Справа № 205/18198/25
Суддя: Дорошенко Г. В.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження2-а/205/295/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року місто Дніпро

Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро адміністративну справу за позовом адвоката Савко Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Савко В.В. в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову, винесену тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 від 17.11.2025 року №604 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та закрити відносно нього провадження по справі на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП, за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

Позов обґрунтовано тим, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплив станом на дату розгляду постанови. Позивач зазначає, що в оскаржуваній постанові дане правопорушення, обґрунтовується порушенням вимоги пункту 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Згідно вимог цих нормативно-правових актів, резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ. 24.02.2022 відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні постановлено ввести воєнний стан з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому строк дії воєнного стану в Україні було неодноразово продовжено, тому особливий період в Україні триває по теперішній час. На даний час все ще діє Указ Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошення нової мобілізації в України після 18.05.2024 не відбулося, тому й обов`язок уточнити персональні дані, передбачений Правилами № 1487 та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не виник. Отже, згідно з вищевизначеними положеннями, громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 шляхом: прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання; прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). Чинним законодавством саме на військовозобов`язаного покладено обов`язок вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк - до 16.07.2024 року, які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із вищезазначених способів. Як вбачається із постанови, позивач мав уточнити дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно. Тож останнім днем вчинення правопорушення слід вважати 17 липня 2024 року, як день наступний за днем, що був крайнім строком для вчинення відповідного обов`язку. При цьому, законодавством не встановлено ні обов`язку ні можливості уточнити персональні дані, згідно закону процитованого у статті, у інший період. У зв`язку з чим з 17.07.2024 року ЦНАПи перестали приймати заяви від військовозобов`язаних. А отже стверджувати про триваюче правопорушення, яке могло бути припинено уточненням даних в інший період, ніж з 18.05.2024 по 16.07.2024 не можна. Відповідно до абзацу 10 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. А отже у даній справі пропущений строк притягнення до адміністративної відповідальності, що не враховано у постанові №604 від 17.11.2025 року. Так, враховуючи, що днем вчинення правопорушення є 17.07.2024 року, останнім днем, коли можна було винести постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, без закриття провадження у справі, зважаючи на норму абз. 10 ст 38 КУпАП, було 17.07.2025 року. Враховуючи, посилання відповідача, на те, що правопорушення є триваючим і було нібито виявлено у день прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 12.11.2025 року, позивач звертає увагу, що ого 26.01.2025 року, було оголошено у розшук з підстави неприбуття за повісткою до органу ТЦК та СП. Відтак, на наше переконання, саме ця дата - 26.01.2025 року, є крайньою датою, коли ІНФОРМАЦІЯ_4 міг не знати про порушення позивачем обов`язку уточнити облікові дані до 16.07.2024 року, беручи до уваги, що порушення не виявляється автоматично і для виявлення, особі, яка має доступ до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів необхідно цілеспрямовано перевіряти конкретного військовозобов`язаного. І відповідно 26.01.2025 року є датою, коли позивач, отримавши дані про неявку позивача по повістці і направляючи звернення до Національної поліції для доставлення особи до органу ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен був виявити наявність і правопорушення з неуточнення даних до 16.07.2024 року, не кажучи вже про те, що таке правопорушення вони мали виявити вже і при формуванні повістки, тобто навіть раніше за 26.01.2025 року. Отже, строк у три місяці з дня виявлення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, встановлений абз. 10 ст. 38 КУпАП, на момент винесення постанови сплив, а зважаючи на те, що відповідач мав виявити наявнісь порушення 26.01.2025 року, крайньою датою притягнення до адміністративної відповідальності було 26.04.2025 року. не зрозуміло в яку саме дату розглядалась справа за результатами якої було винесено цю постанову №604 від 17.11.2025 року. Також позивач вказує, що в резолютивній частині оскаржуваної постанови не міститься інформації про визнання ОСОБА_1 винним у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Тобто постановою було вирішено накласти на позивача штраф, однак, рішенню про притягнення до адміністративної відповідальності має передувати рішення про визнання особи винною у вчинення того чи іншого адміністративного правопорушення, чого в оскаржуваній постанові не вбачається, тож фактично штраф наклали на особу, яка не була визнана винною у вчиненні жодного правопорушення. З огляду на вказане у позовній заяві зазначено, що постанова №604 від 17.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно позивача ОСОБА_1 , винесена ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 , є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження відносно нього закрити на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою від 08.12.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Савко В.В. подав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без їхньої участі, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов, будь-яких заяв чи клопотань суду не надав.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить наступного висновку.

Постановою ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 від 17.11.2025 року №604 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень. Згідно з вказаною постановою під час дії особливого періоду і воєнного стану військовозобов`язаний ОСОБА_1 , як такий у якого відсутній військово-обліковий документ на бланку, без поважних причин протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною радою України, а саме в період з 18.05.2024 року по 16.07.2024 року, зобов`язаний був уточнити свої облікові дані у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження і під час такого уточнення йому був би оформлений військово-обліковий документ на бланку, однак він цей обов`язок не виконав і безперервно починаючи з 17.07.2024 року по 12.11.2025 року порушив вимоги пункту 22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560, абзацу 7 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто своїми діями (бездіяльністю) порушив вимоги чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, чим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Під час розгляду справи ОСОБА_1 надав заяву з клопотанням про закриття справи про адміністративне правопорушення, у відповідності до статті 38 КУпАП, у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Дане клопотання задоволено не було з причин того що дії (бездіяльність) ОСОБА_1 , щодо невиконання обов`язку передбаченого вимогами чинного законодавства про уточнення своїх облікових даних у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження і під час такого уточнення йому був би оформлений військово-обліковий документ на бланку, є триваючим правопорушенням, яке було розпочато з моменту закінчення відведеного законом 60 денного терміну для уточнення облікових даних - з 17.07.2024 року і припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Оскільки вказаний обов`язок ОСОБА_1 виконав лише 12.11.2025 року прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_5 уточнивши свої дані з наданням відповідних документів і під час якого надав заяву про оформления йому військово-облікового документа на бланку, то трьохмісячний строк притягнення до адміністративної відповідальності за вищевказане правопорушення закінчується лише 12.02.2026 року. Така позиція щодо застосування норм права викладена у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17.

Не погоджуючись з даною постановою, посилаючись на те, що сплинули визначені ст.38 КУпАП строки накладення адміністративного стягнення, позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду.

Згідно із ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час. 24.02.2022 прийнято Указ Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію».

Частинами першою - третьою ст.7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2019р. у справі № 285/1535/15-а міститься правовий висновок про те, що адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте, щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності.

Спірні правовідносини регулюються приписами ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абз.2-6, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (абзац 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (абзац 6).

Частина 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладена в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024р., який набув чинності 18.05.2024.

Положення ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у наведеній вище редакції підлягали застосуванню з 18.05.2024.

Відповідно до абз. 4 підп. 1 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації) визначений Порядком організації і ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487.

Вказаний обов`язок визначено також пунктом 23 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022р.

Згідно з абз. 3 підп. 10-1 п. 1 Додатку 2 до Порядку № 1487 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Отже, чинним законодавством передбачено три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку повинні були уточнити персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, у позивача виник обов`язок з 18.05.2024 по 16.07.2024 включно уточнити персональні дані.

Згідно зі ст.42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п.19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022р., громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

При цьому, починаючи з 17.07.2024 невчинення позивачем дій, які він повинен був вчинити у визначений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП.

Як вбачається із військово-облікового документу з Резерв+, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, є тимчасово непридатним, дата ВЛК 24.10.2025, дата звернення до Нацполіції 26.01.2025 із причиною звернення «не прибули за повісткою до ТЦК та СП», дата уточнення даних - 28.06.2025 року.

17.11.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 винесено постанову №604 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та постановлено притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накласти штраф у сумі 17000 грн. (а.с.12-13). Згідно з вказаною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не уточнив свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження з 18.05.2024 по 16.07.2024 на виконання абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а виконав обов`язок лише 12.11.2025. У постанові відповідач не задовольнив клопотання позивача про закриття провадження за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що правопорушення є триваючим і припинилося лише 12.11.2025 року, коли ОСОБА_1 уточнив дані у ІНФОРМАЦІЯ_6 . У постанові ТВО начальника ТЦК та СП посилався на позицію Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі № 804/401/17, відповідно до якої триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Під час судового розгляду не здобуто доказів своєчасного (тобто, в межах строку з 18.05.2024р. по 16.07.2024р.) звернень позивача з метою уточнення своїх даних до центру надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Позивач ОСОБА_1 уточнив свої облікові дані лише 28.06.2025, що підтверджується даними системи «Резерв+» (а.с.14).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Так, ч. 9 ст. 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності необхідно обчислювати саме з моменту виявлення правопорушення у відповідача, тобто з дати коли позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці, а саме з 26 січня 2025 року.

Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, тобто на позивача могло бути накладено стягнення протягом трьох місяців з дня його виявлення з 26 січня 2025 року і до 26 квітня 2025 року.

Таким чином, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності 17.11.2025 року тобто поза межами строку, визначеного ч. 9 ст. 38 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав спливу строку накладення стягнення - п. 7 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд також звертає увагу, що позовні вимоги в частині визнання постанови протиправною не можуть бути задоволені, оскільки ч.3 ст.286 КАС України визначено перелік рішень, які може прийняти суд за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності. Вказаний перелік є вичерпним і не передбачає визнання дій посадової особи щодо складання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності незаконними або визнання постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності протиправною.

У зв`язку з чим адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодування або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Встановлено, що 24 листопада 2025 року між адвокатом Савко В.В. та ОСОБА_1 укладено договір №2411-1 про надання правової допомоги. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.4 ст. 134 КАС України).

Згідно з актом №2411 наданих робіт (послуг) та обґрунтованим розрахунком до зазначеного договору від 24.11.2025 про надання правової допомоги загальна вартість наданих позивачу юридичних послуг становить 9000,00 грн без ПДВ. В акті зазначені такі послуги та їхня вартість: складання позовної заяви про визнання про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - 9000,00 грн - 4 години.

25 листопада 2025 року позивач сплатив на рахунок Савко Віталій Вікторович 9000,00 грн, що підтверджується фіскальним чеком №ео3NXEfjZHs.

Представником позивача дотримано порядок, передбачений ч.7 ст. 139 КАС України щодо подання доказів про розмір витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Згідно із частинами 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі ж критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, в його рішенні у справі «East/West Alliance Limited» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У зв`язку з наведеним, суд може обмежити розмір судових витрат на професійну (правничу) допомогу з огляду на розумну необхідність таких судових витрат для конкретної справи.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності, позовні вимоги задоволено частково, а також співмірність позовних вимог та вартість послуг адвоката у справі, визначених в розмірі 9000,00 грн, необхідність таких витрат для такої справи, суд дійшов висновку, що вартість послуг адвоката підлягає зменшенню до суми 5 000,00 грн.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягає задоволенню частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Позивач сплатив судовий збір у розмірі 484,48 грн, враховуючи часткове задоволення позовних вимог та приписи ч. 3 ст. 139 КАС України, на користь позивача необхідно стягнути 242,24 грн судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст.5, 9, 20, 46, 139, 241, 243, 245, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов адвоката Савко Віталія Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову №604 від 17.11.2025 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП до адміністративної відповідальності.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 242 (двісті сорок дві) гривні 24 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

представник позивача адвокат Савко Віталій Вікторович, РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: 49000, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, б.72-б, оф.303, ел.пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7 , наявний електронний кабінет у підсистемі Електронний суд;

відповідач ІНФОРМАЦІЯ_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , наявний електронний кабінет у підсистемі Електронний суд.

Суддя Г.В. Дорошенко