Справа № 761/13994/25
Суддя: Юзькова О. Л.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/655/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва в складі:

головуючої судді Юзькової О.Л.

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту територіального контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з адміністративним позовом до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Заява мотивована тим, що 28.03.2025 позивач отримав повідомлення про притягнення його до адміністративної відповідальності до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки серія 2КІ № від 28.03.2025, що складена головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів Управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю м. Києва ВО КМР (КМДА) Пироговою Юлією Юріївною стосовно ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як власника транспортного засобу «FIAT 500 ABARTH», д.н.з. НОМЕР_1 (ІНЗ НОМЕР_4), згідно з якою ОСОБА_2 , як власника, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 152-1 КУпАП. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 , є належним користувачем вказаного транспортного засобу, а також фактично керував ним, то письмово звернувся до Департаменту територіального контролю м. Києва про внесення змін до вказаної вище постанови. Листом від 03.04.2025 ОСОБА_1 було повідомлено, що до постанови серія 2КІ № від 28.03.2025 таки були внесені зміни щодо визнання суб`єктом правопорушення саме мене - ОСОБА_1 . Позивач вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення складена повноважною особою, однак за своєю формою і змістом не відповідає нормам чинного законодавства та не відображає дійсні обставини події, на які посилається інспектор з паркування Пирогова Ю. Ю. У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню в справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цією позовною заявою та просить суд скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху серія 1КІ 2КІ № від 28.03.2025, закрити провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження в справі відкрито 09.04.2025, відповідно до положень ст. ст. 12, 260 КАС України вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просять повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказують, що постановою інспектора від 1КІ 2КІ № від 28.03.2025 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за залишення транспортного засобу на майданчику для платного паркування без оплати паркування, чим порушено вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Позивачем не оспорюється розміщення транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14. Однак, позивач не залишив під лобовим склом копію документу, який виключає адміністративну відповідальність: підтвердження оплати за паркування або пенсійне посвідчення особи з інвалідністю, що підтверджується матеріалами фото фіксації оскаржуваної постанови та не оспорюється позивачем. Також представником зазначено, що транспортний засіб Позивача (належного користувача), «FIAT 500 ABARTH НОМЕР_1 » індивідуальний номерний знак НОМЕР_4 розміщено на майданчику для платного паркування на вул. Володимирська навпроти будинку № 60 м. Києві. Також звертає увагу на матеріали фото фіксації, які доводять, що транспортний засіб Позивача (належного користувача) було розміщено на майданчику для паркування А1033 понад 15 хвилин, а саме з 09 години 07 хвилин до 09 години 22 хвилини, що утворює склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Також зазначено, що транспортний засіб Позивача (належного користувача) розміщено поза межами зарезервованих спеціальних місць паркування, а тому вимоги пункту 17.11.3, які регламентують порядок реалізації права на безоплатне паркування, Позивачем не дотримані. Відповідно до пп. «ґ» п. 30.3 Правил знак «Водій з інвалідністю» - квадрат синього кольору із стороною 150 мм і білим зображенням символу таблички 7.17. Знак розміщується спереду і ззаду на механічних транспортних засобах, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять пасажирів з інвалідністю. Представник Департаменту зазначає, що про факт наявності в позивача інвалідності і відповідних пільг Департаменту стало відомо лише після ознайомлення з позовною заявою, тоді як на момент винесення оскаржуваної постанови ні Інспектор, ні Департамент не знали та не могли знати про наявність у Позивача пільг. З наведеного можна зробити висновок, що наявність права не забезпечує його безумовну дію. Позивач є особою з інвалідністю та має право на безкоштовне паркування відповідно до Правил благоустрою міста Києва (при дотриманні певних вимог, про що зазначалось вище). Саме формулювання «правом безкоштовного паркування користуються» передбачає певні дії особи, викликані її особистим бажанням. Однак, як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб Позивача розміщено поза межами зарезервованих спеціальних місць для паркування, без знаку «Водій з інвалідністю». Тобто, Позивач добровільно не скористалась своїм правом на пільгу, а тому її права діями Департаменту не порушені.

29.04.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якому просив вимоги відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не визнає повністю. Зазначив, що НОМЕР_4) було сплачено, про що я надав відповідну квитанцію АТ «А-БАНК» № 9 від 30.03.2025 р. про сплату 700 грн., а також скріншоти з програмного забезпечення (мобільний додаток) комп`ютерна програма «Програмне забезпечення «Платформа цифрових мобільних сервісів «Київ цифровий» з паркування. Відповідач маніпулятивно зазначає, що нібито з моєї вини відбулась якась технічна помилка, що не дозволило інспектору з паркування коректно ідентифікувати транспортний засіб з номерним знаком НОМЕР_1 , згідно з яким була здійснена оплата, та індивідуальний номерний знак НОМЕР_4 (11 регіон). Однак з тексту постанови, що оскаржується, чітко проглядається повна ідентифікація транспортного засобу з цими двома номерними знаками (відповідно до того, що ці дані містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів). Тож, твердження відповідача щодо моєї вини - необґрунтованим та таким, що сталася з вини саме розробника програмного забезпечення «Київ цифровий», тому що: а) користувач не зобов`язаний додавати окремо інші дані (в даному випадку - ІНЗ), що містяться в ЄДРТЗ, окрім державного номеру ТЗ ( НОМЕР_1 ); б) навіть якщо б я намагався це зробити, функціонал вказаного додатка не дозволяє додати індивідуальні номерні знаки до вже доданої автівки ( НОМЕР_1 ) в додатку, а також не дозволяє створити в додатку «нову» іншу автівку з індивідуальним номерним знаком з прив`язкою до регіону (ІНЗ НОМЕР_4 присутні у різних регіонах України, у моєму випадку номерний знак належить до 11 регіону - м. Київ). Позивач також зазначив, що твердження відповідача про те, що транспортний засіб було неможливо ідентифікувати як такий, що належить особі, яка наділена пільгами щодо оплати паркування, є неприйнятним, тому що сам відповідач, як розробник програмного забезпечення «Київ цифровий» (який є обов`язковим для паркування) не передбачив у цьому додатку ідентифікації транспортного засобу, яким користуються пільгові категорії осіб. Тобто, відсутність даних про позивача у базі даних «Київ Цифровий» не може бути підставою для позбавлення позивача його законного права на пільгу. Тож, неналежне встановлення порядку користування пільгою не може позбавляти особу права на використання такої. Позивач звернув увагу суд на те, що таке право безкоштовного паркування для осіб з інвалідністю не обмежується спеціальними місцями для паркування чи окремими майданчиками, а з огляду на відсутність у Правилах будь-яких уточнень, стосується всіх місць для паркування транспортних засобів на території міста Києва. Київська міська рада встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб не вправі в особі Департаменту територіального контролю притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг. За таких обставин, я є особою, яка звільняється від сплати вартості послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів на території міста Києва у відповідності до пункту 17.11.1 Правил, а тому притягнення мене до відповідальності за спірне правопорушення за частиною першою статті 152-1 КУпАП є неправомірним.

02 травня 2025 року представник Департаменту надав заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив наступне. 28.03.2025 ОСОБА_1 не дотримався вимог, а саме розташування транспортного засобу за відсутності на ньому розпізнавального знаку «Водій з інвалідністю» та розміщення транспортного засобу поза межами місць для безоплатного паркування, отримання послуг з паркування на майданчику для платного паркування повинно бути сплачено на загальних підставах, а отже - в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП. Також представником Департаменту звернув увагу суд на те, що про факт наявності у позивача інвалідності і відповідних пільг Департаменту стало відомо лише після ознайомлення з позовною заявою, тоді як на момент винесення оскаржуваної постанови ні Інспектор, ні Департамент не знали та не могли знати про наявність у Позивача пільг, тому наявність права не забезпечує його безумовну дію. Позивач є особою з інвалідністю та має право на безкоштовне паркування відповідно до Правил благоустрою міста Києва (при дотриманні певних вимог, про що зазначалось вище). Саме формулювання «правом безкоштовного паркування користуються» передбачає певні дії особи, викликані її особистим бажанням. Однак, як вбачається з матеріалів справи, транспортний засіб позивача розміщено поза межами зарезервованих спеціальних місць для паркування, без знаку «Водій з інвалідністю». Тобто, позивач добровільно не скористався своїм правом на пільгу, а тому його права діями Департаменту не порушені.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

На момент розгляду справи по суті клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Зважаючи на викладене, суд розглядає справу за наявними в справі матеріалами без повідомлення сторін.

Дослідивши наявні докази, та надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Встановлено, що 28 березня 2025 року головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів Управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю м. Києва ВО КМР (КМДА) Пироговою Юлією Юріївною, винесено постанову серії 2КІ № та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 700 грн. щодо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортного засобу «FIAT 500 ABARTH», д.н.з. НОМЕР_1 , о 09 год. 07 хв. по вул. Володимирська, 60 в м. Києві, щодо порушення вимоги дорожнього знаку 5.43 з табличкою 7.14 ПДР України (транспортний засіб залишено на майданчику для платного паркування без оплати паркування), відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 152-1 КУпАП.

До постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотофіксації (відеозапису), серії 2KI № від 28.03.2025 внесені зміни щодо визнання суб`єктом правопорушення ОСОБА_1 , що підтверджується листом Департаменту територіального контролю м. Києва ВО КМР (КМДА) від 03.04.2025 № 064-064/С-866, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються нормами КУпАП.

Так, ст. 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності з вимогами ст. 252 КУпАП (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Так, згідно вимог ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. №14 «Про практику застосування судами України у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. Зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити відхилення інших доказів.

Згідно п. п. 5.43 п. 33.4 Правил дорожнього руху, дорожній знак «Зона стоянки» позначає початок зони, де дозволено стоянку на проїзній частині або вздовж проїзної частини за умов, що зазначаються на знаку або додаткових табличках під ним.

Згідно п. п. 7.14 п. 33.4 Правил дорожнього руху, табличка до дорожніх знаків "Платні послуги" застосовується із знаками 5.42.1, 5.42.2 або 5.43 для позначення місць, майданчиків або зони стоянки транспортних засобів, на яких беруть плату за паркування, а також із знаками 6.6, 6.11 і 6.21, де послуги надаються тільки на платній основі.

Частина 1 ст. 152-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил паркування транспортних засобів, у тому числі неоплата вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування за кожну добу користування.

Згідно з примітки до ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, під неоплатою вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування слід розуміти неоплату вартості послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів більш як за 10 хвилин користування майданчиком для платного паркування транспортних засобів (крім майданчиків, обладнаних автоматичними в`їзними та виїзними терміналами, на яких оплата відбувається під час виїзду з майданчика).

Рішенням Київської міської ради від 23.09.2021 № 2393/2434 «Про внесення змін до Правил благоустрою міста Києва», затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051, особам, що мають статут учасника бойовий дій і прирівняних до них надане право на безкоштовне паркування в місті Києві при користуванні місцями для платного паркування.

Судом встановлено, що позивач має пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 від 19.05.2023 серія НОМЕР_3 , яке свідчить про те, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи, загальне захворювання, яке не має терміну дії і є дійсним на всій території України, видане пенсійним фондом України (копія пенсійного посвідчення наявна в матеріалах справи).

Згідно статті 2 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Дискримінація за ознакою інвалідності забороняється.

Варто зауважити, що право безкоштовного паркування для осіб з інвалідністю не обмежується спеціальними місцями для паркування чи окремими майданчиками, а, з огляду на відсутність у Правилах благоустрою міста Києва будь-яких уточнень, стосується всіх місць для паркування транспортних засобів на території міста Києва.

Згідно з пункту 17.11.1 Правил благоустрою міста Києва (далі - Правила) правом безкоштовного паркування користуються: спеціальний автотранспорт із службовими державними номерними знаками під час виконання прямих службових обов`язків у зоні місць для платного паркування (прокуратури, МВС, СБУ, пожежної охорони, швидкої допомоги, аварійний спецавтотранспорт міських комунальних служб тощо); інваліди війни, інваліди дитинства та інваліди внаслідок загального захворювання; ветерани Великої Вітчизняної війни та інших локальних воєн.

Згідно пункту 17.11.2. Правил питання пільгового паркування службового автотранспорту центральних та місцевих органів виконавчої влади та інших бюджетних організацій вирішується окремо виконавчим органом Київської міської ради (Київською міською державною адміністрацією) за погодженням з постійними комісіями Київської міської ради в установленому порядку.

Відповідно до пункту 17.11.3. Правил оператор на майданчиках платного паркування автотранспортних засобів та автостоянках повинен забезпечити резервування, спеціальних місць паркування в обсязі 10 відсотків від загальної кількості, але не менше одного місця для паркування автомобілів та інших автотранспортних засобів, які перевозять інвалідів, з їх позначенням відповідними розмітками або іншими інформаційними покажчиками. При облаштуванні спеціальних місць (у разі можливості) передбачати їх резервування на відстані не більш як 50 метрів перед входом до будівлі, а біля житлових будинків - не більш як за 100 метрів. На зарезервованих спеціальних місцях паркування пільгами користуються особи, визначені в ч. 3 п. 17.11.1 цих Правил.

Так, Київська міська рада встановивши пільги щодо безоплатного паркування для певної категорії осіб не вправі в особі Департаменту транспортної інфраструктури її виконавчого органу притягати таких осіб до відповідальності за правопорушення, пов`язані із реалізацією встановлених пільг, оскільки це свідчитиме про грубе порушення принципу належного урядування.

Твердження представника Департаменту про те, що на момент винесення оскаржуваної постанови був відсутній будь-який документ на підтвердження наявності у позивача права на пільгу, суд відхиляє та вказує, що нормативно-правові акти не передбачають розміщення під лобовим склом автомобіля копій документів, які надають право скористатись безкоштовним паркуванням.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Необхідно звернути увагу і на роз`яснення Пленум Верховного Суду України надані постанові від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» (п. 24) роз`яснив, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Однак, оскаржувана постанова не містить посилання на докази, які стали підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності

Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення повинна компенсуватись іншими належними та допустимими доказами вчинення правопорушення.

Разом з тим, матеріали справ не містять доказів, не було їх отримано і під час розгляду справи, що у ОСОБА_1 було відібрано пояснення щодо подій, які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови або надано оцінку іншим доказам, які відповідають вимогам ст. 251КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, те, що позивач як учасник бойових дій користується правом безкоштовного паркування в м. Києві при користування місцями для платного паркування, суд вважає, що в його діях відсутній склад правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі.

Суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь позивача судовий збір, відповідно до положень ст. 139 КАС України.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір»).

Отже, позивач звернувся до суду з позовною заявою через систему «Електронний суд» тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 9, 19, 25, 72, 77, 78, 90, 121, 139, 241-246, 250, 251, 286, 293, 295 КАС України, ст. ст. 122, 152-1, 251, 254, 284, 280, 289 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серії 2КІ № від 28 березня 2025 року, винесену головним спеціалістом - інспектором з паркування першого відділу контролю за дотриманням правил зупинки, стоянки транспортних засобів Управління (інспекції) з паркування Департаменту територіального контролю м. Києва ВО КМР (КМДА) Пироговою Юлією Юріївною у вигляді штрафу в розмірі 700 гривень 00 копійок стосовно ОСОБА_1 .

Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути із суб`єкта владних повноважень Департаменту територіального контролю міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31)за рахунок бюджетних асигнувань в дохід держави судовий збір у розмірі 484 грн. 48 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: