Справа № 420/8832/25
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/8832/25

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції: м. Одеса;

Дата складання повного тексту ухвали

суду 1 інстанції: 25.04.2025 року;

Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.

П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Градовського Ю.М.

Скрипченка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови, викладеної в листі від 31.01.2025 року №222/1/4/523, у наданні довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на 01.01.2025 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704» (в редакції постанови КМУ від 14.07.2021 року №729), «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» від 23.02.2022 року №144;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 надати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2025 року за посадою на день виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30.08.2017 №704» (в редакції постанови КМУ від 14.07.2021 року №729), «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» від 23.02.2022 року №144.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного (письмового) провадження.

24.04.2025 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 3 частини 1 статті 240 КАС України. Вказані вимоги обґрунтовано тим, що в провадженні цього адміністративного суду перебувають адміністративні справи (№420/8832/25 та №420/7581/25) між тими самими сторонами (позивач - ОСОБА_1 та відповідач Військова частина НОМЕР_1 ), про той самий предмет і з тих самих підстав (протиправність відмови військової частини у виготовленні довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2025 року для перерахунку пенсії).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року заяву Військової частини НОМЕР_1 задоволено, а позовну заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Суд першої інстанції, на підставі даних АСДСС, встановив, що в провадженні цього адміністративного суду перебуває адміністративна справа №420/7581/25 за позовом ОСОБА_1 з приводу протиправності відмови Військової частини НОМЕР_1 , викладеної у листі від 31.01.2025 року за №222/1/4/523, у наданні довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на 01.01.2025 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704» (в редакції постанови КМУ від 14.07.2021 року №729), від 23.02.2022 року №144. У позові по справі №420/7581/25, як і у даній справі №420/8832/25 позивачем ставиться питання про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2025 року за посадою на день виключення зі списків особового складу із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року №2262-ХІІ, постанов Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704» (в редакції постанови КМУ від 14.07.2021 року №729), від 23.02.2022 року №144.

Повідомлені відповідачем та встановлені судом обставини давали суду першої інстанції вважати наявними правові підстави, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 240 КАС України, для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у цій справі №420/8832/25.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням пункту 3 частини 1 статті 240 КАС України та обставинам справи, помилково не враховано, що правовим наслідком залишення позову без розгляду на підставі наведеної норми адміністративного процесуального законодавства є наявність спорів в адміністративних справах із одним і тим же предметом спору, підставами звернення та між такими ж учасниками.

Не заперечуючи ту обставину, що адміністративні справи №420/7581/25 та №420/8832/25 пов`язані між собою аналогічними сторонами та предметом спору, апелянт поряд з цим зауважує на тому, що позови у цих справах мають відмінні підстави звернення до адміністративного суду. Апелянт зазначає, що у справі №420/7581/25 правовою підставою позову є гарантоване статтями 34, 40 Конституції України право на доступ на інформацію, отримання якої позивач вважав необхідним для реалізації своїх прав та законних інтересів, передбачених Законами України «Про звернення громадян», «Про інформацію». У даній же справі за №420/8832/25 підставою позову є захист прав та законних інтересів на належне пенсійне забезпечення, врегульованих Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та актами про грошове забезпечення військовослужбовців і пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби.

На переконання апелянта, не з`ясування судом першої інстанції дійсних підстав адміністративних позовів, не врахування судом тієї обставини, що відповідач так і не виконав вимоги суду та не подав витребувані судом докази, призвело до передчасного висновку про необхідність залишення позовної заяви в цій адміністративній справі без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу від Військової частини НОМЕР_1 у визначений апеляційним судом строк не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно частини 3 статті 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 3 частини 1 статті 240 КАС України передбачено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Аналіз наведених норм адміністративного процесуального законодавства показує, особа, яка звертається до адміністративного суду, самостійно розпоряджається своїми вимогами. Право на судовий захист від протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень гарантується.

Поряд з цим, наявність спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який перебуває у провадженні суду, у якому розглядається справа або іншого суду, виключає можливість продовження розгляду та вирішення відповідних позовних вимог. Встановлення наведених обставин у їх сукупності, є підставою для залишення адміністративного позову без розгляду.

Так, предметом адміністративного позову у цій справі (№420/8832/25) є:

протиправність відмови Військової частини НОМЕР_1 , викладеної у листі від 31.01.2025 року за №222/1/4/523, у наданні довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на 01.01.2025 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України №704 (в редакції постанови №729), постанови Кабінету Міністрів України №144. У зв`язку із чим, позивачем ставиться питання про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2025 року за посадою на день виключення зі списків особового складу із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України №704 (в редакції постанови №729), постанови Кабінету Міністрів України №144.

В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, у осіб, пенсія яким призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виникло право на перерахунок пенсії, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Поряд з цим, позивач у позові зауважував на тому, що у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів України №481, адже норми цього акту містять ідентичні положення нормативного правового акту (пункту 6 Постанови №103), які вже визнавались в судовому порядку протиправними.

Предметом адміністративного позову у справі №420/7581/25 є протиправність відмови Військової частини НОМЕР_1 , викладеної у листі від 31.01.2025 року за №222/1/4/523, у наданні довідки про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними станом на 01.01.2025 року, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України №704 (в редакції постанови №729), постанови Кабінету Міністрів України №144. У зв`язку із чим, позивачем ставиться питання про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 надати довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01 січня 2025 року за посадою на день виключення зі списків особового складу із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону №2262-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України №704 (в редакції постанови №729), постанови Кабінету Міністрів України №144.

В обґрунтування вимог у справі №420/8832/25, позивач зазначає, що у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року, у осіб, пенсія яким призначена згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», виникло право на перерахунок пенсії, виходячи з грошового забезпечення з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Позивач у позові зауважував на тому, що у спірних правовідносинах не підлягають застосуванню положення постанови Кабінету Міністрів України №481, адже норми цього акту містять ідентичні положення нормативного правового акту (пункту 6 Постанови №103), які вже визнавались в судовому порядку протиправними.

Поряд з цим, апеляційний суд враховує, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 19 червня 2025 року, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23 вересня 2025 року по справі №420/7581/25, відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 . Суд виходив з того, що визначаючи у довідці від 29.01.2025 №222/1/4/162/373/168 розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» за нормами, чинними на 17 липня 2021 року та за відповідною (прирівняною) посадою, Військова частина НОМЕР_1 діяла правомірно та порушень прав позивача на належне пенсійне забезпечення не допустила. Вказаний висновок суду мотивований тим, що підставою для проведення перерахунку пенсії є підвищення грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. Однак, у спірному випадку, жодні зміни до грошового забезпечення військовослужбовців ані Законом №2262, ані постановою Кабінету Міністрів України №704 та постановою Кабінету Міністрів України №144 з 01 січня 2025 року не вносились. Отже, у відповідача були відсутні підстави для видачі на ім`я позивача оновленої довідки для перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2025 року, оскільки обставини, які б зумовили перерахунок пенсії з 01 січня 2025 року, не настали.

Щодо доводів позивача, на чому наголошується й в апеляційній скарзі у цій справі (№420/8832/25), про те, що підставою позову у справі №420/7581/25 є гарантоване статтями 34, 40 Конституції України право позивача на доступ на інформацію, отримання якої позивач вважав необхідним для реалізації своїх прав та законних інтересів, передбачених Законами України «Про звернення громадян» та «Про інформацію», в судовому порядку у справі №420/7581/25 підтверджено, що відповідне звернення позивача до військової частини обумовлене вимогою щодо отримання довідки про грошове забезпечення у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону №2262 для перерахунку пенсії. Жодних вимог щодо надання інформації про грошове забезпечення станом на 01 січня 2025 року за аналогічною посадою, з якої звільнено позивача, у відповідній заяві позивачем не ставилось. Таким чином, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження доводи позивача щодо порушення відповідачем права позивача на доступ до інформації.

Отже, судом першої інстанції правильно визначено, що спір у справах №420/7581/25 та №420/8832/25 виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

З наведеного слідує правильність висновків суду першої інстанції про необхідність залишення без розгляду позовної заяви у справі №420/8832/25. Разом з цим, не надходження суду витребуваних матеріалів (доказів), не перешкоджає застосуванню приписів пункту 3 частини 1 статті 240 КАС України.

Враховуючи викладене, оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий-суддя: О.В. Єщенко

Судді: Ю.М. Градовський

В.О. Скрипченко