Справа № 751/9925/25
Суддя: Маслюк Н. В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року місто Чернігів

Справа №751/9925/25

Номер провадження2-а/751/217/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н.В.

секретаря судового засідання Стрижак В.П.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Департамент патрульної поліції, поліцейський 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець Михайло Михайлович

представник позивача Потапова Сніжана Михайлівна

представник відповідача Вахула Роман Олегович

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець Михайла Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Головного управління Національної поліції у Львівській області, поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець М.М. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6140413 від 13.11.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП та закриття провадження у справі (а.с.1-3).

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 400,00 грн. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що він керував транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортним засобом Новозаводським районним судом м. Чернігова від 29.04.2025 терміном на один рік, чим порушив п. 2.1а ПДР. Вважає оскаржувану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не керував транспортним засобом, за кермом перебував ОСОБА_2 , про що він неодноразово вказував працівникам поліції.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 21.11.2025 залишив позов без руху. У встановлений строк позивачем усунуто недоліки.

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 25.11.2025 відкрив провадження у справі, призначив розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

28.11.2025 від представника відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що Головне управління Національної поліції у Львівській області не повинно відповідати за позовом про визнання протиправним та скасування постанови, винесеної працівником іншого територіального органу поліції працівником управління патрульної поліції у Львівській області ДПП (а.с.26-28).

Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 12.12.2025 за клопотанням представника позивача замінив первісного відповідача ГУНП у Львівській області належним відповідачем Департамент патрульної поліції, відклав розгляд справи, встановив відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

17.12.2025 від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшло клопотання про залишення позовної заяви без руху на піставі ст.169 КАС України у звязку з невідповідністю вимогам ст.161 КАС України (ненадсилання копії відповідачу) та ст.123 КАС України (пропуск строку звернення до суду без поважних причин).

Втім клопотання предстаника відповідача не підлягає задоволенню з огляду на те, що представником позивача до клопотання про заміну неналежного відповідача надано квитанцію № 5217421 від 29.11.2025 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Департаменту патрульної поліції, у тому числі позовної заяви (а.с.47). Також відсутні підстави для залишення позову без руху на підставі ст.123 КАС України, оскільки оскаржувана постанова винесена 13.11.2025, з позовом до суду позивач звернувся 20.11.2025, тобто у строк визначений ч. 2 ст. 286 КАС України та ст.289 КУпАП.

У встановлений судом строк від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву (а.с.61-67), згідно якого просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що ключовим доказом у справі є відеозапис «clip-0», який містить фіксацію події. Покадровий аналіз даного запису дає змогу ідентифікувати водія за зовнішніми ознаками (елементами одягу) та встановити факт навмисної зміни місць («пересаджування») учасниками події. На стоп кадрах 00:12:23, 00:13:00, 00:13:05-00:13:07 відеозапису «clip-0» чітко зафіксовано автомобіль у русі. На місці водія перебуває особа, на голові якої одягнена кепка. Відразу після зупинки автомобіля зафіксовано активний рух у салоні (хитання кузова), що свідчить про зміну місць водія та пасажира. Під час підходу інспекторів до автомобіля та в ході подальшої комунікації, зафіксованої на відео, кепка наявна лише на позивачу. На особі, на яку вказував позивач як на водія, будь-який головний убір (кепка) відсутній. Отже, особою, яка керувала транспортним засобом у момент фіксації є саме позивач. Окрім зазначеного вище, на відеозаписах, що додаються до відзиву, поліцейські, які зупиняли позивача, неодноразово обговорюють побачене, а саме як позивач і його пасажир міняються місцями після зупинки транспортного засобу (clip-3, clip-6). Вони роз`яснили позивачу, що бачили момент пересаджування та готові підтвердити це в судовому засіданні як свідки. Вважає, що постанова серії ЕНА № 6140413 винесена уповноваженою особою, процедура розгляду справи була дотримана в повному обсязі, права позивача не порушені. Постанова повністю відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Представником позивача надано відповідь на відзив (а.с. 68), згідно якої просить позов задовольнити. Зазначає, що передивившись неодноразово відеозапис, на який посилається представник відповідача у відзиві, чітко не можна визначити, що саме позивач в момент руху автомобіля перебував за кермом. Посилання на те, що за кермом водій сидів у кепці, а кепка була тільки на позивачеві, тому він і є водій автомобіля, є припущенням відповідача, оскільки в момент зупинки патрульні на це не вказували. Вина позивача належними доказами не підтверджена.

Втім відповідно частини 1 ст.269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідач поліцейський 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець М.М. відзиву на позов не надіслав.

На підставі ст. 262 КАС України, розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Поліцейським взводу № 1 роти № 3 БУПП у Львівській області Дронишинець М.М. 13.11.2025 складено постанову серії ЕНА №6140413 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 20 400,00 грн (а.с.5).

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що ОСОБА_1 13.11.2025 о 01 год 45 хв у с. Великосілки, а/д М-06 Київ-Чоп, 502км, керував транспортним засобом Opel Astra, н.з. НОМЕР_1 , будучи особою, яка позбавлена права керування таким транспортним засобом на один рік Новозаводським районним судом м. Чернігова від 29.04.2025, чим порушив п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху.

Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.04.2025 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Постанова набрала законної сили 29.04.2025 (а.с.72-73).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо) неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За умовами ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування у повноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Для встановлення події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, необхідно з`ясувати чи позбавлено особу права керувати транспортними засобами, тобто встановити факт набрання законної сили рішенням, яким позбавлено права керування транспортними засобами, наявність події правопорушення доводиться шляхом набрання законної сили рішенням, яким особу позбавлено право керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання та регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до пункту 2.1 «а» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частина 4 ст. 126 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка позбавлена права керувати транспортними засобами.

Суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, може бути лише особа, яка керує транспортним засобом.

Об`єктивна сторона правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП полягає, зокрема, у керуванні транспортним засобом особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.

Тобто, для встановлення наявності складу адміністративного правопорушення необхідно встановити, що позивач керував транспортним засобом, будучи особою позбавленою права керування транспортними засобами.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справ (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 року у справі № 513/899/16-а.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову (постанова Верховного Суду від 14.03.2018 по справі №760/2846/17; постанова Верховного Суду від 14.02.2018 по справі№536/583/17).

На підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, надано відеозаписи, на яких зафіксовано рух автомобіля та його зупинку працівниками поліції. Працівник поліції підходить до транспортного засобу, відчиняє задні пасажирські двері, де перебуває чоловік у кепці. Працівник поліції відразу, без встановлення особи, повідомляє останнього про те, що він керував транспортним засобом та помінявся місцями з пасажиром. Чоловік факт керування заперечував, просив надати докази керування ним транспортним засобом. Під час складання матеріалів відносно нього, надавав письмові пояснення та просив внести у постанову дані свідка, який керував транспортним засобом.

Таким чином, досліджені судом відеозаписи, які надані на підтвердження вини ОСОБА_1 відображають лише розмови поліцейських з останнім, відеозаписи не відображають відомостей безпосереднього керування ним транспортним засобом, що є однією з невід`ємних складових для кваліфікації дій притягуваного за ч.4 ст.126 КУпАП. Отже відеозапис, що додано як доказ у справі, не дає можливості суду поза розумним сумнівом встановити чи керував ОСОБА_1 транспортним засобом.

Таким чином, матеріали справи не містять достатніх та належних доказів того, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, будучи особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Також суд не приймає до уваги доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що працівники поліції бачили момент пересаджування та готові підтвердити це в судовому засідання як свідки, оскільки суд вважає, що працівники поліції є зацікавленими особами при розгляді справи, а тому вказане ставить під сумнів дотримання ним вимог щодо об`єктивності з`ясування обставин (постанова Верховного Суду від 28 травня 2020 року у справі № 524/4668/17).

Згідно правової позиції Верховного Суду у постанові від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17, оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

До цього ж у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 у справі № 463/1352/16-а зазначено, що у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, всупереч вимогам частини 2 статті 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували правомірність винесення ним оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та не спростував тверджень позивача щодо відсутності в його діях складу правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а тому постанову серії ЕНА № 6140413 від 13.11.2025 слід скасувати, провадження у справі закрити.

V. Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211,20 грн (а.с.10).

Разом з тим, по даній категорії справ підлягає сплаті судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Враховуючи, що судове рішення ухвалено на користь позивача, тому судовий збір у розмірі 605,60 грн слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 14, 19, 72, 77, 90, 139, 246, 250, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, поліцейського 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець Михайла Михайловича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6140413 від 13.11.2025, винесену поліцейським 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець Михайлом Михайловичем, про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП ОСОБА_1 та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048) на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 26.12.2025.

Позивач ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач Департамент патрульної поліції (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, буд.3 м. Київ 03048, )

Відповідач поліцейський 1 взводу 3 роти 3 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Дронишинець Михайло Михайлович (місцезнаходження: площа Генерала Григоренка, буд. 3 м. Львів 79007)

Суддя Н. В. Маслюк