Справа № 160/19761/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним та скасування рішення,-
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі відповідач), в якому просила:
- рішення Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову в припиненні обтяження заборони на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 , яке викладене у листі від 26 квітня 2025 року за вих. 1143, визнати протиправним та припинити обтяження заборону на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 (номер запису про обтяження: 41017350, реєстраційний номер обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 4858159 від 24 квітня 2007 року; індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу): 57121875 від 17 березня 2021 року).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником 58/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2023 № 354287888. Разом з тим, на вказаний будинок накладена заборона, а саме згідно із записом № 41017350 від 24 квітня 2007 року особи, яких майно/права обтяжуються, є: ОСОБА_2 і ОСОБА_3 20.12.2024 позивач звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про надання копій документів, на підставі яких державним нотаріусом цієї нотаріальної контори встановлена заборона на нерухоме майно, проте листом від 26.02.2025 отримала відповідь, що будь-які відомості та копії документів, на підставі яких зареєстрована зазначена заборона, в архівних документах нотаріальної контори не виявлено. На підставі отриманої відповіді позивач знову 18.04.2025 звернулась до нотаріальної контори із заявою, якою просила припинити обтяження - заборону на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 , за якою суб`єктами обтяження є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . Проте, листом від 26.04.2025 отримала відмову, оскільки підстав для припинення цього обтяження не виявлено. Таким чином, вважає, що рішення відповідача про відмову у припиненні обтяження є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що інформації та документи, на підставі яких у червні 1996 року була встановлена заборона на зазначене нерухоме майно ніде не має, тому законність проведення її реєстрації викликає сумніву.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.07.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 11.08.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
24.07.2025 та 25.07.2025 на адресу суду від відповідача на електронну пошту та засобами поштового зв`язку надійшов письмовий відзив на позов, в якому зазначено, що Четверта дніпровська державна нотаріальна контора не може виступати відповідачем у справі про звільнення майна з-під арешту, оскільки не має жодного відношення до причин накладення заборони на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та не уповноважена на проведення державної реєстрації припинення вказаного обтяження, оскільки такими повноваженнями наділені державні реєстратори. Крім того, зняти заборону №41017350 від 24.04.2007 з нерухомого майна, 58/100 чистин якого належить ОСОБА_1 у нотаріуса відсутні підстави, у зв`язку з тим, що остання не є одноособовою власницею вказаного житлового будинку, та відомості про співвласників відсутні.
Ухвалою суду від 25.11.2025 витребувано у КП «Дніпровське міжміське БТІ» Дніпровської міської ради належним чином завірену копію інвентаризаційної справи на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також зазначено про надання інформації щодо наявності заборон на вказане нерухоме майно, провадження у справі зупинено.
Листом від 10.12.2025 КП «Дніпровське міжміське БТІ» повідомило, що в матеріалах інвентаризаційної справи будь-які відомості / документи про арешти / заборони на вказаний об`єкт та його власників чи інших осіб, відсутні.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 58/100 житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.11.2023 №354287888.
При цьому, згідно вказаної Інформації на вказане нерухоме майно накладена заборона.
Згідно із записом №41017350 від 24.04.2007, особи, яких майно / права обтяжуються, є: ОСОБА_2 і ОСОБА_3
22.05.2024 адвокатом позивача Чебикіним С.А. направлено запит до КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради щодо надання копії документів, які містять інформацію про право володіння або власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1 . 2, а також копій документів, на підставі яких накладена заборона на вказане нерухоме майно.
Листом від 28.05.2024 №6093, КП «ДМ БТІ» ДМР повідомило, що в інвентаризаційній справі станом на 31.12.2012 відсутні відомості про право власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також в ній відсутні відомості/документи про арешт/заборону відчуження на зазначений об`єкт чи у відношенні цих осіб.
Додатково повідомлено, що в інвентаризаційній справі було зареєстроване право власності за ОСОБА_2 , однак належна їй частка була відчужена іншій особі 31.07.1996.
28.06.2024 адвокатом позивача направлено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про надання копій документів, на підставі яких матеріалів державним реєстратором Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Зубком Валерієм Юрійовичем прийняте рішення (індексний номер: № 57121875 від 17.03.2021) про державну реєстрацію заборони на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 .
Листом від 05.07.2024 № 5/5-202 Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради повідомив, що під час розгляду заяви про реєстрацію права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 державним реєстратором 17 березня 2021 року сформовані відомості за результатом пошуку інформації №248509352 та встановлена наявність заборони (архівний запис № 4858159), у зв`язку з чим державним реєстратором відкритий розділ у Державному реєстрі прав та перенесене відповідне обтяження з автоматичним присвоєнням йому № 41017350.
10.09.2024 направлено адвокатський запит до Державного нотаріального архіву у Дніпропетровській області про надання копій документів, на підставі яких встановлена заборона на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 відповідно до архівного запису № 4858159 (копія адвокатського запису додається).
Листом від 10.10.2024 № 1708/01-21 останній повідомив, що підставою для заборони відчуження зазначеного об`єкту нерухомості є заява ОСОБА_2 від 20 червня 1996 року про відміну (скасування) довіреності, на підставі якої державним нотаріусом Четвертої державної нотаріальної контори у червні 1996 року вчинено нотаріальну дію з накладення заборони відчуження нерухомого майна.
При цьому, повідомлено, що 24 квітня 2007 року зазначена заборона (архівний запис) була автоматично перенесена до сучасного (модернізованого) Єдиного реєстру заборони відчуження нерухомого майна як обтяження за реєстраційним номером: 4858159. Четверта дніпровська державна нотаріальна контора будь-які реєстри для реєстрації заборони (арештів) відчуження жилих будинків, квартир та іншого нерухомого майна та/або алфавітні книги обліку про накладення заборон (арештів) на майно, а також будь-які інші документи щодо обтяжень на нерухоме майно та внесення записів в Єдиний реєстр заборони на зберігання до Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області не передавала.
20.12.2024 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання копій документів, на підставі яких державним нотаріусом цієї нотаріальної контори встановлена заборона на нерухоме майно будинок АДРЕСА_1 , за якою суб`єктами обтяження є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Листом від 26.02.2025 Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №598 повідомлено, що будь-які відомості та копії документів, на підставі яких зареєстрована зазначена заборона, в архівних документах нотаріальної контори не виявлено.
Заявою від 18.04.2025 до відповідача, позивач просила припинити обтяження - заборону на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 , за якою суб`єктами обтяження є ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .
Проте, листом від 26.04.2025 №1143 відповідач відмовив у скасуванні обтяження, у зв`язку з відсутністю для цього підстав.
Позивач не погоджуючись з такою відмовою, звернулась з цим позовом до суду за захистом свого порушеного права.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації та їх обтяжень визначено Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна та який регулює відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
Відповідно до положень статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав.
Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.
Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.
Державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню.
Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.
Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.
Відповідно до частини 4 статті 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обтяженням є заборона розпорядитися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на те органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.
Пунктом 1.1 розділу 1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що затверджене наказом Міністерства юстиції України 09.06.1999 № 31/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 18.08:2004 № 85/5) (далі - Положення) було передбачено, що Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (далі - Реєстр заборон) це електронна база даних, яка містить відомості про обтяження нерухомого майна, а саме: накладені заборони та арешти нерухомого майна; вилучення записів про заборони, арешти; видані витяги з Реєстру заборон.
Пунктом 1.3 розділу 1 Положення було передбачено, що держателем Реєстру заборон є Міністерство юстиції України, яке розробляє організаційні, методологічні принципи ведення Реєстру заборон та забезпечує його функціонування.
Пунктом 1.4 розділу 1 Положення було передбачено, що адміністратором Реєстру заборон є державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Реєстрі заборон.
Пунктом 1.5 розділу 1 Положення було передбачено, що реєстраторами Реєстру заборон є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і маю ть новини доступ до Реєстру заборон через комп`ютерну мережу, державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України та його регіональні філії.
Реєстратори приймають заяви про реєстрацію обтяження об`єкта нерухомого майна від державних нотаріальних контор та приватних нотаріусів, які не є реєстраторами, посадових осіб виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад. судів та слідчих органів та постанови про арешт майна боржника органів державної виконавчої служби та інших осіб, визначених цим Положенням; уносять та вилучають записи до Реєстру заборон про заборони, арешти щодо нерухомого майна, отримують (видають) витяги з Реєстру заборон.
Підпунктом 2.1.2 пункту 2.1 розділу 2 Положення було встановлено, що однією із підстав для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є: заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об`єкта нерухомого майна, що подається: судами і слідчими органами у зв`язку з накладенням ними арешту на об`єкти нерухомого майна (звільнення їх з під арешту).
Пунктом 4.2 розділу 4 Положення було передбачено, що відповідальність за вірогідність відомостей, що вносяться до Реєстру заборон із заяв та постанов, несуть органи та особи, які падали цю інформацію.
У подальшому, 17.03.2021 зазначена заборона перенесена до Державного реєстру речових прав та їх обтяжень Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради Дніпропетровської області.
При цьому, з відповіді КП «Дніпровське міжміське БТІ» вбачається, що в матеріалах інвентаризаційної справи будь-які відомості / документи про арешти / заборони на вказаний об`єкт та його власників чи інших осіб, відсутні.
Також, згідно листа Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.04.2025, в архівних документах останньої будь-яких відомостей та/або документів щодо накладення зазначеної заборони не виявлено.
Відповідно до п. 2 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» вбачається, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законний підставі майном.
З матеріалів справи вбачається, що позивач не є власником всього домоволодіння, а є власником лише 58/100 його частини, при цьому, позивач є особою, яка набула права власності вже після внесення в реєстр відомостей про обтяження - заборони на все нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, оскільки позивач не є власником всього майна, на яке накладено обтяження, підстави для скасування такого запису відсутні.
Крім того, позивачем в ході розгляду справи не доведено, що під час внесення запису про обтяження домоволодіння, державний реєстратор не дотримався чинного на той час законодавства і безпідставно вніс запис про державну реєстрацію обтяження.
Також, позивачем не доведено, що на сьогоднішній день наявні підстави для скасування обтяження.
Таким чином, протиправність рішення Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відмову в припиненні обтяження заборони на нерухоме майно: будинок АДРЕСА_1 , від 26.04.2025 не підтверджена матеріалами справи та позивачем не доведена, у зв`язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Відповідно до ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець