Справа № 300/9252/25
Суддя: Остап'юк С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

"29" грудня 2025 р. справа № 300/9252/25

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Остап`юк С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до КНП "Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради", структурного підрозділу "Перинатальний центр" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

23.12.2025 ОСОБА_1 в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 звернулася в суд з адміністративним позовом до КНП "Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради", структурного підрозділу "Перинатальний центр" про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання інформації про біологічні зразки дитини та обробку персональних даних та зобов`язання надати інформацію.

Позивач визначила третіх осіб - Міністерство охорони здоров`я України, Національна служба здоров`я України, ТОВ "Хелсі України", Електронна система охорони здоров`я.

Частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності (пункт 4); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом (пункт 6).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України).

Стаття 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначає справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, згідно з пунктом 7 частини 1 якої юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

Відповідно до частини 1 статті 42 Кодексу адміністративного судочинства України учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частинами 1, 4 статті 46 Кодексу адміністративного судочинства України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (частина 1). Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом (частина 4).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 даного Кодексу адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до пунктів 7, 9 частини 1 статті 4 даного Кодексу суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7); відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача (пункт 9).

Стаття 49 Кодексу адміністративного судочинства України визначає третіх осіб.

В даній адміністративній справі предметом спору є бездіяльність відповідачів щодо ненадання інформації про біологічні зразки дитини позивача та обробку її персональних даних, яка зберігається або може зберігатися в їх реєстрах, а саме: збору крові дитини, досліджень, зберігання біозразків, їх передавання іншим особам.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про інформацію» за змістом інформація поділяється на такі види: інформація про фізичну особу; інформація довідково-енциклопедичного характеру; інформація про стан довкілля (екологічна інформація); інформація про товар (роботу, послугу); науково-технічна інформація; податкова інформація; правова інформація; статистична інформація; соціологічна інформація; критична технологічна інформація; інші види інформації.

Згідно з нормами статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» медична інформація - інформація про медичне обслуговування особи або його результати, викладена в уніфікованій формі відповідно до вимог, встановлених законодавством, у тому числі інформація про стан здоров`я, діагнози та будь-які документи, що стосуються здоров`я та обмеження повсякденного функціонування/ життєдіяльності людини.

Згідно з частиною 2 статті 39 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» батьки (усиновлювачі), опікун, піклувальник мають право на отримання інформації про стан здоров`я дитини або підопічного.

Відповідно до статті 39-1 цього ж Закону пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Враховуючи вказані норми права та предмет даного позову, суд зазначає, що дані правовідносини, пов`язані з наданням чи обмеженням доступу до інформації щодо стану здоров`я фізичної особи, тобто такі правовідносини стосуються медичної інформації та персональних даних щодо стану здоров`я фізичної особи, та не стосуються спору про публічну інформацію, а також на відносини у сфері звернень громадян.

В даних правовідносинах відповідачі не є розпорядником публічної інформації щодо оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації, тому юрисдикція цього спору як спору з розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності в частині доступу до публічної інформації із застосуванням пункту 7 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, не має вирішуватися за правилами адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що цей спір не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, а носить приватноправовий характер, зокрема стосується захисту особистого немайнового права позивача в інтересах дитини, що виключає розгляд цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до пункту першого частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє позивачу у відкритті провадження за її позовом до КНП "Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради", структурного підрозділу "Перинатальний центр" про визнання протиправною бездіяльність щодо ненадання інформації про біологічні зразки дитини та обробку персональних даних та зобов`язання надати інформацію, а такий спір вирішується місцевим загальним судом, в порядку цивільного судочиснтва.

Згідно з частиною 5 статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

На підставі наведеного та керуючись статтями 170, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до КНП "Міська клінічна лікарня №1 Івано-Франківської міської ради", структурного підрозділу "Перинатальний центр" про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що її позовна заява вирішується місцевим загальним судом. Повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Суддя Остап`юк С.В.