Справа № 160/31224/25
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
29 жовтня 2025 року представник ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій просить:
визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів достовірних даних про виключення ОСОБА_1 з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів достовірні відомості про виключення ОСОБА_1 з військового обліку;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати в органи Національної поліції України інформацію про відсутність підстав для розшуку ОСОБА_1 .
В обґрунтування позову представник позивач зазначила, що 16 березня 2009 року ОСОБА_1 призовною комісією Індустріально-Самарського військкомату визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.10.2019 року.
16.09.2025 року представник ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом, в якому просила:
- виключити з Реєстру військовозобов`язаних відомості стосовно розшуку ОСОБА_1 як такі, що внесені помилково, оскільки ОСОБА_1 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку безстроково та в нього, як у непридатної до військової служби особі не виникає обов`язку уточнювати дані, прибувати до центру комплектування з будь-яких підстав, проходити ВЛК, та бути правопорушником військового обліку, до якого може бути застосовано штраф;
- на підставі частина 6 статті 37 Закону "Про військовий обов`язок та військову службу" зняти з обліку ОСОБА_1 як такого, що непридатний для проходження військової служби безстроково.
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.09.2025 року представнику позивача повідомлено, що станом на 23.09.2025 року відсутні підстави для внесення до ЄДРПВР інформації щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Додатково повідомлено, що відомості зазначені у графах 8, 13, 14 копії тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , доданої до заяви, взаємно суперечать одне одному, а на зворотному боці тимчасового посвідчення відсутній відбиток гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З урахуванням викладеного, оскільки позивач був виключений з військового обліку, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів достовірних даних про виключення його з військового обліку, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
03.11.2025 року на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками.
04.11.2025 року відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження по справі та примірник позовної заяви з додатками, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в системі "Електронний суд", яка міститься в матеріалах справи.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до частини 4 статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
16 березня 2009 року ОСОБА_1 призовною комісією Індустріально-Самарського військкомату визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.10.2019 року.
12.08.2025 року представник ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом, в якому просила зняти позначку «В розшуку» у застосунку «Резерв+» як таку, що внесена помилково, оскільки військовозобов`язаний ОСОБА_1 не порушував правил військового обліку та щодо нього не порушена справа про кримінальну або адміністративну відповідальність.
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2025 року представнику позивача повідомлено, що станом на 16.08.2025 ОСОБА_1 є порушником військового обліку, причина - відсутність явки за повісткою.
Мета виклику - проходження ВЛК, дата виклику 12.06.2025 року.
Факт порушення правил військового обліку було зафіксовано системою "Оберіг".
Після появлення відмітки у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про правопорушення правил військового обліку інформація передана системою "Оберіг" до органів Національної поліції для його затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ст. 210 та або ст. 210-1 КУпАП уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 - не здійснювалися.
Для зняття порушення ОСОБА_1 необхідно звернутися особисто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
04.09.2025 року представник ОСОБА_1 звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом, в якому просила:
- виключити з Реєстру військовозобов`язаних відомості, стосовно розшуку ОСОБА_1 як такі, що внесені помилково, оскільки ОСОБА_1 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку безстроково та в нього, як у непридатної до військової служби особи не виникає обов`язку уточнювати дані, прибувати до центру комплектування з будь-яких підстав, проходити ВЛК, та бути правопорушником військового обліку, до якого може бути застосовано штраф;
- на підставі частина 6 статті 37 Закону «Про військовий обов`язок та військову службу» зняти з обліку ОСОБА_1 як такого, що непридатний для проходження військової служби безстроково.
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2025 року представнику позивача повідомлено, що згідно інформації, що міститься в базах Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та архіві ІНФОРМАЦІЯ_4 , 01.10.2019 року ОСОБА_1 було взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно положень аб.3 п.1. ч.1 ст.37 Закону України від 23.03.1992 року №2232-ХII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Дані про виключення ОСОБА_1 з військового обліку відсутні, медичні документи, що підтверджують визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням військового обліку, в архіві ІНФОРМАЦІЯ_4 не зберігаються.
Станом на 12.09.2025 року ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою отримання витягу з протоколу призовної комісії, згідно з яким його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та подальшого внесення відповідних даних до ЄДРПВР.
За результатами виконання перелічених дій, відповідна інформація буде відображатися в системах ЄДРПВР, «Резерв+» та щодо ОСОБА_1 буде знято відмітку про порушення правил військового обліку.
16.09.2025 року представник ОСОБА_1 повторно звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_1 з адвокатським запитом, в якому просила:
- виключити з Реєстру військовозобов`язаних відомості, стосовно розшуку ОСОБА_1 як такі, що внесені помилково, оскільки ОСОБА_1 є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку безстроково та в нього, як у непридатної до військової служби особи, не виникає обов`язку уточнювати дані, прибувати до центру комплектування з будь-яких підстав, проходити ВЛК, та бути правопорушником військового обліку, до якого може бути застосовано штраф;
- на підставі частина 6 статті 37 Закону "Про військовий обов`язок та військову службу" зняти з обліку ОСОБА_1 як такого, що непридатний для проходження військової служби безстроково.
Листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 23.09.2025 року представнику позивача повідомлено, що станом на 23.09.2025 року відсутні підстави для внесення до ЄДРПВР інформації щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Додатково повідомлено, що відомості зазначені у графах 8, 13, 14 копії тимчасового посвідчення № НОМЕР_1 , доданої до заяви, взаємно суперечать одне одному.
На зворотному боці тимчасового посвідчення відсутній відбиток гербової печатки ІНФОРМАЦІЯ_4 .
З урахуванням викладеного, ОСОБА_1 вважає протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо невнесення в Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів достовірних даних про виключення його з військового обліку, у зв`язку з чим представник позивача звернулася до суду з цим позовом.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII.
Частиною 2 статті 1 Закону №2232-XII встановлено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини 3 статті 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок крім іншого також включає:
- взяття громадян на військовий облік;
- дотримання правил військового обліку.
Згідно із частинами 5, 7, 8 статті 1 Закону №2232-XII, від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують в тому числі центри рекрутингу, районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.
Положення про центри рекрутингу, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджуються Кабінетом Міністрів України. Діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, центрів рекрутингу координується та спрямовується Міністерством оборони України.
Однією із категорій на які поділяються громадяни України щодо військового обов`язку відповідно до частини 9 статті 1 Закону №2232-XII є військовозобов`язані-особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Військовозобов`язаним оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку.
Згідно із частиною 10 статті 1 Закону №2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України зобов`язані:
- прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;
- виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.
Відповідно до статті 3 Закону №2232-XII правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частиною 5 статті 33 Закону №2232-XII військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини 1 статті 34 Закону №2232-XII персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону №2232-XII передбачено перелік категорій громадян України які підлягають взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 2 частини 5 статті 37 Закону №2232-XII встановлено перелік категорій громадян України які підлягають зняттю з військового обліку військовозобов`язаних у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби.
У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається.
До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 затверджено "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів".
Пунктами 2, 3 Порядку №1487 визначено, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо:
- фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками;
- здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами;
- подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 4 Порядку №1487 встановлено, що завданнями військового обліку є своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів; забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку.
Згідно з пунктом 16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації-на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Відповідно до пункту 22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Згідно з пунктом 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:
- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;
- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;
- організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;
- виключають з військового обліку на підставі відповідних підтвердних документів осіб, які померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими, визнані непридатними до військової служби, досягли граничного віку перебування в запасі, припинили громадянство України;
- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;
- виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Згідно з пунктом 81 Порядку №1487 особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, не обов`язкова.
16 березня 2009 року ОСОБА_1 призовною комісією Індустріально-Самарського військкомату визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку, що підтверджується тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 01.10.2019 року.
Відповідно до підпункту 1 пункту 27 "Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки).
Згідно із пунктом 28 Порядку №560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки.
Суд під час вирішення спору враховує, що листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 12.09.2025 року представнику позивача повідомлено, що згідно інформації, що міститься в базах Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та архіві ІНФОРМАЦІЯ_4 , 01.10.2019 року ОСОБА_1 було взято на облік ІНФОРМАЦІЯ_4 згідно положень аб.3 п.1. ч.1 ст.37 Закону України від 23.03.1992 року №2232-ХII «Про військовий обов`язок і військову службу».
Дані про виключення ОСОБА_1 з військового обліку відсутні, медичні документи, що підтверджують визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням військового обліку, в архіві ІНФОРМАЦІЯ_4 не зберігаються.
Станом на 12.09.2025 року ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_8 з метою отримання витягу з протоколу призовної комісії, згідно з яким його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку та подальшого внесення відповідних даних до ЄДРПВР.
За результатами виконання перелічених дій, відповідна інформація буде відображатися в системах ЄДРПВР, «Резерв+» та щодо ОСОБА_1 буде знято відмітку про порушення правил військового обліку.
Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу I це Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу, та поширюється в тому числі на військовозобов`язаних, для яких військово-лікарська експертиза проводиться військово-лікарськими комісіями, утвореними в закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України та при закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.
Пунктом 1.2 розділу I Положення №402 встановлено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби військовозобов`язаних.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд військовозобов`язаних; визначення ступеня придатності до військової служби.
Відповідно до пункту 2.1 розділу I Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.
Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Постанови ВЛК можуть бути відмінені або скасовані штатними ВЛК.
Постанова ВЛК скасовується у випадках, коли попередня постанова ВЛК на дату її прийняття не відповідала законодавству та/або була прийнята на підставі недійсних документів.

Постанова ВЛК відміняється у випадках, коли необхідно привести зміст попередньої постанови ВЛК (яка була прийнята правильно) у відповідність до чинного законодавства.

Згідно із пунктом 2.2 Положення №402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія; ВЛК регіону.

Адміністративно-територіальні зони відповідальності штатних ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи визначаються наказом Міністерства оборони України від 16 листопада 2016 року № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення».

Відповідно до підпункту 2.4.2 пункту 2.4 розділу I Положення №402 ВЛК регіону з питань військово-лікарської експертизи підпорядковуються усі позаштатні ВЛК регіону.

Підпунктом 2.4.3 пункту 2.4 розділу I Положення №402 встановлено, що за рішенням ЦВЛК на ВЛК регіону, незалежно від адміністративно-територіальної зони відповідальності ВЛК за проведення військово-лікарської експертизи, покладається розгляд, контроль, затвердження постанов позаштатних постійно діючих ВЛК.

Згідно із підпунктом 2.4.5 пункту 2.4 розділу I Положення № 402, ВЛК регіону має право приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати, відміняти або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.

Згідно із підпунктом 2.5.1 пункту 2.5 розділу I Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать ВЛК ТЦК та СП.

Згідно із підпунктом 2.8.1 пункту 2.8 розділу I Положення № 402, ВЛК ТЦК та СП створюється при районному (міському) ТЦК та СП.

Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій при ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя створюються відповідно Кримська республіканська, обласні, Київська міська та Севастопольська міська ВЛК.

Відповідно до підпункту 2.8.2 пункту 2.8 розділу I Положення № 402, ВЛК ТЦК та СП має право приймати постанови відповідно до цього Положення.

Згідно із підпунктами 2.8.3, 2.8.4 пункту 2.8 розділу I Положення №402, ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва мають право переглядати постанови ВЛК районного (міського) ТЦК та СП, крім постанов, які згідно з цим Положенням підлягають розгляду, контролю та затвердженню ЦВЛК, ВЛК регіону.

На ВЛК районного (міського) ТЦК та СП покладається огляд громадян відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. Рішенням ВЛК регіону на ВЛК ТЦК та СП покладається огляд інших громадян.

Відповідно до підпункту 2.8.5 пункту 2.8 розділу I Положення № 402, у порядку контролю на ВЛК ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, області, міста Києва покладається огляд (переогляд) осіб відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I, пункту 1.4 глави 1 розділу II цього Положення. У воєнний час перевірка свідоцтв про хворобу з постановами про непридатність до військової служби проводиться за наданими на розгляд з ТЦК та СП медичними документами, а за медичними показаннями - шляхом проведення контрольного медичного огляду перед направленням на затвердження в штатні ВЛК.

Згідно із пунктами 1.2, 1.4 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (додаток 3).

Медичний огляд громадян, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення та допризовників, проводиться в порядку, визначеному таблицею.

Пунктом 10 вказаної таблиці встановлено, що медичному огляду у ВЛК ТЦК та СП підлягають військовозобов`язані особи рядового сержантського, старшинського та офіцерського складу які призиваються та проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період за II, III Графами Розкладу хвороб, ТДВ, за якими проводиться медичний огляд, залежно від військового звання.

Згідно із підпунктом 2.10.1 пункту 2.10 розділу I Положення №402, ВЛК військового комісаріату створюється у районному (міському) військовому комісаріаті в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.

Для керівництва і контролю за діяльністю цих комісій у військових комісаріатах Автономної Республіки Крим, областей, міста Києва створюються відповідно Кримська республіканська, обласні та Київська міська ВЛК в установленому законодавством порядку за узгодженням із заінтересованими органами.

Постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення).

Згідно із пунктом 20.2 розділу II Положення №402 постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, не затверджуються, контролюються, переглядаються, а за необхідності скасовуються або відміняються відповідною штатною ВЛК.

Постанови позаштатних ВЛК, які сформовані в електронній формі та підлягають затвердженню штатною ВЛК відповідно до цього Положення, затверджуються протоколом засідання відповідної штатної ВЛК (додаток 20).

Постанови позаштатних ВЛК, які сформовані в паперовій формі, затверджуються в порядку, передбаченому пунктом 22.4 глави 22 цього розділу.

Суд під час вирішення спору також враховує, що листом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.08.2025 року представнику позивача повідомлено, що станом на 16.08.2025 ОСОБА_1 є порушником військового обліку, причина - відсутність явки за повісткою.

Мета виклику - проходження ВЛК, дата виклику 12.06.2025 року.

Факт порушення правил військового обліку було зафіксовано системою "Оберіг".

Після проставлення відмітки у Єдиному електронному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів про правопорушення правил військового обліку інформація передана системою "Оберіг" до органів Національної поліції для його затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_4 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Адміністративне провадження щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за ст. 210 та або ст. 210-1 КУпАП уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_7 - не здійснювалися.

Для зняття порушення ОСОБА_1 необхідно звернутися особисто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Таким чином, ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 за повісткою про виклик, чим порушив приписи абзацу 8 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, під час вирішення спору по суті суд також враховує, що обов`язок проходити медичний огляд підтверджений абзацом 4 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» де вказано, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни, у тому числі, зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Таким чином, передбачено обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів у разі отримання ними направлення на проходження військово-лікарської комісії, пройти медичний огляд для визначення придатності до військової служби.

Суд, дослідивши витяг з мобільного застосунку "Резерв+", вбачає, що в період з 24.02.2022 року по дату звернення до суду ОСОБА_1 , після обізнаності про необхідність прибути за повісткою на 12.06.2025 року для проходження ВЛК, не проходив військово-лікарську комісію, що унеможливлює внесення відповідних відомостей про його непридатність до Єдиного електронного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (Заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.

Щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до адміністративного суду із позовною заявою сплачено суму судового збору у розмірі 1211,20 грн., що документально підтверджується платіжною інструкцією АТ "Універсалбанк" від 26.10.2025 року.

З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник