Справа № 380/20224/24
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 рокусправа № 380/20224/24 м.Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Гавдик З.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго форвард України» до Львівської митниці про визнання протиправним рішення,-, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Арго форвард України» звернулося до Львівського окружного адміністративного із адміністративним позовом до Львівської митниці, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати Картку відмови №UA209230/2024/001089 у митному оформленні Товарів за митною декларацією №24UA71U5, прийняту Львівською митницею;

- визнати протиправним та скасувати Рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100175/1 від 29.03.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, за результатами перевірки поданої позивачем митної декларацій, 29 березня 2025 року винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100175/1 від 29.03.2024, згідно якого митний орган визначив митну вартість товару із застосуванням методу: 2) другорядний, ґ) резервний. Також, Львівською митницею була винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/001089. Вважає такі рішення необґрунтованими та таким, що суперечить нормам чинного законодавства. Зазначає, що надані позивачем до митного органу документи на підтвердження вартості товару не містять розбіжностей та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною шляхом застосування основного методу, що свідчить про порушення відповідачем передбаченого ст. 57 Митного кодексу України щодо порядку визначення митної вартості товару. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не доведено та не обґрунтовано належними та достатніми доводами й доказами наявність у поданих йому зазначених у частині 2 статті 53 Митного кодексу України документів розбіжностей, ознак підробки, відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена, що унеможливлює законне витребування додаткових документів за частиною 3 статті 53 Митного кодексу України. Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, умови поставки, ціну, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом. Однак, відповідач безпідставно їх не врахував у зв`язку з чим дійшов необґрунтованих висновків про наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням резервного методу. У зв`язку з наведеним просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, що в рамках реалізації положень статей 52, 53, 54, 55, 58, 335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі-МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:

- подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар;

- надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена.

Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності:

- частиною 2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під «дійсною вартістю» слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до ч. 1 пункту 2 Приміток до статті VII ГАТТ, сумісним зі статтею VII було б припущення, що «дійсна вартість» може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими «дійсної вартості», а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Проведеним аналізом поставок, що надходили на адресу інших імпортерів (безпосередньо від виробника товару за прямими контрактами) встановлено оформлення аналогічного товару із вищою фактурною та відповідно митною вартістю МД 24UA19U4 від 15.03.24. Документально підтверджені обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин - відсутні.

- розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 262 км, а вартість 90000 грн. - що становить 343,5 грн/км, відстань по території України 105 км, а вартість 37469,4 грн. - що становить 356,85 грн/км).

Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті.

Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень «визначено: «Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою.

Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального».

Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань.

Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.03.2024 №80/1 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу; - у сертифікаті якості від 30.10.2023 № 146/1 та №146/2 зазначено номер інвойсу від 30.10.2023 №146. Проте даний інвойс декларантом не надано митному органу.

- відповідно до вимог п. 3 зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 №С200922/1 змінами Постачальник зобов`язаний та надати доповненнями) Покупцеві визначено на що кожну партію товару наступні додаткові документи у ому числі специфікацію на продукт GMP+ з описом (TDS/MSDS). Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди;

- додаткова угода від 29.02.2024 №3 до зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 №С200922/1 не засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи Покупця, що відповідним чином викликає сумніви у законності даної зовнішньоекономічної операції.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі продажу товару.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 04.10.2024 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні обставини:

29.03.2024 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100175/1, в якому зазначено:

« 33 Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI( далі- МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин: - подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена. Під час здійснення митного контролю за було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступні розбіжності: - частиною 2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до ч. 1 пункту 2 Приміток до статті VII ГАТТ, сумісним зі статтею VII було б припущення, що "дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими "дійсної вартості", а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Проведеним аналізом поставок, що надходили на адресу інших імпортерів (безпосередньо від виробника товару за прямими контрактами) встановлено оформлення аналогічного товару із вищою фактурною та відповідно митною вартістю МД 24UA19U4 від 15.03.24. Документально підтверджені обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин - відсутні. - розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 262 км, а вартість 90000 грн. - що становить 343,5 грн/км, відстань по території України 105 км, а вартість 37469,4 грн. - що становить 356,85 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі -Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій "Облік і калькулювання собівартості перевезень" визначено: "Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального". Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.03.2024 №80/1 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу; - у сертифікаті якості від 30.10.2023 № 146/1 та №146/2 зазначено номер інвойсу від 30.10.2023 №146. Проте даний інвойс декларантом не надано митному органу; - відповідно до вимог п. 3 зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 №С200922/1 (зі змінами та доповненнями) визначено що Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві на кожну партію товару наступні додаткові документи у тому числі специфікацію на продукт GMP+ з описом (TDS/MSDS). Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди; - додаткова угода від 29.02.2024 №3 до зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 № С200922/1 не засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи Покупця, що відповідним чином викликає сумніви у законності даної зовнішньоекономічної операції. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах та відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару. Відповідно до частин 3-4 статті 53 Митного кодексу України митним органом надана вимога декларанту стосовно надання наступних додаткових документів для підтвердження числових складових митної вартості товарів: 1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 9) виписку з бухгалтерської документації; 10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 11) копію митної декларації країни відправлення; 12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару. На вимогу митного органу декларантом не надано жодного додаткового документу. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала:- т. № 1 мд № UA209230/2024/023419 від 15.03.24 де вартість такого товару становить 1.01 Дол. США/кг.».

В подальшому відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/001089.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає спірне рішення протиправними та таким, що не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.

Судом враховуються аргументи наведені позивачем про протиправність спірних рішень з наступних підстав згідно встановлених судом обставин та вимог законодавства:

Згідно із ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 49 МК України (в редакції на час спірних правовідносин), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

2. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно із ст. 53 МК України:

1. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

2. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

3. У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

4. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:

1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;

2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;

3) розрахунок ціни (калькуляцію).

5. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

6. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Згідно із ст. 54 МК України:

1. Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

2. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

3. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

4. Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

5. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6. Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

7. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ст. 55 МК України:

1. Рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

2. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

3. Форма рішення про коригування митної вартості товарів встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

4. Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

5. Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

6. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

7. У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

8. Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

9. У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

10. Якщо митний орган протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, не надає обґрунтованої відмови у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів, вважається, що декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість товарів визначено правильно. У такому разі митний орган скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості, а надане забезпечення сплати митних платежів повертається (вивільняється) у порядку та строки, визначені цим Кодексом.

11. У разі якщо митним органом протягом строку, зазначеного у частині дев`ятій цієї статті, надано обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів або якщо протягом строку, зазначеного у частині восьмій цієї статті, декларант або уповноважена ним особа не надала митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються, кошти, внесені/переказані як грошова застава у розмірі суми митних платежів, перераховуються до державного бюджету в рахунок сплати відповідних митних платежів наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного у частині сьомій цієї статті.

Згідно із ст. 57 МК України:

1. Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

2. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

3. Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

4. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

5. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

6. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

7. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

8. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 58 МК України:

2. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

3. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно із ст. 64 МК України:

1. У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).

2. Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

3. Митна вартість імпортних товарів не визначається згідно із положеннями цієї статті на підставі:

1) ціни товарів українського походження на внутрішньому ринку України;

2) системи, яка передбачає прийняття для митних цілей вищої з двох альтернативних вартостей;

3) ціни товарів на внутрішньому ринку країни-експортера;

4) вартості виробництва, іншої, ніж обчислена вартість, визначена для ідентичних або подібних (аналогічних) товарів відповідно до положень статті 63 цього Кодексу;

5) ціни товарів, що поставляються з країни-експортера до третіх країн;

6) мінімальної митної вартості;

7) довільної чи фіктивної вартості.

4. У разі якщо ця стаття застосовується митним органом, він на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи зобов`язаний письмово поінформувати їх про митну вартість, визначену відповідно до положень цієї статті, та про використаний при цьому метод.

З матеріалів справи судом встановлено наступне.

20 вересня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРО ФОРВАРД УКРАЇНИ» укладено зовнішньоекономічний договір купівлі-продажу №С200922/1 з компанією «СТАНДАРТ» (STANDARD LLC), Польща, згідно з умовами якого Продавець продає, а Покупець купує, приймає та оплачує Товари, зазначені в рахунках (інвойсах) до Договору, отриманих протягом дії Договору, які є невід`ємною частиною Договору (копія Договору з додатками додається до позовної заяви).

Відповідно до пункту 2 Договору ціна товару, узгоджена Сторонами, визначається окремим рахунком (інвойсом) на відвантаження і є невід`ємною частиною цього Договору. Пакування Товару визначається пакувальним листом на кожне відвантаження Товару.

Загальна кількість Товару відповідно до Договору складається з загальної суми всіх рахунків (інвойсів), виданих Покупцеві на всі відвантаження протягом дії даного Договору.

Загальна вартість Договору складається з загальної суми всіх рахунків (інвойсів), виданих Покупцеві на всі відвантаження протягом дії даного Договору.

За умовами пункту 10 Договору умовами поставки (згідно з «Інкотермс-2020») є FCA Люблін, Польща.

Умови оплати і Платіжні інструкції визначені пунктами 11 і 12 Договору.

26.03.2024 на виконання умов вищевказаного Договору, Позивач здійснив оплату в розмірі 100 відсотків передоплати за товар в сумі 16416,00 Євро на рахунок Продавця, що підтверджується копією платіжного доручення (квитанції) про SWIFT переказ №103 від 26.03.2024 на рахунок PL471416 STANDARD LLC 16416,00 Євро (код 33В), в якій в деталях платежу (код 70) зазначено: «передоплата Договір №С200922/1 від 20.09.2022 Проформа Інвойс №10102023С від 10.10.2023 року».

Продавцем Товарів виступила компанія STANDARD LLC.

На підставі Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022, Проформи Інвойс №10102023С від 10.10.2023 та відповідно до рахунка-фактури (інвойса) №24ХС0221 від 28.03.2024 Позивач придбав у Продавця за кордоном (Польща) товари на загальну суму 16416,00 Євро, а саме:

1) MANGANESE OXIDE (II) FEED у кількості 21600 кг. на суму 16416,00 Євро (ціна за одиницю товару 0,76 Євро/кг) (надалі у позові -Товари).

29.03.2024 року з метою митного оформлення придбаних Товарів уповноваженим представником декларанта (Позивача) - ФОП ОСОБА_1 до Львівської митниці було подано митну декларацію №24UA71U5.

Вантаж був заявлений за фактурною митною вартістю згідно рахунка-фактури (інвойса) ) №24ХС0221 від 28.03.2024.

Ціна імпортованих Товарів визначена у загальній сумі 16416,00 Євро. Митна вартість імпортованих Товарів визначена за основним методом - за ціною договору.

Разом з митною декларацією до митного оформлення Декларантом було подано копії наступних документів, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної митної декларації, що підтверджують заявлену митну вартість Товарів, а саме: договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022, Додаток №1 від 05.12.2022 до Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022, Додаток №2 від 26.12.2023 до Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022, Додаткової угоди №3 від 29.02.2024 до Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022, Проформи Інвойс №10102023С від 10.10.2023; рахунка-фактури (інвойса) №24ХС0221 від 28.03.2024; платіжного доручення (квитанції) про SWIFT-переказ №103 від 26.03.2024; платіжної інструкції в іноземній валюті №28 від 26.03.2024; виписки з банківського рахунку від 26.03.2024; пакувального листа (PACKING LIST) від 28.03.2024; міжнародної автотранспортної накладної (CMR) б/н від 28.03.2024; митної декларації країни відправлення MRN 24PL301010E0399581 від 28.03.2024; Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні №П20122023/1 від 20.12.2023; Заявки №4880 від 26.03.2024 до Договору №П20122023/1 від 20.12.2023 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні; рахунку фактури на оплату транспортних послуг №80/1 від 28.03.2024; Довідки про транспортні витрати №80/1 від 28.03.2024; договору про надання митно брокерських послуг №19 від 22.02.2024; Комерційної пропозиції від 09.10.2023; Сертифікату походження PL/MF/AT 0323422 від 28.03.2024; Сертифікату аналізів від виробника (Certificate of analysis) №146/1 від 30.10.2023 MANGANESE OXIDE (II) FEED; Сертифікату аналізів від виробника (Certificate of analysis) №146/2 від 30.10.2023 MANGANESE OXIDE (II) FEED; Сертифікату якості (Certificate of Quality) 24-003538 від 12.02.2024 MANGANESE OXIDE (II); Паспорту безпеки MSDS від 28.03.2024.

У відповідь на Вимогу Відповідача уповноваженою особою Декларанта до Львівської митниці було подано повідомлення-відповідь уповноваженого представника Декларанта на адресу Відповідача в електронній формі від 29.03.2024 року, яка містила перелік основних та додаткових документів, поданих на підтвердження митної вартості товарів разом з митною декларацією, які становили наступний перелік:

З приводу надання рахуна-фактури (інвойса) або рахунка-проформи (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу) уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві подано не було, окрім поданих платіжних документів разом з митною декларацією;

З приводу надання банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок було сплачено, уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві подано не було, окрім поданих платіжних документів разом з митною декларацією;

З приводу надання за наявності - інших платіжних та/або бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві подано не було, окрім поданих платіжних документів разом з митною декларацією.

З приводу надання транспортних (перевізних) документів, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві подано не було, окрім поданих транспортних (перевізних) документів разом з митною декларацією.

З приводу надання страхових документів, а також документів, що містять вартість страхування, у разі якщо здійснювалося страхування, уповноваженою особою Декларанта не було подано Відповідачеві додаткових документів з наступних причин.

Керуючись п. 11.2. Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні №П20122023/1 від 20.12.2023, використання книжки МДП, CMR, CMR страхування, книжки ЄКМТ і т.д. узгоджуються в Заявці додатково.

Заявкою №4880 від 26.03.2024 до Договору №П20122023/1 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні від 20.12.2023 не передбачено страхування вантажу .

Це ж саме підтверджується Довідкою про транспортні витрати №80/1 від 28.03.2024, в якій зазначено, що страхування вантажу не проводилось.

З приводу надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язані з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, уповноваженою особою Декларанта не було подано Відповідачеві додаткових документів , оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022 року залучені не були.

З приводу надання рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві подано не було, оскільки треті особи за зовнішньоекономічним договором купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022 року залучені не були.

З приводу надання виписки з бухгалтерської документації уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві окрім поданої разом з митною декларацією виписки з банківського рахунку від 26.03.2024 р. подано не було.

З приводу надання каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару уповноваженою особою Декларанта додаткових документів Відповідачеві подано не було, окрім поданих документів разом з митною декларацією.

З приводу надання копії митної декларації країни відправлення, то додаткових документів Відповідачеві подано не було, окрім поданої разом з митною декларацією митної декларації країни відправлення. · З приводу подання за власним бажанням додаткових наявних документів для підтвердження заявленої митної вартості Товарів, керуючись частиною 6 статті 53 Митного кодексу України, уповноваженою особою Декларанта Відповідачеві не було подано додаткових документів.

29 березня 2024 року Львівською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100175/1 від 29.03.2024, згідно якого митний орган визначив митну вартість товару із застосуванням методу: 2) другорядний, ґ) резервний.

Також, Львівською митницею була винесена картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/001089.

Причиною прийняття рішення про відмову у митному оформленні (випуску) товарів, зазначеною в Картці відмови, вказано «Неможливість завершення м/о у зв`язку з невірно заповненими графами гр. 12, 45, 43, 44, 46, 47, ВМД, відповідно до Рішення про коригування митної вартості від 29.03.2024 №UA209000/2024/100175/1 (порушено умови декларування, передбачені п. 1, п.8 ст. 257 МКУ, ст. 55 МКУ, ПКМУ від 21.05.12 №450)», що прямо суперечить наведеним у частині шостій статті 54 МК України виключним підставам відмови у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю, оскільки зазначена норма не містить такої підстави для прийняття рішення про відмову у митному оформленні товарів як «неможливість завершення м/ о у зв`язку з невірно заповненими графами»

З приводу подання декларантом до митного оформлення документів, в тому числі наданих Позивачем на запит Відповідача, що не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. · Позивачем разом з митною декларацією та за результатами проведених консультацій було подано Відповідачеві усі основні та додаткові документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, заявлених Декларантом на Товари.

Судом встановлено, що Позивачем разом з митною декларацією №24UA71U5 від 29.03.2024 було подано Відповідачеві усі основні документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, перелік яких було наведено у графі 44 вказаної митної декларації, серед яких зокрема були:

- копія договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022;

- копія Додатку №1 від 05.12.2022 до Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022;

- копія Додатку №2 від 26.12.2023 до Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022;

- копія Додаткової угоди №3 від 29.02.2024 до Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022;

- копія Проформи Інвойс №10102023С від 10.10.2023;

- копія рахунка-фактури (інвойса) №24ХС0221 від 28.03.2024;

- копія платіжного доручення (квитанції) про SWIFT-переказ №103 від 26.03.2024;

- копія платіжної інструкції в іноземній валюті №28 від 26.03.2024;

- копія виписки з банківського рахунку Покупця від 26.03.2024 ;

- копія Договору про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні №П20122023/1 від 20.12.2023;

- копія рахунка - фактури на оплату транспортних послуг №80/1 від 28.03.2024;

- копія Довідки про транспортні витрати №80/1 від 28.03.2024.

Відповідно, доводи Відповідача при прийнятті оскаржуваного Рішення в цій частині є неправомірними.

Щодо зауваження Відповідача при прийнятті оскаржуваного Рішення про те, що частиною 2 статті VII Генеральної Угоди з тарифів і торгівлі встановлено, що оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або подібного товару і не повинна ґрунтуватися на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості. Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Відповідно до ч. 1 пункту 2 Приміток до статті VII ГАТТ, сумісним зі статтею VII було б припущення, що "дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими "дійсної вартості", а також плюс будь-яка виняткова знижка чи інше зменшення звичайної конкурентної ціни. Проведеним аналізом поставок, що надходили на адресу інших імпортерів (безпосередньо від виробника товару за прямими контрактами) встановлено оформлення аналогічного товару із вищою фактурною та відповідно митною вартістю МД 24UA19U4 від 15.03.24. Документально підтверджені обґрунтування щодо змін ринкових, конкурентних умов чи інших обставин - відсутні.» є безпідставними зважаючи на наступне, суд зазначає наступне.

Датою видачі Проформи Інвойс є 10 жовтня 2023 року. Таким чином, ввезений Товар на митну територію України здійснювався за цінами Продавця станом на 10.10.2023 року.

Вартість імпортованих товарів була представлена ціною, зазначеною у рахунку-фактурі (інвойсі) №24ХС0221 від 28.03.2024 року.

Щодо зауваження Відповідача при прийнятті оскаржуваного Рішення про те, що « розмір транспортних витрат не пропорційно розбитий відносно всього кілометражу (відстань по іноземній території 262 км, а вартість 90000 грн. - що становить 343,5 грн/км, відстань по території України 105 км, а вартість 37469,4 грн. - що становить 356,85 грн/км). Методичними рекомендаціями з формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 05.02.2001 № 65 (далі - Методичні рекомендації), визначено єдині засади формування собівартості перевезень (робіт, послуг) на транспорті. Пунктом 49 розділу VI Методичних рекомендацій «Облік і калькулювання собівартості перевезень» визначено: «Вартість пально-мастильних та інших експлуатаційних матеріалів, витрачених на здійснення певних видів перевезень включається до їх собівартості за прямою ознакою. Якщо деякі мастильні та інші експлуатаційні матеріали неможливо віднести до певних видів перевезень, їх вартість включається у собівартість окремих об`єктів калькулювання шляхом розподілу пропорційно до вартості витраченого пального». Пунктом 51 Методичних рекомендацій аналогічний підхід застосовано до розподілу амортизаційних відрахувань. Таким чином, очевидним є факт, що рахунок від 28.03.2024 №80/1 містить відомості щодо вартості перевезень до перетину кордону України та після його перетину, які сформовані з порушенням принципів пропорційного розподілу» суд зазначає наступне.

20 грудня 2023 року між Позивачем і ФОП ОСОБА_2 (надалі у позові- Виконавець) укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні №П20122023/1 (надалі у позові - Договір перевезення вантажів), згідно з умовами якого Виконавець зобов`язується доставити ввірений йому Замовником (або вказаним ним вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а Замовник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до умов Договору перевезення вантажів Заявка на перевезення повинна містити: маршрут перевезення (порт навантаження, порт розвантаження, місце навантаження і доставки вантажу); дані вантажовідправника і вантажоодержувача; кількість пунктів завантаження і розвантаження, час, дату і місце завантаження, час, дату і місце повного розвантаження автомобіля, особливі умови перевезення при наявності таких; заплановану дату надання вантажу відправником; П.І.Б. осіб, відповідальних за завантаження і розвантаження, номери їх мобільних телефонів; найменування вантажу, його вага (брутто) і габарити, тип необхідного рухомого складу; спосіб вантажно-розвантажувальних робіт (механізований, ручний; задній, боковий, верхній) та іншу інформацію, яка необхідна для належного виконання Заявки.

Заявкою №4880 від 26.03.2024 р. до Договору №П20122023/1 від 20.12.2023 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному та внутрішньому сполученні передбачено серед іншого інформацію, що стосується доставки Товару, відносно якого винесено оскаржуване Рішення, а саме: маршрут, адресу завантаження - 1) Olszewskiego str. 10, 20481 Lublin, Poland; адресу вивантаження - Україна, 81131, Львівська обл., Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Стрийська, 55; адреса розмитнення : Львівська область, Львівський район, с. Муроване, вул. Тополина, 1.

Зі змісту Довідки про транспортні витрати №80/1 від 28.03.2024 р. вбачається, що зокрема вартість перевезення вантажу по маршруту: м. Люблін (Польща) - Краковець (пункт перетину), що стосується перевезення вантажу за митною декларацією №24UA71U5 від 29.03.2024 р. до пункту перетину державного кордону України, становить 90000,00 грн. (Стандарт, ЦМР від 28.03.24 р.). А вартість перевезення вантажу по території України по маршруту: Краковець (пункт перетину)- Муроване (митниця)- с. Солонка, вул. Стрийська, 55, Львівська область (Україна) становить 37469,40 грн.

Та сама вартість витрат на перевезення вантажу за митною декларацією №24UA71U5 від 29.03.2024 р. у розмірі 90000,00 грн. та 37469,40 грн. відповідно відображена в рахунку на оплату транспортних послуг №80/1 від 28 березня 2024 року.

Щодо зауваження Відповідача при прийнятті оскаржуваного Рішення про те, що «- у сертифікаті якості від 30.10.2023 № 146/1 та №146/2 зазначено номер інвойсу від 30.10.2023 №146. Проте даний інвойс декларантом не надано митному органу» є безпідставними виходячи з наступного.

Сертифікат якості (виробника) - це документ, що містить дані для ідентифікації та фактичні значення показників якості продукції виробника, отримані в результаті лабораторних випробувань, а також інформацію про їх відповідність вимогам нормативних документів.

Таким чином наявність чи відсутність вказаних документів жодним чином не впливає на вартість товару, оскільки не містить вартісних показників.

Сертифікат якості не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому митний орган не міг посилатися на виявлені у ньому розбіжності. Тому, надання таких документів або їх наявність при митному оформленні товару не впливає на визначення реальної ціни товару, що поставляється, а тому такі твердження Відповідача є безпідставними.

Зауваження Відповідача при прийнятті оскаржуваного Рішення про те, що « відповідно до вимог п. 3 зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 №С200922/1 (зі змінами та доповненнями) визначено що Постачальник зобов`язаний надати Покупцеві на кожну партію товару наступні додаткові документи у тому числі специфікацію на продукт GMP+ з описом (TDS/MSDS). Даний документ декларантом не надано до митного оформлення що є порушенням вимог даної угоди;» є безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022 року якість Товару має відповідати специфікації виробника надісланої Покупцю ел. поштою (на ) та підтверджуватися сертифікатом аналізу на партію.

Товар, який поставляється, має GMP+ статус як зазначено в модулі GMP+FSA. Стандарт GMP+ FSA Товару зазначається в рахунку (інвойсі).

Постачальник зобов`язується надати Покупцеві на кожну партію Товару наступні додаткові до основного переліку:

а) сертифікат якості виробника виданий та засвідчений Продавцем, який повинен містити найменування виробника та країна походження, номер партії, дата виготовлення товару, термін придатності, умови зберігання, кількість товару;

б) специфікація на продукт GMP+ з описом (TDS/MSDS).

Пунктом 9 Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022 року визначено, що кожне відвантаження супроводжується наступними документами:

-Товаро-транспортні документи (CMR);

- Інвойс, виданий Відправником;

- Експортна декларація;

- Сертифікат аналізу на партію;

- Сертифікат походження;

- Пакувальний лист;

- Інвойс, виданий Продавцем на Покупця, має бути надісланий в офіс Покупця після доставки.

Таким чином, на виконання абз. 1 п. 3 та п 9 Договору купівлі-продажу №С200922/1 від 20.09.2022, у зв`язку з тим, що Товар, який поставлявся Позивачеві, не мав статусу GMP+, зазначене відвантаження супроводжувалось та якість Товару підтверджувалась сертифікатом аналізу на партію у вигляді Сертифікату аналізів від Продавця (Certificate of analysis) №24-003538 від 12.02.2024 MANGANESE OXIDE (II) FEED.

Крім цього, Сертифікат аналізу на партію не входить до переліку обов`язкових документів, які повинні надаватися на підтвердження митної вартості товарів, визначених частиною 2 ст. 53 Митного кодексу України.

Щодо зауваження відповідача при прийнятті оскаржуваного Рішення про те, що «додаткова угода від 29.02.2024 №3 до зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 №С200922/1 не засвідчена підписом та печаткою уповноваженої особи Покупця, що відповідним чином викликає сумніви у законності даної зовнішньоекономічної операції».

Подані позивачем зовнішньоекономічний контракт від 20.09.2022 №С200922/1 та додаткова угода №3 від 29.02.2024 до зовнішньоекономічного контракту від 20.09.2022 №С200922/1 містять всі необхідні реквізити, що свідчать про досягнення сторонами договору згоди з усіх істотних умов договору (додаткової угоди до договору) на підставі вільного волевиявлення, керуючись принципом свободи договору.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що надані позивачем документи до митної декларації від 29.03.2024 №24UA71U5 у своїй сукупності не підтверджують заявлену митну вартість та її складові частини. Відповідач не підтвердив розбіжності відомостей при визначенні спірної митної вартості в цих документах.

Позивач також спростовує посилання відповідачем в спірному рішенні про коригування митної вартості, як на джерело інформації для коригування митної вартості МД № UA209230/2024/023419 від 15.03.24, при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів 2б (ст. 60 МК України), оскільки в спірному рішенні про коригування митної вартості відповідач не навів жодних пояснень щодо обсягів партії подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо, не зазначив докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Суд встановив, що позивачем було надано митному органу для митного оформлення імпортованого товару документи, які ідентифікували товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ст. 58 МК України.

Відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених в Постанові від 07.05.2020 у справі № 1.380.2019.001625), наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Законодавством визначений чіткий перелік підстав за наявності яких митний орган вправі витребувати від декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів. Такими підставами, зокрема є наявність розбіжностей у документах; наявність ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення митного органу про витребування у позивача додаткових документів не містить посилання на підстави встановлені законом, не містить вказівки на конкретні документи, які викликали сумніви, і які повинні бути надані для їх усунення. Так митний орган не зазначає у повідомленні про те, що подані декларантом документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; не вказує на наявність ознак підробки; не вказує, що такі документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Суд констатує, що аналіз змісту документів, наданих позивачем для підтвердження митної вартості засвідчує, що вони не містять розбіжностей, у них відсутні ознаки підробки, вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відтак у митного органу не могло бути об`єктивних підстав для обґрунтованих сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості за основним методом.

По суті, декларантом надано всі наявні документи, які містять числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, яка підлягає сплаті за ці товари, які піддаються обчисленню та підтверджуються документально, зокрема, і щодо оплати за транспортування.

Згідно з пунктом 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року N 598, посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Згідно з правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Суд зазначає, що митним органом не було вказано жодних даних щодо МД № UA209230/2024/023419 від 15.03.24, яка слугувала джерелом інформації для коригування митної вартості. У спірних рішеннях, відповідач не надав жодних обґрунтувань щодо джерела інформації, чому ним обрано саме цю митну декларацію.

Відповідач має доступ до цінової бази усіх ввезених на митну територію України товарів та може відібрати за критерієм «код УКТЗЕД» всі митні оформлення за першим методом за певний період та проілюструвати діапазон оформленої митної вартості (від мінімальної до максимальної) ідентичних чи подібних товарів, вказавши обсяг поставок, країну походження тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування їх вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо суперечать вищезазначеним положенням законодавства та є самостійною підставою для скасування рішення про коригування митної вартості.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19.09.2022 року (справа №1.380.2019.004890).

Суд вважає, що декларант надав відповідачу всі необхідні документи і в тому числі товаросупровідні документи, які давали можливість встановити дійсну митну вартість товару, а підстав для невизнання позивачем заявленої митної вартості не було. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Відповідач не надав доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення. Крім того, у різний спосіб оцінюючи одні і ті ж факти та документи, відповідач вводить позивача у правову невизначеність.

На виконання вимог статті 55 МК України наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 затверджено Правила заповнення рішень про коригування митної вартості товарів. Щодо графи 33 рішення про коригування митної вартості товарів у пункті 2.1 Правил №598 вказано, що посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст. ст. 59, 60 та 64 МК України з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.

Митний орган, застосовуючи метод коригування за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, у графі 33 відповідного рішення повинен зазначати не тільки номер та дату митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, а й наводити пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, а також, що товар у митний декларації-джерелі коригування був справді подібний (аналогічний), зокрема що здійснювалась поставка товару цього ж виробника, або такої ж торговельної марки тощо.

В графі 33 спірного рішення про коригування митної вартості товарів щодо джерела коригування зазначено лише номер та дату прийняття митної декларації джерела-коригування із вказівкою на вартість 1 кг. ввезеного товару, або із посиланням на те, що «коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось». Натомість, оскаржувані рішення не містять пояснень про умови поставки товару, комерційні умови поставки та придбання товару за митними деклараціями-джерелами коригування, а також не містять пояснень про те, що поставлений товар за митними деклараціями-джерелами коригування справді був подібний (аналогічний) товару, який постачав позивач, зокрема, що це товар тієї ж торговельної марки, або виготовлений тим же виробником.

Львівська митниця не вказала на яких умовах здійснювалась поставка товару за митною декларацією-джерелом коригування, які комерційні умови мали місце, та чи справді постачався подібний (аналогічний) товар, що і в цій ситуації.

Враховуючи наведене, суд вважає, що під час розгляду справи, відповідачем не спростовано та не надано належних доказів неможливості застосування для визначення митної вартості товару основного методу, а також не обґрунтовано застосування до визначення митної вартості товару резервного методу.

Суд враховує, що відповідно до норм чинного законодавства з питань митної справи митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість випробовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим можуть бути витребувані лише ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100175/1 від 29.03.2024 та сформована на його підставі картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/001089 є протиправним та підлягають скасуванню.

Також, суд враховує положення Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З цих же по суті підстав, судом не враховуються заперечення відповідача.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як випливає з матеріалів справи, позивачем під час звернення до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 4 844,80 грн. Саме таку суму судового збору слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго форвард України» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7 Д, корп. літ. 3, оф. 401 А, ) до Львівської митниці (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Тадеуша Костюшка буд. 1, ) про визнання протиправним рішення, - задоволити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100175/1 від 29.03.2024.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/001089.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арго форвард України» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7 Д, корп. літ. 3, оф. 401 А, ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) судовий збір в розмірі 4844,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

СуддяГавдик Зіновій Володимирович