиною 2статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу.

Законом, що визначає правові, економічні та соціальні основи організації охорони навколишнього природного середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь є Закон України "Про охорону навколишнього природного середовища" від 25.06.1991 №1264-ХІІ (далі Закон №1264-ХІІ).

Завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами (стаття 34 Закону №1264-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 35 Закону №1264-ХІІ державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Частиною 2 статті 35 Закону №1264-ХІІ передбачено, що державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі та додержання операторами вимог законодавства у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів.

За змістом пунктів "а", "д", "е", "л" частини 2 статті 20-2 Закону №1264-XII до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, у сфері охорони навколишнього природного середовища належить:

- організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами нерезидентами вимог законодавства: про екологічну та радіаційну безпеку, про оцінку впливу на довкілля, про стратегічну екологічну оцінку, про моніторинг, звітність та верифікацію викидів парникових газів; про використання та охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; про охорону, раціональне використання та відтворення тваринного світу;щодо дотримання правил створення, поповнення, зберігання, використання та державного обліку зоологічних, ботанічних колекцій і торгівлі ними; під час ведення мисливського господарства та здійснення полювання; про збереження об`єктів рослинного та тваринного світу, занесених до Червоної та Зеленої книг України, формування, збереження і використання екологічної мережі; про природно-заповідний фонд; про охорону, використання і відтворення риби та інших водних живих ресурсів; у сфері хімічних джерел струму в частині забезпечення екологічної безпеки виробництва хімічних джерел струму та відновлення відпрацьованих хімічних джерел струму, ведення обліку обсягів накопичення відпрацьованих хімічних джерел струму та передачі їх на відновлення; про поводження з відходами; щодо наявності дозволів, лімітів та квот на спеціальне використання природних ресурсів, дотримання їх умов; про біологічну та генетичну безпеку щодо біологічних об`єктів природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі; у сфері реєстрації викидів та перенесення забруднювачів і відходів;

- одержання безоплатно в установленому порядку необхідних для виконання покладених на нього завдань інформації, документів і матеріалів від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій усіх форм власності та їх посадових осіб, фізичних осіб;

- надання обов`язкових до виконання приписів щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань, що належать до його компетенції, інформування дозвільних органів про надані приписи суб`єктам господарювання, що здійснюють діяльність на підставі дозволів у сфері охорони навколишнього природного середовища, та здійснення контролю за їх виконанням;

- здійснення інших повноважень, визначених законами України та покладених на нього Президентом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.04.2017 за №275 затверджено Положення про Державну екологічну інспекцію України (далі - Положення №275).

Відповідно пункту 1 Положення №275, Державна екологічна інспекція України (Держекоінспекція) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра захисту довкілля та природних ресурсів і який реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Держекоінспекція у своїй діяльності керується Конституцією і законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства (пункт 2 Положення №275).

Згідно із пунктом 7 Положення №275, Держекоінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Державна екологічна інспекція Центрального округу є міжрегіональним територіальним органом Державної екологічної інспекції України та їй підпорядковується і діє на підставі Положення про Державну екологічну інспекцію Центрального округу, затвердженого наказом Держекоінспекції від 20.02.2023 за №30 (далі - Положення №30).

Відповідно до пункту 2 розділу II Положення №30, Державна екологічна інспекція Центрального округу здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами-нерезидентами вимог, у тому числі, законодавства про охорону земель; про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів; про охорону атмосферного повітря; про охорону, захист, використання та відтворення лісів; про охорону, утримання і використання зелених насаджень; про використання, охорону і відтворення рослинного світу; раціональне використання та відтворення тваринного світу; з питань поводження з відходами.

Згідно із пунктом 3 розділу II Положення №30, Державна екологічна інспекція Центрального округу проводить перевірки, складає відповідно до законодавства акти за результатами здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства з питань, що належать до її компетенції, надає обов`язкові до виконання приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства та здійснює контроль за їх виконанням.

Отже, Державна екологічна інспекція Центрального округу є уповноваженим органом Державної екологічної інспекції України, який наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного нагляду (контролю) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог природоохоронного законодавства.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР).

Згідно зі статтею 2 Закону №280/97-ВР місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції та Законів України.

Відповідно до статті 10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Приписами статті 20 Закону №280/97-ВР передбачено, що державний контроль за діяльністю органів і посадових осіб місцевого самоврядування може здійснюватися лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, і не повинен призводити до втручання органів державної влади чи їх посадових осіб у здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм власних повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 71 Закону №280/97-ВР органи виконавчої влади, їх посадові особи не мають права втручатися в законну діяльність органів та посадових осіб місцевого самоврядування, а також вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування, крім випадків виконання делегованих їм радами повноважень, та в інших випадках, передбачених законом.

Як установлено судом, Державною екологічною інспекцією Центрального округу на підставі наказу №06-25/4 від 12.01.2024 проведено планову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства Канівської міської ради з 22.01.2024-02.02.2024.

На підставі проведеного заходу складено акт від 02.02.2024, в якому зафіксовано, що межі прибережних захисних смуг річки Дніпро, Рось та Росава не винесені в натуру і не закріплені межовими знаками встановленого зразка, проекти встановлення меж та розмірів прибережних захисних смуг водних об`єктів на території Канівської територіальної громади - не розроблялись, у зв`язку з тим, що бюджет територіальної громади на 2023 та 2024 роки не затверджено.

06.02.2024 винесено припис №2/03.2-15/2024, яким зобов`язано: розробити проект землеустрою щодо встановлення та винесення в натуру (на місцевість) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось та Росава на території Канівської територіальної громади та винести і встановити межі в натуру і закріпити межовими знаками встановленого зразка до 09.07.2024.

На підставі наказу №06-25/324 від 17.07.2024 проведено позапланову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства Канівської міської ради (виконання припису №2/03.2-15/2024 від 06.02.2024) з 18.07.2024-24.07.2024.

За результатами заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 18.07.2024, в якому зафіксовано, що припис від 06.02.2024 №2/03.2-15/2024, а саме пункти: 2, 4, 6 не виконано.

Крім цього 18.07.2024 складено протокол №004295 про адміністративне правопорушення на заступника міського голови Канівської міської ради за невиконання вимог припису від 06.02.2024 №2/03.2-15/2024 та винесено постанову №004295 про накладення адміністративного стягнення.

Штраф сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 24.07.2024.

22.07.2024 винесено припис №8/03.2-15/2024, яким приписано: розробити проект землеустрою щодо встановлення та винесення в натуру (на місцевість) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось та Росава на території Канівської територіальної громади та винести і встановити межі в натуру і закріпити межовими знаками встановленого зразка до 25.12.2024.

В подальшому на підставі наказу №05-25/119 від 08.04.2025 проведено планову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства Канівської міської ради та Виконавчим комітетом Канівської міської ради з 14.04.2025 18.04.2025.

За результатами заходу державного нагляду (контролю) складено акт від 18.04.2025, в якому зафіксовано, що проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць не розроблені, межі не винесені в натуру (на місцевість) і не закріплені межовими знаками встановленого зразка.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту ї частини 1 статті 15 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Підпунктами 1, 9 пункту б частини1 статті 33 Закону №280/97-ВР визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів; організація і здійснення землеустрою, погодження проектів землеустрою.

Згідно із пунктом 1, 2 статті 10 Водного кодексу України до відання сільських, селищних, міських та районних у містах рад у галузі регулювання водних відносин на їх території належить: здійснення заходів щодо раціонального використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів; контроль за використанням і охороною вод та відтворенням водних ресурсів.

Відповідно до статті 88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом.

У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації. Прибережні захисні смуги в межах населених пунктів встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або якщо зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені, вони визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою цієї статті.

Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Згідно із частиною 1, 3 статті 60 Земельного кодексу України вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками.

Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

Згідно зі статтею 61 Земельного кодексу України та статтею 89 Водного кодексу України прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. Порядок та умови виготовлення проектів землеустрою, в тому числі й щодо прибережних смуг, визначаються статтями 50 - 54 Закону України Про землеустрій.

Відповідно до статті 51 Закону України Про землеустрій проекти землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб розробляються на підставі рішення відповідної сільської, селищної, міської ради або районної державної адміністрації.

Пунктом г частини 4 статті 51 Закону України Про землеустрій передбачено, що у разі формування земельної ділянки проект землеустрою щодо впорядкування територій для містобудівних потреб також включає відомості про межі охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель, прибережних захисних смуг і пляжних зон (за наявності).

Порядок визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1996 №486 (далі Порядок №486), встановлює єдиний правовий механізм визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режим ведення господарської діяльності в них. У межах водоохоронних зон виділяються землі прибережних захисних смуг та смуги відведення з особливим режимом їх використання відповідно до статей 88- 91 Водного кодексу України (пункт 4 Порядку №486).

Межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історикокультурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів, крім випадків, встановлених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад, та/або генеральними планами населених пунктів, які розробляються в порядку, визначеному Земельним кодексом України, Законами України Про землеустрій і Про регулювання містобудівної діяльності, зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівні.

Відомості про межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель (пункт 5 Порядку №486). У межах населених пунктів водоохоронні зони, прибережні захисні смуги та пляжні зони встановлюються згідно з комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад та генеральними планами населених пунктів, а в разі їх відсутності або коли зазначеною містобудівною документацією межі таких смуг не встановлені: прибережні захисні смуги визначаються шириною 100 метрів від урізу води морів, морських заток і лиманів і збігаються з пляжними зонами, а для інших водних об`єктів - згідно з частиною другою статті 88 Водного кодексу України; водоохоронні зони визначаються за проектами землеустрою, зазначеними в пункті 5 цього Порядку. У разі потреби межі водоохоронних зон, прибережних захисних смуг та пляжних зон можуть визначатися шляхом внесення змін до генеральних планів населених пунктів.

За межами населених пунктів межі водоохоронних зон визначаються згідно з проектами землеустрою, зазначеними в пункті 5 цього Порядку, та/або комплексними планами просторового розвитку територій територіальних громад (пункт 10 Порядку №486). Виконання водоохоронних та інших заходів щодо впорядкування водоохоронних зон, за винятком земель водного фонду, покладається на виконавчі комітети Рад, сільськогосподарські, водогосподарські, рибогосподарські підприємства, а також на інших власників і землекористувачів (пункт 14 Порядку №486).

Контроль за створенням водоохоронних зон і прибережних захисних смуг, а також за додержанням режиму використання їх територій здійснюється місцевими органами виконавчої влади, виконавчими комітетами рад, Держекоінспекцією та її територіальними органами (пункт 15 Порядку №486).

Відповідно до частини 2, 3 статті 2 Земельного кодексу України суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Пунктами д, к частини 1 статті 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Згідно із частиною 1 статті 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 7 статті 79-1 Земельного Кодексу України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Згідно із статтею 1 Закону України Про землеустрій під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону України Про землеустрій до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно зі статтею 20 Закону України Про землеустрій землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону передбачено, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону України Про землеустрій одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Статтею 47 Закону України Про землеустрій передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природнозаповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Отже, межі прибережних захисних смуг, пляжних зон зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях та позначаються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування на місцевості інформаційними знаками. Відомості про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон вносяться до Державного земельного кадастру як відомості про обмеження у використанні земель.

З матеріалів справи встановлено, що на території Канівської територіальної громади протікають річки Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць.

Проте, відповідачем проекти землеустрою щодо встановлення меж прибережних захисних смуг вказаних річок на території Канівської територіальної громади не розроблялись, межі прибережних захисних смуг не винесені в натуру (на місцевість) і не закріплені межовими знаками встановленого зразка.

Суд зазначає, що відповідачами не надано доказів щодо забезпечення розроблення проекту землеустрою стосовно встановлення та винесення на місцевість меж прибережних захисних смуг річок, які протікають через її територію та позначення їх на місцевості інформаційними знаками, а також щодо внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі прибережних захисних смуг, пляжних зон як відомості про обмеження у використанні земель, що свідчить про протиправну бездіяльність щодо виконання делегованих повноважень, в частині організації і здійснення землеустрою на території міської ради.

Згідно із частиною 4 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно пункту 10 розділу II Положення №30 Державна екологічна інспекція Центрального регіону вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної екологічної інспекції Центрального округу знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, з огляду на що суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державної екологічної інспекції центрального округу задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Канівської міської ради та Виконавчого комітету Канівської міської ради щодо вчинення дій із встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць, закріплення межовими знаками встановленого зразка в порядку, передбаченому законодавством та внесення відомостей про них до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати Канівську міську раду (19001, Черкаська обл., м. Канів, вул. Захисників України, буд.3, ) та Виконавчий комітет Канівської міської ради (19001, Черкаська обл., м. Канів, вул. Захисників України, буд.3, ) вчинити дії щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж прибережних захисних смуг річок Дніпро, Рось, Росава, Дунаєць, закріпити межовими знаками встановленого зразка в порядку, передбаченому законодавством, та внести відомості про них до Державного земельного кадастру.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ