Справа № 200/1999/25
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

31 грудня 2025 року Справа №200/1999/25

Донецький окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №200/1999/25 позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволені. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 за період з 26 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 26 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року, індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) - січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року №44, з урахуванням раніше виплачених сум. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 26 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 26 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

Рішення суду набрало законної сили 06.10.2025 року відповідно постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

15.12.2025 року представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із заявою в якій просив відстрочити виконання рішення суду строком на один рік, але не менш як до дня отримання військовою частиною НОМЕР_1 від розпорядника бюджетних коштів другого рівня коштів на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №200/1999/25.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач є розпорядником бюджетних коштів третього рівня й, відповідно, бюджетні асигнування, в тому числі й на виконання рішень судів, отримує від розпорядника бюджетних коштів другого рівня ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказав, що військова частина не має можливості впливати на обсяг та терміни отримання від розпорядника бюджетних коштів другого рівня, у підпорядкуванні якого власне і знаходиться, у будь-який інший спосіб, окрім як шляхом щомісячного уточнення потреб в коштах на кожен наступний місяць та подання до забезпечувального органу (розпорядника бюджетних коштів другого рівня) відповідних заявок.

Зазначив, що вчинив та продовжує вчиняти вичерпні дії, спрямовані на якнайшвидше виконання рішення суду у справі № 200/1999/25, в межах, визначених чинним законодавством, але завершення його виконання являється істотно ускладненим.

Представник позивача надав клопотання про розгляд заяви без своєї участі.

Ухвалою від 26.12.2025 року у задоволені клопотання представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, - відмовлено.

Вирішуючи питання про відстрочення виконання судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частин першої статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Згідно із частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

При цьому, відповідно до частини четвертої статті 378 КАС України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Із системного аналізу даної норми вбачається, що підставою для відстрочення/розстрочення виконання рішення суду є звернення до такого суду сторони із заявою про відстрочення/розстрочення з обгрунтуванням причин неможливості виконати судове рішення у встановлений законом строк, тобто за доведеністю обставин, що ускладнюють його виконання, або роблять його неможливим, зокрема, відсутність коштів.

Вказана норма не містить конкретного переліку обставин для відстрочення/розстрочення виконання судового рішення, а лише встановлює критерії для їх визначення у вигляді істотного ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання.

Суд зауважує, що при розгляді заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних подій та інші обставини (зокрема, ненадання (несвоєчасне надання) бюджетних асигнувань або бюджетних зобов`язань заявнику та/або недоведення (несвоєчасне доведення) фінансування видатків до заявника - отримувача бюджетних коштів в обсязі, достатньому для своєчасного виконання ним грошових зобов`язань та/або погашення податкового боргу).

Окрім того, при наданні правової оцінки наданих заявником доказів суд повинен дослідити питання про те, чи достатньо наведених заявником обставин для прийняття рішення про розстрочення виконання судового рішення.

Варто зауважити, що відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення застосовується з метою зменшення надмірного тягаря на боржника, якщо такий тягар може призвести до виникнення ситуації, за якої виконання судового рішення стане взагалі неможливим.

Відповідно до правової позиція Верховного Суду, викладеної у постанові від 30.01.2020 у справі №819/150/17, оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Судом, при розгляду заяви встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тоді як розпорядника бюджетних асигнувань вищого рівня є Міністерство оборони України. Підставами для подання клопотання стали обставини відсутності фінансування від розпорядника другого рівня.

Факт наявності таких обставин має підтверджуватись певними доказами, відповідно до положень статей 72-77 КАС України. При цьому, обов`язок доказування покладається на сторони, а тому кожна сторона повинна довести наявність тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

В підтвердження зазначеного клопотання заявником надані основна заявка розрахунок на листопад 2025 року та додаткова заявка розрахунок на листопад 2025 року, основна заявка розрахунок на грудень 2025 року, а саме:

згідно основної заявки - розрахунку від 03.11.2025, за порядковим номером 55 вказано: ОСОБА_1 , рішення суду №200/1999/25, потреба за КВЕК2800 «Інші поточні видатки» - 96210, 00 грн.;

згідно додаткової заявки - розрахунку від 14.11.2025, за порядковим номером 55 вказано: ОСОБА_1 , рішення суду №200/1999/25, потреба за КВЕК2800 «Інші поточні видатки» - 96210, 00 грн.;

згідно основної заявки - розрахунку від 02.12.2025, за порядковим номером 55 вказано: ОСОБА_1 , рішення суду №200/1999/25, потреба за КВЕК2800 «Інші поточні видатки» - 96210, 00 грн.;

З наведеного слідує, що в силу незалежних від заявника обставин, станом на дату звернення до суду із заявою, останній позбавлений можливості виконати рішення Донецького окружного адміністративного суду та виплатити ОСОБА_1 нараховані на виконання судового рішення кошти.

Отже, відповідно до наданих суду доказів, Військової частиною НОМЕР_1 після набрання законної сили рішення суду, вживались заходи щодо добровільного виконання рішення суду.

Беручи до уваги те, що виплата коштів залежить від їх надходження від розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, суд, враховуючи обставини справи та вимоги Кодексу адміністративного судочинства України, вважає що заява про відстрочення виконання рішення суду є обґрунтованою.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 378 КАС України, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.

Оскільки датою ухвалення постанови суду у даній справі є 06.10.2025 року, то, враховуючи приписи ч. 5 ст. 378 КАС України, крайньою датою відстрочення виконання такого рішення є 07.10.2026 року, проте суд враховуючи майнові інтереси позивача, вважає за належне відстрочити виконання рішення суду на 6 місяців.

Отже, заява підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтею 248, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

Частково задовольнити заяву Військової частини НОМЕР_1 про відстрочення виконання рішення суду.

Відстрочити Військовій частині НОМЕР_1 виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі №200/1999/25 та постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 06.10.2025 року у справі №200/1999/25, - до 07.04.2026 року.

У решті вимог заяви, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.В. Стойка