Справа № 320/64439/25
Суддя: Білоус А.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

31 грудня 2025 року місто Київ №320/64439/25

Київський окружний адміністративний суд в складі судді Білоус А.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України про визнання протиправним та скасування наказу в частині, визнання протиправним та скасування акту службового розслідування в частині, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.12.2025 року №995 (по особовому складу) про звільнення з займаної посади та призначення підполковника ОСОБА_1 на посаду заступника командира дивізіону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 як такий, що суперечить чинному законодавству, а саме не врахування Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України рішення ВЛК від 16.10.2025 року №2025 -1016-0918-3112-0;

- визнати протиправним та скасувати пункт 48 Акту службового розслідування затвердженого 20.12.2025 року Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України складеного згідно наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21.11.2025 року №248ад про призначення службового розслідування в частині, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності підполковника ОСОБА_1 , а саме попередження його про неповну службову відповідність;

- зобов`язати Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України поновити підполковника ОСОБА_1 у посаді заступника командира з психологічної підтримки персоналу - начальника групи психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_4 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 31.12.2025 позовну заяву залишено без руху.

Позивачем разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення дії пункту 3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.12.2025 року №995 (по особовому складу) про звільнення з займаної посади та призначення підполковника ОСОБА_1 на посаду заступника командира дивізіону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 та п. 48 Акту службового розслідування, затвердженого 20.12.2025 Командувачем Повітряних Сил Збройних Сил України та заборони вчиняти такі дії, а саме: не зобов`язувати (не примушувати) підполковника ОСОБА_1 звільнити посаду заступника командира частини з психологічної підтримки персоналу - начальника групи психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_4 та не зобов`язувати (не примушувати) убути підполковнику ОСОБА_1 для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 до прийняття судом рішення по справі за даним позовом.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що п.3 наказу Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.12.2025 №995 (по особовому складу) щодо пониження позивача у посаді та призначення підполковника ОСОБА_1 заступником командира дивізіону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 стосується виключно проходження ним військової служби та не пов`язано з необхідністю безпосереднього прийняття ним участі у веденні бойових дій або такого, що вплине на обороноздатність держави. Вказує, що перебування позивача в іншому гарнізоні (Черкаський) не дасть можливості виконувати позивачем батьківських обов`язків по догляду за донькою. Звертає увагу, що згідно Рішення ВЛК від 16.10.2025 року №2025-1016-0918-3112-0 визначено про придатність позивача до проходження військової служби тільки у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах та не придатність до проходження служби у бойових частинах, у зв`язку з тим, що останній має тяжку травму лівого плечового суглобу (ліва рука з обмеженням функцій руху, що не дозволяє носіння засобів індивідуального захисту), отриману під час виконання обов`язків військової служби у грудні 2023 року та перебування на обліку в інституті ім. Амосова м. Київ в черзі для здійснення планової операції по пересадці аортного клапану серця в зв`язку з тяжкою хворобою серця.

Розглянувши заяву про забезпечення адміністративного позову, дослідивши наявні в матеріалах справи докази обґрунтованості заяви про забезпечення позову, суд прийшов до такого.

Частинами 1 та 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

За змістом наведеної норми, для висновку про наявність підстав для забезпечення позову заявнику необхідно довести очевидність протиправності рішення, дії, бездіяльності суб`єкта владних повноважень, що оскаржуються та/або ускладнення, унеможливлення виконання рішення суду або захисту прав, свобод, інтересів, за захистом яких звернулась особа, якщо не будуть вжиті заходи забезпечення позову.

Згідно приписів частин 1, 2 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних заходів щодо охорони прав та свобод позивача, для створення можливості реального виконання позитивного (для позивача) рішення суду. Також суд вважає за необхідне відмітити, що приймаючи ухвалу про вжиття заходів по забезпеченню позову, суд повинен враховувати, що прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що не вжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля для відновлення прав позивача.

Слід зазначити, що інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

За своєю юридичною природою інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту.

Згідно Рекомендації № R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17, від 26.04.2019 у справі № 826/16334/18.

Згідно частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина 6 статті 154 КАС).

Отже, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування: або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

З врахуванням зазначеного, у випадку звернення сторони із вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою.

З цією метою, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Отже, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, аргументованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено в майбутньому (постанова Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №826/13306/18).

Посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд зазначає, що лише незгода позивача із діями/бездіяльністю (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними не є достатньою підставою для підтвердження існування очевидних ознак протиправності в діях або бездіяльності відповідача та не є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Сам по собі факт прийняття оскаржуваного наказу, який стосується прав та інтересів позивача, не може автоматично свідчити про те, що такий наказ є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивача підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Задоволення заяви позивача з підстав наявності ознак протиправності оскаржуваних дій та рішень відповідача може бути кваліфіковано як фактичне ухвалення рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову та порушуватиме такі визначальні принципи адміністративного судочинства як змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі (стаття 9 КАС України). Позов не може бути забезпечено таким способом, який фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті судом.

Окрім того, за приписами пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці. Отже, процесуальний закон містить імперативну заборону вживати заходи забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

При цьому, слід зазначити, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Надалі воєнний стан був неодноразово продовжений і триває, зокрема, на момент подання та розгляду заяви про забезпечення позову.

Тож у контексті обраного позивачем способу забезпечення позову (зупинення дії наказу (по особовому складу) про звільнення з займаної посади та призначення підполковника ОСОБА_1 на посаду заступника командира дивізіону з психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , суд зауважує, що такі переміщення (переведення) є можливими виключно на підставі наказу або розпорядження командира (начальника), зупинення дії якого в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці імперативно забороняється відповідно до пункту 10 частини третьої статті 151 КАС України.

Ураховуючи викладене, заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Білоус А.Ю.