Справа № 380/29420/23
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття апеляційного провадження

30 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/29420/23 пров. № А/857/32385/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого - судді -Мікули О. І.
суддів -Курильця А. Р.
Пліша М. А.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 380/29420/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

суддя в 1-й інстанції Чаплик І. Д.,

час ухвалення рішення 15 лютого 2024 року,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 21 липня 2023 року №34 щодо відмови у призначенні йому пенсії за віком; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах (Список №2), періоди роботи позивача з 03 жовтня 1988 року по 31 жовтня 2017 року, з 01 листопада 2017 року по 13 листопада 2019 року та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 22 грудня 2021 року за Списком № 2 відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Дочірнє підприємство «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» оскаржило його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоду роботи позивача в ДП «УКРАВТОГАЗ» з 01 червня 2010 року по 13 листопада 2019 року машиністом компресорної установки на АГНКС м.Краматорськ, не дослідивши первинні документи про умови і характер роботи позивача, що дало право Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві висунути вимоги до ДП «УКРАВТОГАЗ» про відшкодування витрат Пенсійному фонду України на виплату та доставку пенсії позивачу згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058. Апелянт твердить, що за наявності інформції про проведення атестації робочих місць і висновків про відсутність права на пільгове пенсійне забезпечення позивача, яка містилась у листі ДП «УКРАВТОГАЗ» від 23 вересня 2021 року № 2499/10-21, суд не витребував документи, що стали підставою для складання такого листа, визначивши не суттєвою умову про обов`язковість врахування результатів атестації робочих місць на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Також зазначає про помилкове зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача машиністом компресорних установок, оскільки з 01 січня 2018 року машиністи компресорних установок, зайняті під час роботи із шкідливими речовинами не нижче 3 класу небезпеки, виключені з розділу XXXIII Списку № 2. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає про те, що зарахування до пільгового стажу періодів роботи можливе лише у разі надання підприємством відповідної довідки, оскільки лише підприємство на підставі первинних документів визначає умови і характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, найменування списків, куди включається певний період роботи. Вважає неправильним висновок суду про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, тому з урахуванням наданих довідок чи без них позивач має право на призначення пільгової пенсії. Звертає увагу на те, що у записах трудової книжки позивача відсутні відомості про характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їхні номери, до яких належить спірний період роботи позивача, тому право на призначення пенсії відповідно до статті 114 Закону України № 1058 у ОСОБА_1 відсутнє. Таким чином, вважає, що доводи апеляційної скарги є підставними, а тому просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду - скасувати.

Справа розглянута судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» необхідно закрити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , є громадянином України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України № НОМЕР_1 .

Згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_2 позивач має наступний трудовий стаж:

-11 травня 1985 року прийнятий до механічного цеху №3 Виробничого об`єднання «Ново-Краматорський машинобудівний завод» токарем на виробничу практику;

-17 липня 1985 року звільнений після закінчення практики;

-20 липня 1985 року зарахований до Краматорського машинобудівного технікуму для проходження навчання;

-05 березня 1986 року закінчив навчання;

-27 березня1986 року прийнятий до технічного цеху №7 Виробничого об`єднання «Ново-Краматорський машинобудівний завод» контролером;

-13 жовтня 1986 року звільнений за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП УРСР;

-23 жовтня 1986 року прийнятий лаборантом НША на кафедру СП Краматорського індустріального інституту;

-22 лютого 1988 року звільнений у зв`язку з переведенням до лінійного виробничого управління магістральних газопроводів на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України;

-23 лютого 1988 року прийнятий наповнювачем балонів 4 розряду автомобільної газонаповнювальної компресорної станції №1 м. Слов`янська;

-20 травня 1988 року переведений на автомобільну газонаповнювальну компресорну станцію №1 м. Краматорська машиністом компресорних установок 4-го розряду;

-03 жовтня 1988 року звільнений у зв`язку з переведенням на роботу до районного управління «Донецькавтогаз»; прийнятий за переведенням машиністом компресорних установок 4-го розряду АГНКС м. Краматорська;

-01 лютого 1989 року присвоєно 5 розряд машиніста компресорних установок;

-31 травня 2010 року звільнений у зв`язку з переведенням для подальшої роботи в РВУ «Донецькавтогаз» ДП «Укравтогаз» НАК «Нафтогаз України»;

-01 червня 2010 року прийнятий на посаду машиніста компресорних установок 5-го розряду АГНКС м. Краматорська;

-31 жовтня 2017 року переведений для подальшої роботи в Регіональному виробничому управлінні «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз»;

-01 листопада 2017 року переведений машиністом компресорних установок 5 розряду АГНКС м. Краматорськ РВУ «Київавтогаз» Дочірнього підприємства «Укравтогаз»;

-12 вересня 2019 року переведено машиністом компресорних установок 5 розряду АГНКС м. Краматорськ ДП «Укравтогаз»;

-13 листопада 2019 року звільнений з роботи за угодою сторін;

-29 листопада 2019 року розпочату виплату допомоги по безробіттю;

-24 серпня 2020 року припинено виплату допомоги по безробіттю.

Позивач звертався до Державного підприємства «Укравтогаз» та Акціонерного товариства «Укртрансгаз» щодо видачі уточнюючих довідок про підтвердження наявності пільгового стажу.

Листом №2499/10-21 від 23.09.2021 ДП «Укравтогаз» повідомило позивача, що в ДП «УКРАВТОГАЗ» була проведена робота з атестації робочих місць за умовами праці з визначення права на пільгове пенсійне забезпечення, додаткової відпустки, доплат за шкідливі умови праці згідно із статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 «Про порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці». Відповідно до протоколу № 1 наради з питань проведення атестації робочих місць за умовами праці в ДП`УКРАВТОГАЗ» від 27 січня 2011 року, затвердженого директором ДП «УКРАВТОГАЗ» від 31 січня 2011 року, підведено підсумки щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці в ДП «УКРАВТОГАЗ» в 2010 році. В ході атестації за умовами праці перевірені робочі місця на наявність шкідливих факторів, зокрема, на робочому місці машиніста компресорних установок АГНКС виявлено 1 небезпечний фактор - підвищений рівень шуму. Відповідно до результатів атестації робочих місць 2010 року для професії та посади машиніст компресорних установок надається - 2 календарних дні щорічної додаткової відпустки. В 2016 році проведено чергову атестацію робочих місць за умовами праці РВУ «Донеиькавтогаз», у тому числі, робочі місця машиністів компресорних установок. На робочому місці машиніста виявлено 2 небезпечні фактори - підвищений рівень шуму та напруженість праці.

Листом від 29 листопада 2021 року № 1001ВИХ-21-9040 АТ «Укртрансгаз» повідомило позивача про відсутність можливості надання такого підтвердження, у зв`язку зі знаходженням філії «Управління магістральних газопроводів «Донбастрансгаз» на тимчасово окупованій території та відсутністю доступу АТ «Укртрансгаз» до архівної документації зазначеного виробничого підрозділу.

Позивач 22 грудня 2021 року через веб-портал Пенсійного фонду України подав заяву № 13269 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 24 грудня 2021 року № 34 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У рішенні, зокрема, вказано, що до стажу не зараховано роботу за Списком № 2, оскільки згідно з п. 20 Порядку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, то визначають право на пенсію на пільгових умовах установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Підставою для зарахування певного періоду роботи до стажу, який дає право на пенсію на пільгових умовах є насамперед наявність посади (професії) та виробництва у відповідному Списку, а також зайнятість на виконанні робіт, передбачених Списками № 1 і № 2, впродовж повного робочого дня, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника після 21 серпня 1992 року результатами атестації робочих місць за умовами прані. Також, передбачено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Оскільки заявник не має можливості представити уточнюючу довідку з підприємства для підтвердження спеціального трудового стажу та відсутні відомості в системі персоніфікованого обліку про спеціальний стаж, період роботи за Списком № 2 неможливо зарахувати до стажу, який дає право на призначення пенсії на пільгових у мовах.

Вказані обставини були встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі №380/17388/22, тому вони на підставі частини четвертої статті 78 КАС України доказуванню не підлягають.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2023 року у справі №380/17388/22, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії від 24 грудня 2021 року № 34 та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 грудня 2021 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки суду.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було повторно розглянуто заяву про призначення пенсії та прийнято рішення від 21 липня 2023 року №34, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком. Рішення мотивоване тим, що пільговий стаж особи не підтверджено, оскільки для підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення заявник не надав пільгових довідок.

Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся у суд з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу станом на момент первинного звернення до відповідача за призначенням пенсії виповнилось 55 років, у нього наявний загальний страховий стаж 36 років 10 місяців 17 днів, що підтверджується відповідачем, а пільговий стаж за Списком № 2 на посаді машиніста компресорних установок становить більше 12 років 6 місяців, за таких умов у позивача є всі підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV, тому належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV з дати звернення за призначенням пенсії, тобто з 22 грудня 2021 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №2 період роботи на посаді машиніста компресорних установок з 20 травня 1988 року по 13 листопада 2019 року.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Сторони у даній справі вказане вище рішення суду першої інстанції від 15 лютого 2024 року в апеляційному порядку не оскаржили.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначено в КАС України, у частині першій статті 5 якого зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обов`язковою умовою надання правового захисту є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Право на захист має особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність.

Одним із процесуальних засобів, передбачених нормами КАС України, які забезпечують право на звернення до адміністративного суду (право на судовий захист у сфері публічно-правових відносин), є право на апеляційне оскарження судових рішень суду першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 293 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Право на оскарження судових рішень особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, передбачено також положеннями статей 13, 14 КАС України.

Щодо учасників справи, то їх коло визначено частинами першою та другою статті 42 КАС, якими передбачено, що учасниками справи є сторони, треті особи. У справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Норма частини першої статті 293 КАС України розширює коло осіб, які мають право оскаржити судове рішення в апеляційному порядку, але не є учасниками справи, оскільки особи, про яких ідеться в цій нормі, є суб`єктами матеріально-правових відносин, яких стосується спір, що отримав вирішення в судовому рішенні. Та обставина, що вони не брали участі у справі, була зумовлена застосуванням щодо них незаконних процесуальних обмежень.

Судове рішення, оскаржуване незалученою до участі у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Особа, яка не була учасником справи, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки. Такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 26 вересня 2024 року у справі № 440/14216/23.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення є висновки суду про права та/чи обов`язки цієї особи або якщо у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про її права та/чи обов`язки. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 826/3508/17.

Отже, необхідною умовою для набуття особою, яка не брала участі у справі, права на касаційне оскарження судового рішення є вирішення цим судовим актом питання щодо її прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків.

Охоронюваний законом інтерес (відповідно до того, як це поняття розкрито в Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004) зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Питання про те, чи вирішено судовим рішенням питання щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків особи, яка не брала участі у справі, має вирішуватись з урахуванням конкретних обставин справи та змісту судового рішення.

Під час вирішення питання, чи прийнято оскаржуване рішення про права, обов`язки, свободи чи інтереси особи, яка не брала участі в справі, суд має з`ясувати, чи буде в зв`язку із прийняттям судового рішення в цій справі таку особу наділено новими правами, чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав, свобод та/або обов`язків у майбутньому.

Отже, КАС України передбачено право особи подати апеляційну скаргу на судове рішення, ухвалене за результатами розгляду спору у правовідносинах, учасником яких є заявник, або у якому містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, зважаючи на предмет і підстави позову.

В адміністративному судочинстві з метою залучення до справи осіб, чиїх прав та обов`язків може стосуватися судове рішення, та з метою більш повного та всебічного з`ясування обставин у справі, діє інститут третьої особи.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі. Ухвала за наслідками розгляду питання про вступ у справу третіх осіб окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що інститут третьої особи спрямований на створення умов для захисту прав, свобод та інтересів такої особи, які можуть бути порушені при вирішенні спору між позивачем і відповідачем за відсутності третьої особи. Участь третьої особи сприяє всебічному розгляду справи, зібранню більшої кількості доказів, правильному вирішенню справи, запобігає ситуації, коли у справах з одних правовідносин ухвалюються протилежні за змістом рішення.

При цьому участь у справі третіх осіб, з одного боку, зумовлена завданням адміністративного судочинства, яким згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливий, неупереджений та своєчасний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, а з іншого - вимогами процесуального законодавства про законність і обґрунтованість судового рішення. Правовим наслідком незалучення до участі у справі третіх осіб є порушення конституційного права на судовий захист, оскільки особи не беруть участі у справі, вирішення якої може безпосередньо вплинути на їх права, свободи, інтереси або обов`язки та не реалізують комплексу своїх процесуальних прав.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов у постановах від 14 квітня 2020 року у справі № 580/3136/19, від 23 квітня 2020 року у справі № 811/1470/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 703/2908/17.

Аналіз вказаних процесуальних норм свідчить також про те, що єдиною підставою для залучення до участі у справі третіх осіб є встановлення фактів про те, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Відповідно до змісту ухваленого у цій справі рішення суду ні мотивувальна, ні резолютивна його частини не містять будь-яких питань про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року не містить вимог зобов`язального характеру стосовно апелянта, а предметом спору у цій справі є визнання протиправним і скасування рішення пенсійного органу (відповідача) від 21 липня 2023 року № 34 про відмову позивачу у призначені пенсії за віком на пільгових умовах, а також наявність підстав для призначення ОСОБА_1 відповідної пенсії, де оцінка надавалась виключно питанню обґрунтованості прийнятого ГУ ПФУ у Львівській області рішення.

Колегія суддів зазначає, що у даному випадку рішення суду першої інстанції стосується виключно сторін у справі, повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії та, фактично, врахування чи неврахування пенсійним органом правової оцінки, наданої у попередньому рішенні суду.

Також колегія суддів звертає увагу, що ані мотивувальна, ані резолютивна частини рішення суду першої інстанції у цій справі не містять жодних висновків щодо прав та обов`язків апелянта.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що право Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на участь в розгляді цієї справи порушено не було.

Апелянт зазначає, що через безпідставне зарахування періодів роботи до пільгового стажу позивача у роботодавця виник обов`язок покриття витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсії. Підприємство вказує, що вже отримало від ГУ ПФУ в м. Києві листи та розрахунки з вимогами відшкодування витрат на виплату та доставку пенсії, призначеної на пільгових умовах колишньому працівнику Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», а також звернення Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 03 жовтня 2024 року № 107-7228 з вимогою надати інформацію про погашення заборгованості перед Пенсійним фондом України для розгляду цього питання на засіданні колегії.

Механізм відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, полягає у тому, що відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) підприємства зобов`язані відшкодовувати органам Пенсійного фонду витрати на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення", до досягнення працівниками загальновстановленого пенсійного віку.

Порядок відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, врегульований Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 № 21-1 (далі - Інструкція № 21-1).

Відповідно до положень пункту 1.3 цієї Інструкції під страхувальниками слід розуміти роботодавців та інших осіб, які відповідно до Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За приписами пункту 6.2 Інструкції № 21-1 витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення цих пенсій на декількох підприємствах, покриваються цими підприємствами пропорційно стажу роботи. При цьому стаж роботи на останньому підприємстві враховується у повному розмірі, а з попередніх місць роботи осіб він додається до стажу, необхідного для призначення пенсій на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 6.7 Інструкції підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Зі змісту наведених норм слідує, що фінансування пенсій, призначених на пільгових умовах, здійснюється за рахунок страхувальників, а тому обов`язок підприємств - вчасно розрахуватися з Пенсійним фондом України.

Водночас обов`язок покриття витрат на виплату та доставку пільгової пенсії не може впливати на право позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку за пільговими умовами.

Покликання апелянта на те, що пенсійним органом в подальшому до нього заявлено вимогу про відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, не свідчить про те, що він є учасником правовідносин щодо призначення пенсії, та що судом першої інстанції вирішено питання безпосередньо щодо його прав та обов`язків і не створює підстав для апеляційного оскарження.

Також колегія суддів зазначає, що Дочірнє підприємство «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» може захистити свої права та інтереси під час оскарження розрахунків на відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, які сформовані та надіслані йому відповідачем в судовому порядку або при розгляді справи про стягнення цієї заборгованості.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України").

У контексті спірних правовідносин колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 13 травня 2025 року у справі №420/16041/23, відповідно до якого «у справах, де позивачем є фізична особа, відповідачем - орган Пенсійного фонду України, а предмет спору стосується визнання протиправним рішення про відмову у призначенні пенсії особі на пільгових умовах зі зниженням пенсійного віку на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення" роботодавці, де працювала особа, та у яких відповідно виникає обов`язок відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгової пенсії, не мають права на апеляційне оскарження таких судових рішень». У зазначеній постанові Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду здійснила відступ від правового висновку, сформульованого у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2024 року у справі № 160/7289/22 та інших, де його застосовано, щодо реалізації права на апеляційне оскарження, передбаченого частиною першою статті 293 КАС України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, а також враховуючи, що питання про права, свободи, інтереси та/або обов`язки Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» в оскаржуваному судовому рішенні не вирішувалися, колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою цього підприємства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для надання правової оцінки доводам апеляційної скарги та оскарженому судовому рішенню від 15 лютого 2024 року.

Керуючись ст. 248, 293, 305, 311, 321, 325, 328 КАС України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства «УКРАВТОГАЗ» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі № 380/29420/23 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 30 грудня 2025 року.