Справа № 461/10309/23
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження 2-а/465/32/25
РІШЕННЯ

Іменем України

12.12.2025 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Величка О.В.,

з участю секретаря судових засідань Венгринюк О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовною заявою до відповідача про скасування постанови серії БАД № 504063 від 26.11.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

В обґрунтування своєї позиції зазначає, що 26.11.2023 року о 15:13 год. за адресою: м. Львів, вул. Галицька, 14, інспектором взводу 2 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області ДПП лейтенантом поліції Пилипою Наталією Євгенівною було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 504063 відносно ОСОБА_1 , який, нібито керуючи транспортним засобом BMW 730і, д.н.з. НОМЕР_1 , начебто не виконав вимогу дії знаку 5-36 «Пішохідна зона» з додатковою табличкою 7.4.3. дні тижня (неділя та святкові дні) та здійснив проїзд на транспортному засобі по пішохідній зоні, чим порушив п.8.4.ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП.

Так, із постанови про накладення адміністративного стягнення вбачається, що водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 730і, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись із вулиці Коперника у м. Львові, начебто не виконав вимогу дії знаку 5-36 «Пішохідна зона» з додатковою табличкою 7.4.3. дні тижня (неділя та святкові дні) та здійснив проїзд на транспортному засобі по пішохідній зоні, чим порушив п.8.4.ґ) ПДР України.

Однак, як стверджує позивач, вказане не відповідає дійсності, оскільки автомобіль BMW 730і, д.н.з. НОМЕР_1 , у день події уже знаходився у центральній частині міста та був припаркований навпроти будівлі Управління НБУ у Львівській області (адреса: м. Львів, вул. Коперника, 4), оскільки ОСОБА_1 залишив транспортний засіб на вказаному місці ввечері суботи (25.11.2023 року). Як відомо, рух по вул. Коперника в м. Львові є одностороннім та можливий виключно в сторону центральної частини міста.

Відтак, оскільки ОСОБА_1 почав рух транспортного засобу з паркувального майданчика по вул. Коперника у м. Львові, вказаний в постанові знак 5-36 «Пішохідна зона» з додатковою табличкою 7.4.3 знаходився поза зоною його видимості, доказів протилежного працівниками патрульної поліції надано не було.

Як зазначається у позовній заяві, з відеозаписів, наданих Управлінням патрульної поліції у Львівській області, слідує, що на таких відсутня фіксація моменту проїзду Кльока В.О. по вул. Коперника, відсутні також відеозаписи, що вказували б на проїзд Кльока В.О. по вул. Коперника повз знак 5-36 «Пішохідна зона» з додатковою табличкою 7.4.3. дні тижня (неділя та святкові дні) та на вказаних відеозаписах не зафіксований момент як Кльок В.О. починав рух з паркувального майданчика навпроти будівлі Управління НБУ у Львівській області (адреса: м. Львів, вул. Коперника, 4). Так, зокрема, на переконання позивача, із відеозапису під назвою «IMG_9222. MOV» вбачається, що ОСОБА_1 , рухаючись автомобілем BMW 730і, виїжджає із вулиці Коперника та рухається по проспекті Свободи у сторону площі Галицької, де і зупинився на вимогу працівників патрульної поліції поруч з виїздом із пішохідної зони.

При цьому, відеозаписи з вуличних камер відеоспостереження не містять фіксації обставин події адміністративного правопорушення, невиконання знаку 5-36 «Пішохідна зона» з додатковою табличкою 7.4.3. водієм BMW 730і, тобто відеозапис, на якому вказаний автомобіль здійснює проїзд в центральну частину міста всупереч вимогам ПДР відсутній. Аналогічна ситуація з відеозаписом з нагрудних камер патрульних поліцейських та з відеореєстратора патрульного автомобіля.

А тому, з урахуванням наведеного позивач вважає, що матеріали справи не містять доказів винуватості позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, тому за змістом позовної заяви просить оскаржувану постанову скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.12.2023 року вказану справу передано до Франківського районного суду м. Львова для розгляду за підсудністю.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 29.04.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву. Зазначає, що інспектор поліції чітко спостерігав факт допущення позивачем порушення вимог ПДР України, а саме п. 8.4 «ґ», а тому, як посадова особа єдиного контролюючого органу у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зобов`язаний був відреагувати на факт вчинення правопорушення, що і було зроблено шляхом винесення постанови. При цьому, сторона позивача стверджує, що у діях позивача немає складу правопорушення, аргументуючи це тим, що останній залишив припаркованим автомобіль у суботу 25.11.2023 року, а на момент керування 26.11.2023 дорожній знак не проїхав. Однак, заявлені твердження піддаються спростуванню з боку відповідача, адже, навіть якщо позивач їхав в попередній день, повинен був бути пильним, стежити за дорожньою обстановкою, в тому числі дорожніми знаками та як наслідок потурбуватись про подальші дії щодо керування транспортним засобом без порушення ПДР України. Однак, навіть і таке його твердження щодо керування транспортним засобом в день напередодні не підкріплено жодним доказом.

Беручи до уваги доводи сторони позивача, відповідач за змістом поданого у справі відзиву приходить до висновку, що позивач керував транспортним засобом, будучи неуважним, ним не було звернено увагу на дорожній знак в день їзди по цій вулиці. Можливо, паркуючи свій автомобіль, позивач не передбачив момент виїзду з даної вулиці по пішохідній зоні, чи не виявив бажання за це потурбуватись. Не можна відкидати й те, що вищевказаний знак позивачем могло бути проігноровано. Однак, жодна з цих умов не скасовує та не виправдовує дане порушення, а саме факт того, що було здійснено проїзд по пішохідній зоні та вимогу дорожнього знаку 5.36 водієм виконано не було.

Крім цього, для сторони відповідача є незрозумілий вислів представника позивача, наведений у позовній заяві: «Нібито здійснив проїзд на транспортному засобі по пішохідній зоні», адже такий проїзд дійсно мав місце, за що позивача було зупинено. Водночас твердження про відсутність законних підстав для зупинки транспортного засобу є помилковим.

Разом з поданням відзиву на позовну заяву, керуючись ч. 1 ст. 11, ч. 2 ст. 69, ст. 72 КАС України, представником відповідача надано відеозаписи з нагрудних відеокамер інспектора управління поліції, а також камер безпеки міста, на яких зафіксовано факт порушення позивачем ПДР України.

13.06.2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив. Зазначає, що на відеозаписах зовнішніх камер спостереження не зафіксовано ні проїзд позивача повз знак 5-36 «Пішохідна зона» з додатковою табличкою 7.4.3. дні тижня (неділя та святкові дні), ні розмови з інспектором патрульної поліції. Відтак, вважає, що немає підтвердження роз`яснення позивачу причини зупинки, повідомлення йому про права особи відповідно до ст. 63 Конституції України та подальшого спілкування інспектора з позивачем. Тобто, на переконання сторони позивача, немає жодних доказів правомірності дій поліцейського, яким оформлено оскаржувану постанову у справі про адміністративне правопорушення. Отже, у зв`язку з відсутністю єдиного доказу можливої винуватості позивача у вчиненні цього адміністративного правопорушення, вина останнього доведена не може бути. У поданій відповіді на відзив представник позивача звертає увагу, що відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. А тому, позивач та його представник на задоволенні позовних вимог наполягають.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представником позивача подано клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Положеннями ч. 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що згідно оскаржуваної постанови серії БАД № 504063 від 26.11.2023 року, складеної працівниками патрульної поліції, 26.11.2023 року о 14 год. 58 хв. на вул. Коперника у м. Львові ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом BMW 730i, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 5.36 «Пішохідна зона» із додатковою табличкою 7.4.3 «дні тижня», а саме здійснив проїзд транспортним засобом по пішохідній зоні, чим порушив п.8.4.ґ ПДР України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.122 КУпАП.

В судовому засіданні досліджувалися відеозаписи із відеореєстратора патрульного автомобіля, камер системи безпеки міста, а також з нагрудних камер працівників поліції, які здійснювали оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 . Вказані відеозаписи долучені представником відповідача до відзиву на позовну заяву. Із вказаних відеозаписів вбачається, що позивач 26.11.2023 року рухався по вул. Коперника із подальшим виїздом на проспект Свободи (відеофайл IMG_9222.MOV, часовий проміжок відтворення файлу 00:02-00:22 (запис з камер безпеки міста); відеофайл Backup_20231126_155500_ch3.avi, часовий проміжок відтворення файлу 03:16-04:00 (запис з відеореєстратора патрульного автомобіля), при цьому, не здійснюючи зупинку на вимогу працівників поліції, подану за допомогою гучномовця та світлових сигналів (відеофайли з камер безпеки міста IMG_9223.MOV, IMG_9224.MOV та відеофайл з нагрудної камери поліцейського clip-4.mp4, часовий проміжок відтворення файлу 01:15-01:50, якими підтверджується застосування працівниками поліції зупинки транспортного засобу BMW із використанням червоних проблискових маячків та сповіщенням про необхідність зупинитися через гучномовець патрульного автомобіля). Разом із тим із відеозаписів вбачається, що позивачу роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП (відеофайл з нагрудної камери поліцейського clip-3.mp4, часовий проміжок відтворення файлу 3:40-4:00). Із досліджених відеозаписів також вбачається, що на місці зупинки транспортного засобу позивач не заперечував той факт, що рухався по пішохідній зоні, і про здійснення ним виїзду із парковки на вул. Коперника будь-яких доводів не висловлював.

Наведене вказує на те, що версія позивача про відсутність доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є неспроможною та підлягає оцінці як обрана позивачем тактика захисту від пред`явленого йому обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.

Представленими стороною відповідача відеоматеріалами вина ОСОБА_1 доведена повністю. При цьому, такі докази суд вважає належними і достатніми для висновку про обгрунтованість дій працівників поліції, якими стосовно ОСОБА_1 винесено оскаржувану постанову з притягненням останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.122 КУпАП адміністративним правопорушенням є перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Згідно п. 8.4.ґ ПДР України інформаційно-вказівні дорожні знаки запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Інформаційно-вказівним знаком є знак 5.36 «Пішохідна зона», який інформує про особливості і умови дорожнього руху, передбачені цими Правилами. Додаткова табличка 7.4.3 «Дні тижня» визначають дні, протягом яких вказана зона є пішохідною.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України від 30.06.1993 № 3353-XII "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Приписами ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Суд вказує, що зазначені представником відповідача обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами з місця події. Ними повністю спростовуються також твердження позивача щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксовано в оскаржуваній постанові та підтверджується належними та допустимими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які б спростували факти, викладені в оскаржуваній постанові, та факт наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. Доводи сторони позивача повністю спростовуються дослідженими відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, відеореєстратора патрульного автомобіля і камер системи безпеки міста.

Зважаючи на те, що судом не встановлено належних доказів, що спростовують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, суд вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Службові особи відповідача - поліцейські діяли у межах та у спосіб, передбачені чинним законодавством України, а постанова про адміністративне правопорушення серії БАД № 504063 від 26.11.2023 року за формою та змістом відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. відповідає вимогами чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 229, 241, 246, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а оскаржувану постанову серії БАД № 504063 від 26.11.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - без змін.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, код ЄДРПОУ - 40108646, м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Величко О.В.