Справа № 440/16024/24
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/16024/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/16024/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатранс плюс" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

31.12.2024 керівник Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатранс плюс" (надалі - ТОВ "Мегатранс плюс", Товариство) Тверезий Павло Олександрович, діючи від імені та в інтересах зазначеного Товариства, звернувся з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті (надалі - Укртрансбезпека), в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.10.2024 №122916 на суму 51 000 грн.

Мотивуючи свій позов, заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідача, що полягає у порушенні службовими особами відповідача порядку проведення перевірки додержання вимог законодавства про транспорт, що привело до хибного висновку про порушення позивачем абзацу 17 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", покладеного в основу спірної постанови, в частині твердження про перевезення вантажу з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм без проведення габаритно-вагового контролю, натомість лише на підставі даних товарно-транспортної накладної. На переконання представника позивача, під час габаритно-вагового контролю відповідач мав скласти та видати довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, тоді як законом не передбачено складення таких документів на підставі відомостей товарно-транспортної накладної. Додав, що відповідач позбавив Товариство можливості брати участі у розгляді справи про автомобільний транспорт, оскільки жодного повідомлення про дату розгляду справи за адресою місцезнаходження підприємства не надходило.

Ухвалою судді від 06.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі із призначенням її до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

У відзиві на позовну заяву представник Укртрансбезпеки зазначив, що під час проведення рейдової перевірки інспекторами Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області було встановлено факт порушення з боку ТОВ "Мегатранс плюс" вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, а саме - абзацу 17 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" внаслідок перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу. Звертав увагу суду на те, що водій зупиненого транспортного засобу виявлене правопорушення визнав як таке, що вчинене вперше, не зловмисно, з актом перевірки ознайомився під підпис, копію акту перевірки №058780 від 06.09.2024 отримав. Зазначив, що документальний контроль є окремим та самостійним способом здійснення габаритно-вагового контролю, що передбачений законодавством, та може бути здійснений у будь-якому місці зупинки транспортного засобу проведення рейдової перевірки. При цьому товарно-транспортна накладна є належним та допустимим доказом факту порушення габаритно-вагових норм у випадку проведення документального габаритно-вагового контролю. З приводу неналежного повідомлення про дату та час розгляду справи про порушення зазначив, що Порядок №1567 покладає на органи Укртрансбезпеки обов`язок саме щодо направлення повідомлення суб`єкту господарювання. При цьому обов`язку щодо перевірки факту отримання вказаних повідомлень норми вказаного нормативного акту не передбачають. Додав, що у посадових осіб відповідача відсутній обов`язок зі складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю поза межами зони габаритно-вагового контролю. При цьому, складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно-вагових параметрів при здійсненні документального габаритно-вагового контролю поза межами зони габаритно-вагового контролю повністю відповідає встановленому чинним законодавством порядку проведення документального габаритно-вагового контролю, а тому такий акт є належним доказом перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с. 22-35).

У відповіді на відзив представник позивача навела доводи аналогічні тим, що наведені у позовній заяві (а.с. 67-71).

Правом на подачу заперечень відповідач не скористався.

Розгляд справи, відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до актуальних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "Мегатранс плюс" 05.04.2019 зареєстроване у статусі юридичної особи, про що у Реєстрі вчинено запис за №0010585. Основним зареєстрованим видом економічної діяльності позивача є 49.41 - вантажний автомобільний транспорт. Керівником, єдиним засновником та кінцевим бенефіціарним власником Товариства є ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

У власності ТОВ "Мегатранс плюс" перебувають транспортні засоби, зокрема, спеціалізований вантажний сідловий тягач DAF XF 105460, р.н. НОМЕР_1 , та спеціалізований напівпричіп н/пр-платформа тентована KRONE SDP, р.н. НОМЕР_2 (а.с. 12 - зворот а.с. 12).

10.10.2024 співробітниками Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок Управління з 02.09.2024 по 08.09.2024 (а.с. 44) та відповідно до направлення на рейдову перевірку від 29.08.2024 №000036 (а.с. 43) на а/д С161319 між пунктами Красносілка-Ілічанка здійснювалася перевірка транспортних засобів перевізників на предмет дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Під час рейдової перевірки уповноваженими особами відповідача був зупинений транспортний засіб марки DAF XF 105460, р.н. НОМЕР_1 , що належить ТОВ "Мегатранс плюс", керування яким здійснював водій ОСОБА_2 (посвідчення водія серія НОМЕР_3 , видане ТСЦ 5342 01.09.2020) (зворот а.с. 45).

Згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною CMR б/н від 05.09.2024 маса вантажу (LDPE LOTЕRENE FD0274 (поліетилен високого тиску), 15 палет) становить 22950 кг (22,950 т) (зворот а.с. 13).

За результатами документального габаритно-вагового контролю працівниками Відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області був складений акт №002639 про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів від 06.09.2024 (а.с. 45).

Крім цього був складений акт №058780 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 06.09.2024, яким зафіксовано факт перевезення вантажу на дорозі місцевого значення згідно з CMR б/н від 05.09.2024 з порушенням вагових норм, а саме: загальна вага т.з. склала 36,61 т замість нормативно допустимих 24 т, що перевищує норму на 12,61 т (52,5%) (зворот а.с. 44).

Водій ОСОБА_2 зі змістом акту був ознайомлений під підпис, зазначив лише, що "Прошу попередити мене, допустив порушення перший раз. Поїхав не зловмисно".

Повідомлення про призначення розгляду справи на 22.10.2024 (а.с. 50) від 03.10.2024 було направлено відповідно до списку №"Запрошення 22.10.2024" згрупованих поштових відправлень (а.с. 50 - 51 зворот) рекомендованим листом з повідомленням про вручення за юридичною адресою Товариства.

Проте поштове відправлення повернуто відправнику через невручення з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 52).

22.10.2024 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідач прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №122916 в сумі 51000,00 грн, якою ТОВ "Мегатранс плюс" було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пункту 22.5 ПДР, затверджених постановою КМ №1306 від 10.10.2021 (абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт") (а.с. 42).

Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу направлено позивачу рекомендованим листом з повідомленням, проте не вручено та повернуто відправнику через невручення з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (зворот а.с. 54).

Не погодившись із правомірністю постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, ТОВ "Мегатранс плюс" звернулося до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України від 05.04.2001 № 2344-ІІІ "Про автомобільний транспорт", який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів (надалі - Закон №2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону №2344-ІІІ, реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (надалі - Положення), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з п.п. 1, 3 п. 4 Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті; здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Як зазначено у п. 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

На момент прийняття оскаржуваної постанови таким органом був Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області.

Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону №2344-ІІІ передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначено Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (надалі - Порядок №1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Згідно з пунктами 2, 4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно з пунктами 25 - 27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як свідчать встановлені судом обставини справи, повідомлення про запрошення на розгляд справи з 10:00 год. до 12:00 год. 22.10.2024 про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області було направлено на юридичну адресу ТОВ "Мегатранс плюс" 03.10.2024 рекомендованим листом з повідомленням згідно зі Списком згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих "Запрошення 22.10.2024". Проте поштове відправлення повернуто відправнику через невручення з відміткою відділення поштового зв`язку "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 52).

Тож у ході судового розгляду підтверджено факт виконання суб`єктом владних повноважень обов`язку повідомлення позивача рекомендованим листом про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Однак, з невідомих суду причин, адресат поштову кореспонденцію не забрав.

При цьому сам по собі факт відсутності особи на час розгляду такої справи не позбавляє особу права спростовувати вину в суді та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2024 у справі №340/1617/22.

Надаючи оцінку підставам застосування до позивача оскаржуваною постановою адміністративно-господарського штрафу відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ, суд виходить з такого.

Відповідно до абзацу 17 частини першої статті 60 Закону №2344-III, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовується штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-III, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів і вантажів між населеними пунктами, розташованими на території однієї держави; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, що включає перевірку на відповідність встановленим законодавством нормативам вагових або габаритних параметрів таких транспортних засобів, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; великоваговий транспортний засіб - транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.

Отже, ТОВ "Мегатранс плюс" є автомобільним перевізником у розумінні Закону №2344-ІІІ, що підтверджується відповідним записом у міжнародній товарно-транспортній накладній CMR №б/н від 05.09.2024.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; забезпечувати безпеку дорожнього руху; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону №2344-III встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 29 Закону України від 30.06.1993 №3353-XII "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 33 Закону України від 08.09.2005 №2862-IV "Про автомобільні дороги", рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частин 1 та 11 статті 8 цього ж Закону, автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.

Перелік доріг місцевого значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, затверджують Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації один раз на три роки.

Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні затверджено наказом Міністерства транспорту України від 14.10.2014 №363 (далі - Правила перевезення).

Правилами перевезення на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.

Відповідно до пунктів 2.5 та 2.7 Правил перевезення, за способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними, а в залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні). За цими правилами здійснюються перевезення вантажів, маса і габарити яких в транспортному положенні разом з транспортним засобом не перевищують обмеження, що встановлені Правилами дорожнього руху України.

Згідно з пунктом 27.1 Правил перевезення, перевезення великовагових і великогабаритних вантажів автомобільними транспортними засобами здійснюється з особливостями, встановленими Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (надалі - Правила №30).

Відповідно до пункту 4 Правил №30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (надалі - ПДР) передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують, зокрема: б) фактичної маси, а саме: комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення 24 тонн.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами".

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах, врегульовано Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (надалі - Порядок №879).

За визначеннями, наведеними у пункті 2 Порядку №879, вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу; дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов; вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики; стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів; пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціалізований транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Пунктом 4 Порядку №879 визначено, що робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою, її територіальними органами, власниками (балансоутримувачами) зон габаритно-вагового контролю і підприємствами.

За приписами пункту 6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Згідно з пунктом 21 Порядку №879, у разі виявлення факту перевищення вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу під час руху без дозволу на рух або у разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подальший рух такого транспортного засобу забороняється до усунення порушення шляхом отримання дозволу на рух за пройдену частину маршруту або повного (часткового) перевантаження вантажу, що перевозиться в інший транспортний засіб, з подальшим підтвердженням дотримання вагових та/або габаритних параметрів, установлених законодавством, або отримання дозволу на рух на весь маршрут.

Пунктом 32 Порядку №879 визначено, що перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Агентством відновлення підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

Пунктом 39 Порядку №879 передбачено, що відповідальність за збереження великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, рух яких заборонено, за весь час з моменту заборони руху до його відновлення несе перевізник, а в разі перевезення вантажу - вантажовідправник.

Як вже встановлено судом, позивачем, як автомобільним перевізником, 06.09.2024 автомобілем марки DAF XF 105460, р.н. НОМЕР_1 , здійснювалося перевезення вантажу (поліетилен високого тиску, 15 палет) згідно з міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №б/н від 05.09.2024 автомобільною дорогою місцевого значення (а/д С 161319) з перевищенням вагових обмежень: загальна маса 36,61 т при допустимій 24 т, що становить 52,5 %.

Факт перевищення транспортним засобом перевізника нормативних вагових параметрів зафіксовано актом №058780 від 06.09.2024, який підписаний водієм Линником В.Ю., та актом про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №002639 від 06.09.2024.

Вказаними документами підтверджується факт того, що загальна маса транспортного засобу склала 36,61 т (власна маса транспортного засобу 13660 кг (13,660 т) + маса вантажу згідно з ТТН 22950 кг (22,950 т)) при дозволеному навантаженні 24 т, внаслідок чого перевищено вагові параметри на 52,5 %.

З приводу доводів позивача про те, що відповідачем було порушено процедуру габаритно-вагового контролю, суд зазначає наступне.

Пунктом 16 Порядку №879 визначено, що габаритно-ваговий контроль, включає документальний та/або точний контроль. При цьому пунктом 51 даного Порядку визначено, що документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Під час проведення рейдової перевірки 06.09.2024 проводився саме документальний контроль, який не передбачає зважування автомобіля, натомість визначення маси транспортного засобу здійснюється на підставі додавання власної маси автомобіля та маси вантажу за наявності для цього даних у товарно-транспортних накладних.

У спірному випадку такий контроль було здійснено на підставі даних, відображених у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та причепу, міжнародної товарно-транспортної накладної CMR №б/н від 05.09.2024, внаслідок чого виявлено перевищення на понад 52,5% встановлених пунктом 22.5 ПДР нормативів.

За змістом Закону України "Про автомобільний транспорт", Правил перевезення вантажів ТТН визнається обов`язковим документом, що повинен оформлятися при перевезенні вантажу та призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку.

Таким чином, ТТН та зазначені в них дані щодо маси вантажу є належним доказом, на підставі якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю визначається загальна маса транспортного засобу, що і було зроблено працівниками Укртрансбезпеки у спірному випадку.

Ці обставини належним чином були зафіксовані в акті перевірки та акті перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, не були спростовані позивачем належними та допустимими доказами ні під час розгляду справи відповідачем, ні під час судового розгляду справи.

Позивач наголошує на тому, що під час габаритно-вагового контролю відповідач мав скласти та видати довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, тоді як складення таких документів за наслідками звірки відомостей у товарно-транспортній накладній законодавством не передбачено.

Оцінюючи такі твердження на предмет їх обгрунтованості, суд зважає на приписи пунктів 18, 20 Порядку №879, відповідно до яких за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Таким чином, пунктом 18 Порядку №879 чітко визначені місця, за результатами здійснення габаритно-вагового контролю в яких складається та видається довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю, а саме стаціонарний або пересувний пункт ГВК.

Натомість, 06.09.2024 проводився саме документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача відповідно до пункту 6 Порядку №879 поза межами зони габаритно-вагового контролю (стаціонарний чи пересувний пункт ГВК), а тому у посадових осіб відповідача відповідно до пункту 18 Порядку №879 був відсутній обов`язок складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю.

В свою чергу, за своєю суттю та призначенням довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю покликана засвідчувати результати точного габаритно-вагового контролю, проведеного шляхом фактичного зважування транспортного засобу, та згідно із затвердженою формою має містити відомості про найменування та місце розташування пункту ГВК, а також зафіксований розподіл осьового навантаження.

На відміну від довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю, нормами зазначених вище нормативно-правових актів (Порядку №879, Порядку №422) не передбачено жодних застережень щодо того, коли саме має складатися акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно-вагових параметрів, - лише при точному габаритно-ваговому контролі чи також і при документальному контролі, виключно в зоні габаритно-вагового контролю, чи також і поза її межами при документальному контролі.

Відповідно, складання акту про перевищення транспортним засобом нормативних габаритно-вагових параметрів при здійсненні документального габаритно-вагового контролю поза межами зони габаритно-вагового контролю цілком відповідає встановленому чинним законодавством порядку проведення документального габаритно-вагового контролю, а тому такий акт є належним доказом факту перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати можливе перевищення вагових параметрів та використовувати у таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

До того ж, у контексті п.22.5 ПДР, перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме повну масу транспортного засобу.

З огляду на з`ясовані обставини справи суд дійшов висновку про те, що постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу від 22.10.2024 №122916, якою ТОВ "Мегатранс плюс" притягнуто до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу у сумі 51000,00 грн, була прийнята Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого позову, у зв`язку з чим відмовляє у його задоволенні в повному обсязі.

За таких обставин підстави для розподілу судових витрат, які складаються лише із сум сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн, відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мегатранс плюс" у справі №440/16024/24 - залишити без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Мегатранс плюс" (; вул. Красіна, буд. 40, кв. 63, м. Кременчук, Полтавська область, 39600).

Відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті (; вул. Фізкультури, 9, м. Київ, 03150).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун