Справа № 640/3129/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2025-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2025 року м. Ужгород№ 640/3129/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Пішта І.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представник позивача Котов С.О.,

представник відповідача Маковеєв С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер» (03124, місто Київ, вулиця Василенка Миколи, будинок 7а, офіс 3-42, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 12, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в м.Києві, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 21.01.2021 №1 Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно Договору 27.10.2016 та Проформи інвойсу 21.01.2020 підтверджено факт перебування позивача офіційним імпортером Мультистайлера для волосся СНС40, Art. - Nr.: 592.06, ш/к 066, виробник: Німеччина, дата виробництва 05.02.2019 на території України. Вказує, що відповідачем не було залучено та повідомлено позивача ані про відбір зразків продукції з метою проведення експертизи (випробування), ані про результати експертизи (випробування), а саме: про протокол випробувань №1198-1-2020 від 25.08.2020, виданий ДП «Укрметртестстандарт», та в межах періоду з 25.08.2020 по 16.01.2021 відповідачем не вчинялось по відношенню до позивача будь-яких тимчасових та/або постійних обмежень чи заборон щодо продукції. Зазначене ставить під сумнів правомірність, як процедури відбору зразків і проведення експертизи (випробування) продукції, так і результату - Протоколу 25.08.2020, як передумови здійснення перевірки позивача і застосування до нього будь-яких штрафних санкцій. Окремо звертає увагу, що контекст протоколу 25.08.2020, на цитати якого посилається відповідач в оскаржуваній постанові від 21.01.2021, не містить безпосередньої та прямої вказівки на невідповідність саме продукції вимогам TP 1067, а стосується лише формальної невідповідності комплектації продукції, а саме: змісту її Інструкції положенням ДСТУ EN60335-2-23:2015, що відповідно не може бути підставою для застосування до позивача приписів пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». Також згідно пунктів 2 рішень 04.1-23, 04.1-24 та 04.1-25 відповідачем щодо продукції позивача було застосовано відповідні обмежувальні (корегувальні) заходи, а саме: обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність до встановлених вимог; тимчасової заборони надання продукції на ринку; усунення формальної невідповідності. Враховуючи положення частини 1 статті 29, абзацу 7 частини 3, частини 4 статті 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», вважає, що зазначене демонструє як трактування відповідачем виявлених згідно протоколу від 25.08.2020 недоліків саме у вигляді формальної невідповідності, так і варіацію усунення виявлених невідповідностей саме шляхом встановлення в рішеннях рекомендаційних умов та строку на приведення продукції у відповідність до вимог ДСТУ EN 60355-2-23:2015 та/або іншим шляхом в межах законодавства України. Зазначає, що пункт 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» передбачає застереження щодо застосування адміністративно-господарських санкцій у вигляді штрафу за наслідками виявлення невідповідностей, в т.ч. і формальних, перелік яких визначений частиною 3 статті 29 Закону, а тому вважає, що зазначене є належним підтвердженням протиправності та перевищення повноважень відповідача за наслідками винесення постанови від 21.01.2021. За наведених обставин, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.02.2021 прийнято адміністративну справу до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача подано відзив на позовну, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. В обґрунтування своєї позиції вказав, що зазначені позивачем порушення Головним управлінням передумов проведення експертизи (випробувань) згідно протоколу випробувань №1198-1-2020 від 25.08.2020, виданого ДП «Укрметртестстандарт», не можуть бути оскаржені у адміністративній справі №640/3129/21. Під час перевірки та до суду позивач не надав докази оскарження результатів згідно протоколу від 25.08.2020 року №1198-1-2020 у встановленому законом порядку, що дає змогу вважати його законним та таким, що не був скасованим. Саме ДП «Укрметртестстандарт» як уповноважена та акредитована лабораторія несе повністю відповідальність за свої висновки, а Головне управління не має підстав та повноважень щодо невизнання результатів згідно Протоколу випробувань від 1198-1-2020 від 25.08.2020 року. На підставі Акту перевірки характеристик продукції від 05/05 від 15 січня 2021 року та Протоколу від 15 січня 2021 року № 1, Головним управлінням відносно ТОВ «XEJIC МЕНЕДЖЕР» прийнято Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 року № 04.1-23 відповідно до ст. 28-32 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 12 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», а саме: обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність встановлених вимог, Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 року № 04.1-24, а саме: обмеження надання продукції на ринку шляхом тимчасової заборони надання продукції на ринку та Рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 року № 04.1-25, а саме: обмеження надання продукції на ринку шляхом усунення формальної невідповідності. Будь-які заперечення позивача викладені у позовній заяві щодо незгоди з Рішеннями про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 року № 04.1-23, № 04.1-24, № 04.1-25 є цілком безпідставні та необґрунтовані. Зазначає, що матеріалами перевірки було встановлено, що ТОВ «ХЕЛС МЕНЕДЖЕР» вводить продукцію в обіг, що нічим не заперечується та підтверджується зокрема і у позовній заяві та вкотре доводить, що Постанова Головного управління від 21.01.221 року № 1 була винесена повністю правомірно, а твердження позивача ґрунтуються на неправильному трактуванні чинних норм законодавства, що регулюють відносини у даній сфері.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому представник звернув увагу, що незважаючи на короткі терміни часу, позивачем було надано відповідачу дозвільну документацію на підтвердження відповідності Мультистайлера для волосся СНС40, Аrt. - Nr.: 592.06, ш/к 066, виробник: Німеччина, дата виробництва 05.02.2019, вимогам як Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2016 №1067, так і Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання, затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2015 №1077, що підтверджується змістом Інструкції СНС 40, Декларації та Повідомлення від 09.02.2021, а тому вважає, що зазначене є належним підтвердженням безпідставності встановлених в Акті від 15.01.2021 №05/05 порушень з боку позивача та протиправності винесення оскаржуваної постанови. Наголосив, що контекст протоколу 25.08.2020, на цитати якого посилається відповідач в оскаржуваній постанові від 21.01.2021, не містить безпосередньої та прямої вказівки на невідповідність саме продукції вимогам TP 1067, а стосується лише формальної невідповідності комплектації продукції, а саме: змісту її Інструкції положенням ДСТУ EN60335-2-23:2015, що відповідно не може бути підставою для застосування до позивача приписів пункту 2 частини 2 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що виявлене порушення згідно Протоколу випробування від 25.08.2020 року № 1198-1-2020, що зафіксовано Актом перевірки ГУ Держпродспоживслужби в Київській області від 28.07.2020 № 10-05.2/21, Актом перевірки від 17.06.2020 року № 2657/126 ГУ Держпродспоживслужби в м. Києві про невідповідність продукції позивача вимогам ДСТУ EN 60335-2-23:2015 означає в даному випадку порушення вимог Технічного регламенту № 1067 та Технічного регламенту № 1077. Головним управлінням було проведено перевірку характеристик продукції за ланцюгом постачання продукції та виявлення особи, яка ввела таку продукцію в обіг (ТОВ «XEЛC МЕНЕДЖЕР»), та особа, внаслідок дій чи бездіяльності якої продукція є небезпечною, становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам. Вказав, що позивачем ні під час перевірки, ні до суду разом із позовною заявою не було надано жодних доказів того, що Продукція після введення її в обіг стала такою, що становить ризик та/або не відповідає встановленим вимогам, внаслідок дій або бездіяльності інших осіб.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) проведений автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа №640/3129/21 передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Закарпатського окружного адміністративного суду таку передано для розгляду судді Луцович М.М.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №640/3129/21.

Ухвалою суду від 15 травня 2025 року суд перейшов до розгляду справи №640/3129/21 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року закрито пiдготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив такі задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив та додаткових поясненнях.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі доручення Держпродспоживслужби від 07.09.2020 року №15.1-6/2/13467, наказу «Про проведення позапланового заходу» від 04.01.2021 року №5, направлення на проведення перевірки від 04.01.2021 року № 5, посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві проведено позапланову перевірку характеристик продукції ТОВ «ХЕЛС МЕНЕДЖЕР», термін проведення перевірки з 12.01.2021 по 15.01.2021, предметом якої був: мультистайлер для волосся СНС40, Art.-Nr.: 592.06, ш/к 066, виробник Німеччина, дата виробництва 05.02.2019 - на відповідність вимогам Технічних регламентів, дія яких розповсюджується на зазначену продукцію, Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» з одержанням для перевірки документів (їх копій) відповідно до ч.7 ст.8 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Результати перевірки оформлені актом перевірки характеристик продукції від 15.01.2021 №05/05.

Перевіркою встановлені наступні порушення: пп. 8, 13, 19, 28, 34, 38, Додаток 2 «Технічний регламент низьковольтного електричного обладнання», затверджений Постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067; пп. 13, 24, 40, 41 «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2015 №1077.

На підставі вказаного акту перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві прийняті рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 № 04.1-23, №04.1-24, №04.1-25, якими відповідно доручено:

вжити заходів щодо приведення продукції у відповідність до встановлених вимог шляхом приведення продукції до вимог ДСТУ EN60335-2-23:2015 та/або іншим шляхом в межах законодавства України;

вжити заходів щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку шляхом приведення продукції до вимог ДСТУ EN60335-2-23:2015 та/або іншим шляхом в межах законодавства України;

вжити заходів щодо усунення формальної невідповідності шляхом надання технічної документації, а саме: протоколи випробувань, які засвідчують відповідність продукції вимогам «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2015 №1077, надати декларації про відповідність вимогам «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 16.12.2015 №1067 та «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2015 №1077 та надати інструкцію по експлуатації з необхідною інформацією про безпечність у перекладі українською мовою та/або іншим шляхом в межах законодавства України.

У рішеннях про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 № 04.1-23, №04.1-24, №04.1-25 вказано позивачу термін виконання до 31 травня 2021 року.

На підставі Акту перевірки характеристик продукції від 15 січня 2021 року №05/05 відносно позивача складено Протокол № 1 від 15 січня 2021 року про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та статті 15 Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

21 січня 2021 року на підставі Акту перевірки характеристик продукції від 15 січня 2021 року №05/05 відносно позивача винесено постанову №1 про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер», яким допущено порушення пп. 8, 13, 19, 28, 34, 38 Додаток 2 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затверджений Постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067, за що передбачена відповідальність згідно п.2 ч.2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», а саме штраф у розмірі 51000,00 грн.

Вважаючи постанову відповідача №1 від 21.01.2021 про накладення штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877-V), відповідно до частини четвертої статті 2 якого заходи контролю здійснюються органами у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції встановлює Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 01 грудня 2010 року № 2735-VI (далі Закон № 2735-VI), відповідно до частини першої та частини п`ятої статті 10 якого ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Повноваження та порядок діяльності органів ринкового нагляду, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють ринковий нагляд, встановлюються цим Законом та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції».

Таким чином, Закон № 2735-VI є спеціальним законом в контексті спірних правовідносин.

Статтею 23 Закону № 2735-VI встановлено, що органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції.

Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції.

Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи. Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.

У разі якщо за результатами перевірки характеристик продукції органом ринкового нагляду прийнято рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, що є предметом перевірки, такі заходи мають бути вжиті суб`єктами господарювання щодо всіх одиниць продукції певного виду (типу), категорії та/або групи, які надаються на ринку та є небезпечними, становлять ризик та/або не відповідають встановленим вимогам.

Пунктом 2 частини першої статті 22 Закону № 2735-VI визначено, що заходами ринкового нагляду, зокрема, є обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції.

Статтею 29 Закону № 2735-VI врегульоване питання обмежувальних (корегувальних) заходів щодо продукції, яка не відповідає встановленим вимогам, у тому числі в разі формальної невідповідності, відповідно до частини першої якої у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Згідно з частиною третьою статті 29 Закону № 2735-VI орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:

знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;

не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;

не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;

декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;

органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;

вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону № 2735-VI рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів можуть бути змінені чи скасовані відповідними органами ринкового нагляду за результатами аналізу повідомлень суб`єктів господарювання про виконання ними рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або за результатами перевірок стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень, проведених відповідно до статті 34 цього Закону. Зазначені рішення також можуть бути змінені за результатами розгляду органами ринкового нагляду клопотань, пояснень, заперечень та інформації, наданих суб`єктами господарювання відповідно до частин десятої і п`ятнадцятої цієї статті.

Частиною четвертою статті 33 Закону № 2735-VI передбачено, що рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, внесення змін до таких рішень чи їх скасування приймаються керівниками органів ринкового нагляду або їх заступниками відповідно до їх повноважень, визначених законами України.

За положеннями частин першої - четвертої статті 34 цього закону з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду:

1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення;

2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень;

3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.

Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.

У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.

Перевірка стану виконання рішення починається не пізніше десяти робочих днів з дня одержання органом ринкового нагляду повідомлення суб`єкта господарювання про виконання відповідного рішення, а в разі ненадання суб`єктом господарювання такого повідомлення у визначений у рішенні строк - не пізніше десяти робочих днів з дня настання визначеного строку.

У разі якщо за результатами аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів та/або перевірки стану виконання цього рішення встановлено факт невиконання чи часткового виконання суб`єктом господарювання відповідного рішення або виконання рішення не може бути визнано результативним, орган ринкового нагляду невідкладно приймає рішення про внесення змін до зазначеного рішення. Такі зміни можуть передбачати вжиття нових обмежувальних (корегувальних) заходів (частина восьма статті 34 Закону № 2735-VI).

Відповідальність за порушення вимог цього Закону встановлюється цим та іншими законами України (частина перша статті 44 Закону № 2735-VI).

Пунктом 3 частини четвертої статті 44 Закону № 2735-VI встановлено, що до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів щодо усунення формальної невідповідності, визначених частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів (крім юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів - юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування.

Як вже встановлено судом, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві прийняті рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 16.01.2021 № 04.1-23, №04.1-24, №04.1-25, якими відповідно доручено: вжити заходів щодо приведення продукції у відповідність до встановлених вимог шляхом приведення продукції до вимог ДСТУ EN60335-2-23:2015 та/або іншим шляхом в межах законодавства України; вжити заходів щодо тимчасової заборони надання продукції на ринку шляхом приведення продукції до вимог ДСТУ EN60335-2-23:2015 та/або іншим шляхом в межах законодавства України; вжити заходів щодо усунення формальної невідповідності шляхом надання технічної документації, а саме: протоколи випробувань, які засвідчують відповідність продукції вимогам «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2015 №1077, надати декларації про відповідність вимогам «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 16.12.2015 №1067 та «Технічного регламенту з електромагнітної сумісності обладнання», затвердженого Постановою КМУ від 30.12.2015 №1077 та надати інструкцію по експлуатації з необхідною інформацією про безпечність у перекладі українською мовою та/або іншим шляхом в межах законодавства України.

У вказаних рішеннях відповідачем визначено термін виконання до 31 травня 2021 року.

При цьому уже до спливу вказаного терміну відповідачем 21 січня 2021 року на підставі Акту перевірки характеристик продукції від 15 січня 2021 року №05/05 відносно позивача винесено постанову №1 про накладення штрафу згідно п.2 ч.2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» у розмірі 51000,00 грн.

Суд зауважує, що позивачем у встановлений відповідачем термін було подано повідомлення про виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів до закінчення установленого відповідачем строку, з огляду на що відповідачем 09.06.2021 були прийняті наступні рішення:

- №04.1-25-324 про скасування рішення про усунення формальної невідповідності продукції від 16.01.2021 року №04.1-25;

- №04.1-24-325 про скасування рішення про тимчасову заборону надання на ринку продукції на строк приведення у відповідність із встановленими вимогами від 16.01.2021 року №04.1-24;

- №04.1-23-326 про скасування рішення про приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами від 16.01.2021 року №04.1-23;

у зв`язку з виконанням рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів повністю і результативно.

Відтак, на час винесення оскарженої в цій справі постанови не закінчився встановлений позивачу строк для усунення порушень, що на переконання суду свідчить про передчасність винесення постанови про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер».

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі Акту перевірки характеристик продукції від 15 січня 2021 року №05/05 відносно позивача винесено постанову №1 від 21.01.2021 про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер», яким допущено порушення пп. 8, 13, 19, 28, 34, 38 Додаток 2 «Технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання», затверджений Постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067, за що передбачена відповідальність згідно п.2 ч.2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Так, відповідно до направлення на проведення перевірки предметом перевірки був мультистайлер для волосся СНС40, Art.-Nr.: 592.06, ш/к 066, виробник Німеччина, дата виробництва 05.02.2019.

За наслідками проведеної перевірки контролюючим органом виявлено, що відповідно до протоколу випробувань №1198-1-2020 від 25.08.2020 року, виданого ДП «Укрметртестстандарт» продукція не відповідає вимогам ДСТУ EN 60335-2-23:2015 за пунктами:

-7.12 - інструкція не містить такої необхідної інформації у перекладі українською мовою:

-this appliance can be used by children aged from 8 years and above and persons with reduced physical. Sensory or mental capabilities or lack of experience and knowledge if they have been given supervision or instruction concerting use of the appliance in a safe way and understand the hazards involved;

- сhildren shall not play with appliance;

- сleaning and user maintenance shall not be made by children without supervision;

- 7.12.5 Інструкція не містить такої необхідної інформації у перекладі українською мовою: у разі пошкодження шнура живлення його заміну, щоб уникнути небезпеки має проводити виробник, сервісна служба чи аналогічний кваліфікований персонал;

- 7.13 інструкція на офіційній мові не надана;

- 7.12 інструкція не містить такої необхідної інформації у перекладі українською мовою: WARNING: Do not use this appliance near bathtubs, showers, basins or other vessels containing water.

Пояснення символу 5582 за ІЕС 60417 застосованого у маркуванні приладу в інструкції з експлуатації відсутнє (дане порушення зафіксовано в акті перевірки характеристик продукції від 28.07.2020 року №10-05.2/21 складеного Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області та зафіксовано в національній інформаційній системі державного ринкового нагляду під номером № Р-5245-2020 від 31.08.2020 року).

Технічний регламент низьковольтного електричного обладнання, затверджений Постановою КМУ від 16.12.2015 № 1067 (далі ТР №1067) чітко визначає обов`язки виробників та імпортерів стосовно застосування мов.

Так, пункти 8, 13 ТР №1067 визначають наступні обов`язки виробників - виробники складають технічну документацію, визначену в додатку 3, та проводять процедуру оцінки відповідності, зазначену в додатку 3, або забезпечують її проведення. Якщо відповідність електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю, була доведена зазначеною процедурою оцінки відповідності, виробники складають декларацію про відповідність і наносять знак відповідності технічним регламентам. Виробники забезпечують супроводження електрообладнання інструкціями та інформацією про безпечність, складеними згідно з вимогами закону щодо порядку застосування мов. Зазначені інструкції та інформація про безпечність, а також будь-яке маркування повинні бути чіткими, зрозумілими та дохідливими.

З приводу імпортерів у вищезазначеному ТР №1067 викладені наступні обов`язки, зокрема, пункт 19 визначає, що перед введенням електрообладнання в обіг імпортери пересвідчуються в тому, що виробник провів відповідну процедуру оцінки відповідності та склав технічну документацію, на це електрообладнання нанесено знак відповідності технічним регламентам, воно супроводжується необхідними документами, а також що виробник виконав вимоги, визначені у пунктах 11 і 12 цього Технічного регламенту. Якщо імпортер вважає або має підстави вважати, що електрообладнання не відповідає цілям, пов`язаним з безпечністю, він не вводить таке електрообладнання в обіг до приведення його у відповідність з цими цілями. Якщо зазначене електрообладнання становить ризик, імпортер повідомляє про це виробнику та відповідному органу державного ринкового нагляду.

Згідно пункту 28 ТР №1067 визначено обов`язок розповсюджувачів - перед наданням електрообладнання на ринку розповсюджувачі перевіряють, що на таке електрообладнання нанесено знак відповідності технічним регламентам, воно супроводжується необхідними документами, а також інструкціями та інформацією про безпечність, складеними згідно з вимогами закону про порядок застосування мов, а також що виробник та імпортер виконали вимоги, визначені відповідно у пунктах 11, 12 і 20 цього Технічного регламенту. Якщо розповсюджувач вважає або має підстави вважати, що електрообладнання не відповідає цілям, пов`язаним з безпечністю, він не надає таке електрообладнання на ринку до приведення його у відповідність з такими цілями. Якщо зазначене електрообладнання становить ризик, розповсюджувач повідомляє про це виробнику або імпортеру, а також відповідному органу державного ринкового нагляду.

Відповідно до пункту 34 ТР №1067 перелік національних стандартів для цілей застосування цього Технічного регламенту (далі - перелік національних стандартів) затверджується та оприлюднюється відповідно до закону. Відповідність електрообладнання стандартам, які включені до переліку національних стандартів, або їх частинам надає презумпцію відповідності такого електрообладнання цілям, пов`язаним з безпечністю, які охоплюються такими стандартами чи їх частинами.

Згідно п. 38 ТР №1067 декларація про відповідність складається згідно з примірною структурою, встановленою в додатку 4, містить відомості, визначені в додатку 3, та постійно оновлюється. Декларація про відповідність складається державною мовою, а у разі, коли вона була складена іншою мовою, - перекладається на державну мову.

Судовим розглядом встановлено, що проведеною перевіркою характеристик продукції зафіксовано порушення вимог, зокрема, п.п. 8, 13, 19, 28, 34, 38 постанови Кабінету Міністрів України № 1067 від 16 грудня 2015 року «Про затвердження технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання».

При цьому, позивач, не погоджуючись із постановою про накладення штрафу № 1 від 21.01.2021 року, встановлені перевіркою обставини не заперечував, а зазначив, що виявлені порушення охоплюються поняттям формальної невідповідності, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44, ч. 3 ст. 29 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» виключає можливість застосування адміністративно-господарських санкцій у даному випадку.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» до особи, яка ввела продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважається такою, що ввела продукцію в обіг, застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі введення в обіг продукції, яка не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 та частиною третьою статті 29 цього Закону), - у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за повторне протягом періоду від одного року до трьох років вчинення такого самого порушення, за яке на особу вже було накладено штраф, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У свою чергу ч. 3 ст. 29 зазначеного Закону встановлено, що орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо усунення формальної невідповідності, якщо цей орган встановить будь-яку таку невідповідність:

- знак відповідності технічним регламентам було нанесено з порушенням вимог, визначених у відповідному технічному регламенті;

- не було нанесено знак відповідності технічним регламентам, якщо його нанесення передбачено відповідним технічним регламентом;

- не було складено декларацію про відповідність або декларація про відповідність (її копія чи спрощена декларація про відповідність) не супроводжує продукцію, якщо це передбачено відповідним технічним регламентом;

- декларацію про відповідність було складено з порушенням вимог;

- органу ринкового нагляду не надано доступу до технічної документації або вона є неповною;

- вчинено інші порушення встановлених вимог, визначені у відповідному технічному регламенті як формальна невідповідність.

Перелік порушень встановлених вимог, які вважаються формальною невідповідністю, уточнюється у відповідних технічних регламентах.

Так, п. 78 постанови Кабінету Міністрів України № 1067 від 16 грудня 2015 року «Про затвердження технічного регламенту низьковольтного електричного обладнання» визначено, що заходи щодо усунення формальної невідповідності вживаються відповідним суб`єктом господарювання в разі, коли орган державного ринкового нагляду встановить будь-яку таку невідповідність:

- нанесення знака відповідності технічним регламентам з порушенням загальних принципів маркування зазначеним знаком, установлених законом, або вимог пунктів 45-47 цього Технічного регламенту;

- ненанесення знака відповідності технічним регламентам;

- нескладення декларації про відповідність;

- складення декларації про відповідність з порушенням вимог, установлених цим Технічним регламентом;

- ненадання органу державного ринкового нагляду доступу до технічної документації або надання такої документації в неповному обсязі;

- відсутність інформації, визначеної в пунктах 17 або 25 цього Технічного регламенту, подання неправдивої або не в повному обсязі інформації;

- невиконання будь-якої іншої з адміністративних вимог, установлених у пунктах 12-20 або 23-30 цього Технічного регламенту.

Суд, аналізуючи виявлені порушення, за вчинення яких до позивача застосовано адміністративно-господарські санкції (п. п. 8, 13, 19, 28, 34, 38 постанови Кабінету Міністрів України № 1067 від 16 грудня 2015 року) та здійснивши системний аналіз положень Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та ТР №1067 доходить висновку про віднесення останніх до формальної невідповідності.

Таким чином, на підставі встановлених вище обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача.

Отже, у ході судового розгляду встановлено, що притягнення позивача до відповідальності здійснено за наслідками виявлення порушень, що за своїми ознаками відносяться до поняття формальної невідповідності, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», що свідчить про протиправний характер постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві № 1 від 21.01.2021 року.

За таких обставин, суд вказує, що позивачем доведено протиправність оскаржуваної постанови Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві № 1 від 21.01.2021 року про накладення штрафу, а тому позовні вимоги про її скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

За наведеного правового регулювання та встановлених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в розмірі 2270,00 грн., сплачений згідно з квитанцією.

Водночас, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, у матеріалах справи міститься заява позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 32800,00 грн.

Позивачем в обґрунтування понесених витрат під час розгляду справи надано копії Договору 08/21 про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2021 року, Додатку №1 до Договору № 08/21 про надання правової допомоги від 01 «січня» 2021 року, платіжного доручення №3057 від 02.03.2021 р., платіжного доручення №3105 від 23.03.2021 р., Акту №12 приймання-передачі наданої правової (правничої, професійної) допомоги від 01 квітня 2021 року.

Відповідачем, в свою чергу, подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС).

За змістом частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За положеннями частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України встановлено вимоги до визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката, який має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Тобто, на підтвердження власне факту надання професійної правничої допомоги, її складу та розміру сторона має надати документи про підтвердження обсягу надання такої допомоги, фактичного часу, витраченого адвокатом на здійснення тих чи інших дій в межах заявленого спору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20 травня 2019 року у справі № 916/2102/17, від 25 червня 2019 року у справі № 909/371/18, у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 922/928/18, від 30 липня 2019 року у справі № 911/739/15 та від 01 серпня 2019 року у справі № 915/237/18.

Враховуючи, що ця справа є справою незначної складності, а також зважаючи на ціну позову, обсяг наданих адвокатом в межах розгляду справи позивачу послуг, час, витрачений адвокатом на надання послуг, суд доходить до висновку, що заявлена позивачем сума компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу за результатами судового розгляду справи даної справи у розмірі 32800,00 грн є завищеною порівняно із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що витрати позивача на правничу допомогу можуть бути зменшені та підлягають частковому відшкодуванню, а саме в сумі 10000,00 грн, що відповідатиме вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Керуючись ст. 77, 139, 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер» (03124, місто Київ, вулиця Василенка Миколи, будинок 7а, офіс 3-42, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 12, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві №1 від 21 січня 2021 року про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер».

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Хелс Менеджер» (03124, місто Київ, вулиця Василенка Миколи, будинок 7а, офіс 3-42, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в м. Києві (03151, місто Київ, вулиця Волинська, будинок 12, ) сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень) та витрати на правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяМ.М. Луцович

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Луцовича М.М. з 18 грудня 2025 року по 29 грудня 2025 року у відпустці, рішення суду у повному обсязі складено та підписано 30 грудня 2025 року.