Справа № 580/10105/25
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року справа № 580/10105/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Черкаського обласного центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Черкаського обласного центру зайнятості, в якому позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського обласного центру зайнятості від 29.08.2025 № , яким скасовано наказ Черкаського обласного центру зайнятості від 26.08.2025 № НТ про надання компенсації позивачу та прийнято рішення про відмову у наданні компенсації витрат за облаштування робочого місця позивачу за працевлаштування осіб з інвалідністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Черкаський обласний центр зайнятості згідно наказу від 26.08.2025 р. №НТ виплатити компенсацію витрат за облаштування робочого місця позивачу за працевлаштування особи з інвалідністю ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що у зв`язку із працевлаштуванням ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю ІІ групи, має право на виплату компенсації фактичних витрат за облаштування робочого місця для особи з інвалідністю. Вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу у виплаті такої компенсації. При цьому, відповідач не зазначив, яка саме недостовірна інформація подана заявником та/або які подані недостовірні документи, або яким чином заявник не відповідає вимогам Порядку № 893. Тому за захистом прав та інтересів позивача звернувся до суду.

23.09.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач всупереч вимогам Порядку № 553 інформацію до служби зайнятості за місцем свого знаходження (реєстрації) про виникнення в нього потреби в підборі працівників з числа осіб з інвалідністю не подавав. Відповідач вказує, що з огляду на придбане позивачем обладнання (офісний стіл, офісний стілець, ноутбук, БФП), таке обладнання є звичайним та використовується в повсякденному житті людей та на відповідних робочих місцях працівниками незалежно від того чи належать вони до категорії осіб з інвалідністю, оскільки вказане обладнання не містить жодних ознак адаптивності чи особливостей пристосування для особи з інвалідністю з урахуванням її індивідуальних потреб. Тому стверджує, що позивач не облаштував робоче місце особи з інвалідністю шляхом його адаптації та розумного пристосування робочого місця для особи з інвалідністю з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей такої особи, зумовлених інвалідністю, а просто створив повноцінне робоче місце для звичайного працівника, що прямо суперечить вимогам Порядку № 553 та ст. 131 КЗпП України, згідно якої роботодавець зобов`язаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження дорученого їм майна.

З указаних підстав просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 09.09.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Ухвалою від 07.11.2025 суд зупинив провадження в адміністративній справі.

Ухвалою від 24.12.2025 суд поновив провадження у справі.

Дослідивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець з 23.03.2025. Основний вид діяльності: 10.71 Виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання. Інші види діяльності: 47.91 Роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет; 56.30 Обслуговування напоями; 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування; 47.24 Роздрібна торгівля хлібобулочними виробами, борошняними та цукровими кондитерськими виробами в спеціалізованих магазинах. Це підтверджується відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до наказу ФОП ОСОБА_1 від 03.07.2025 № 1 «Про прийняття на роботу ОСОБА_2 » ОСОБА_2 прийнято на посаду менеджером за основним місцем роботи з 04.07.2025.

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 429778 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи; дата чергового переогляду 04.03.2027; інвалідність встановлена на строк до 01.04.2027.

Відповідно до договору поставки товару № 44 від 10.07.2025, специфікації № 1 до договору № 44 від 10.07.2025 та платіжної інструкції № 687118f4646f5220b від 11.07.2025 ФОП ОСОБА_1 для облаштування робочого місця ОСОБА_2 придбав таке обладнання: офісний стіл; офісний стілець; ноутбук Lenovo Ноутбук IdeaPad НОМЕР_3 ; БФП Cenon i-SENSYS MF463DW. Загальна сума придбаного обладнання склала 78 900,00 грн.

18.08.2025 через портал Державних послуг онлайн « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ФОП ОСОБА_1 подав заяву № 246 про надання компенсації фактичних витрат за облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю ОСОБА_2 . До заяви про надання компенсації ФОП ОСОБА_1 додав копії таких документів: довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ № 429778, видану ОСОБА_2 ; наказу від 03.07.2025 № 1 «Про прийняття на роботу ОСОБА_2 »; документів про придбання допоміжних засобів для облаштування робочого місця (договір, рахунок-фактура, видаткова накладна та квитанцію про оплату).

Згідно з витягом з наказу Черкаського обласного центру зайнятості «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про обов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування» від 26.08.2025 № вирішено надати позивачу компенсацію фактичних витрат на облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю.

Листом (повідомленням) від 27.08.2025 № 17.5-02/1097 Черкаська філія Черкаського обласного центру зайнятості повідомила позивача, що відповідно до наказу Черкаського обласного центру зайнятості від 26.08.2025 № НТ прийнято рішення про надання ОСОБА_1 компенсацію витрат у сумі 78 900,00 грн за облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю, у відповідності до Постанови КМУ № 893 від 22.08.2023, а саме: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) дата працевлаштування 04.07.2025.

Відповідна інформація про надання компенсації також відобразилася в особистому кабінеті позивача на Порталі «Дія».

Згідно з витягом з наказу Черкаського обласного центру зайнятості «Про прийняття рішень службою зайнятості, передбачених Законами України «Про зайнятість населення» і «Про обов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та нормативними актами щодо їх застосування» від 29.08.2025 № позивачу відмовлено у компенсації фактичних витрат на облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю та вирішено вважати недійними прийняте рішення від 26.08.2025 № .

Листом (повідомленням) від 03.09.2025 № 17.5-02/1148 Черкаська філія Черкаського обласного центру зайнятості повідомила позивача, що 29.08.2025 № прийнято рішення про відмову у наданні компенсації витрат за облаштування робочого місця ФОП ОСОБА_1 за працевлаштування особи з інвалідністю ОСОБА_2 . За результатами поданих документів на відповідність вимогам зазначених нормативно-правових актів, перед здійсненням фінансування таких витрат за рахунок коштів Фонду, наказом від 29.08.2025 № Черкаським обласним центром зайнятості прийнято рішення про скасування наказу від 26.08.2025 № про надання компенсації та прийнято рішення про відмову у наданні компенсації витрат за облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю у відповідності до пп. 10 п. 8 Порядку.

Вважаючи протиправним наказ відповідача від 29.08.2025 № , позивач в особі свого представника звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою від 22.08.2023 № 893 Кабінет Міністрів України затвердив Порядок надання компенсації фактичних витрат за облаштування робочих місць/місць провадження господарської діяльності/ незалежної професійної діяльності для осіб з інвалідністю, який визначає умови, механізм, розміри та строки виплати роботодавцям, фізичним особам - підприємцям, які є особами з інвалідністю, особам, які провадять незалежну професійну діяльність і є особами з інвалідністю (далі - заявник), компенсації фактичних витрат за облаштування робочих місць/місць провадження господарської діяльності/незалежної професійної діяльності (далі - діяльність) для осіб з інвалідністю (далі Порядок № 893, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 зазначеного Порядку компенсація фактичних витрат за облаштування робочого місця/місця провадження діяльності (далі - компенсація) - відшкодування заявнику фактичних витрат за облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю в розмірі не вище граничного розміру компенсації, встановленого цим Порядком;

облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю - комплекс заходів та засобів, вжитих заявником для адаптації та розумного пристосування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей такої особи, зумовлених інвалідністю.

Пунктом 3 Порядку № 893 визначає, що компенсація надається заявникам, які з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2025 р. № 273 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2023 р. № 893» виконали одну з таких умов, зокрема, облаштували робоче місце для особи з інвалідністю I або II групи, яка є застрахованою особою (далі - особа з інвалідністю), яку працевлаштовано.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 893 джерелами фінансування компенсації є кошти Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) та інші джерела, не заборонені законодавством. Фінансування компенсації здійснюється в межах коштів, передбачених на такі цілі в бюджеті Фонду. Компенсація надається з урахуванням положень Закону України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання». Сума компенсації та допомоги за будь-якими іншими напрямами державної підтримки та/або допомоги (незалежно від її видів та джерел) сукупно не може перевищувати суму незначної державної допомоги, визначену Законом України «Про державну допомогу суб`єктам господарювання». Заявник, який має намір отримати компенсацію, надає центру зайнятості відомості про сукупний розмір незначної державної допомоги, отриманої ним протягом останніх трьох років, її форму та мету.

Згідно з п. 5 Порядку № 893 компенсація надається регіональним центром зайнятості заявнику за облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю. Компенсація надається за придбаний (придбані) заявником допоміжний засіб (допоміжні засоби) для облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю, перелік яких визначено в додатку 1.

Пункт 6 Порядку № 893 визначає, що компенсація виплачується в розмірі фактичних витрат заявника за облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю, але не вище граничного розміру компенсації, встановленого абзацом другим цього пункту. Граничний розмір компенсації не може перевищувати 15 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на день прийняття рішення про надання компенсації, для осіб з інвалідністю I групи, 10 розмірів мінімальної заробітної плати - для осіб з інвалідністю II групи.

Згідно з п. 7 Порядку № 893 компенсація надається регіональним центром зайнятості за зверненням заявника. Для отримання компенсації заявник подає центру зайнятості за місцем провадження його діяльності заяву про надання компенсації фактичних витрат за облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю (далі - заява) за формою згідно з додатком 2 (для роботодавців) або заяву про надання компенсації фактичних витрат за облаштування місця провадження діяльності для особи з інвалідністю за формою згідно з додатком 3 (для фізичних осіб - підприємців, які є особами з інвалідністю, та осіб з інвалідністю, які провадять незалежну професійну діяльність) та документи/інформацію, передбачені цим пунктом та/або зазначені в заяві, які подаються та обробляються з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». Заява подається заявником протягом 180 календарних днів з дати, зокрема, працевлаштування/виходу на роботу особи з інвалідністю.

До заяви заявник додає:

роботодавець - засвідчену ним копію наказу (розпорядження) про прийняття на роботу або примірник трудового договору (не подається в разі наявності відомостей про трудову діяльність в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування); засвідчену копію наказу (розпорядження) про вихід на роботу працівника у зв`язку із звільненням з військової служби у запас/відставку на збережене місце роботи, посаду відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України та/або якого переведено за його згодою на іншу посаду в цього роботодавця (подається роботодавцем у разі облаштування робочого місця для працівника з числа осіб з інвалідністю, який вийшов на роботу у зв`язку із звільненням з військової служби у запас/відставку на збережене місце роботи, посаду відповідно до частини третьої статті 119 Кодексу законів про працю України та/або якого переведено за його згодою на іншу посаду в цього роботодавця);

засвідчену заявником копію документа, що підтверджує придбання ним допоміжного засобу (допоміжних засобів) для облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю (договір, рахунок-фактура (рахунок, квитанція, накладна тощо);

відомості про діяльність, а також про всю незначну державну допомогу, отриману заявником протягом останніх трьох років, її форму та мету.

Підстави для відмови у наданні компенсації визначені у пункті 8 Порядку № 893.

Підпунктом 10 пункту 8 Порядку № 893, який слугував підставою для спірного наказу, передбачено, що компенсація не надається з підстав подання заявником недостовірної інформації, зазначеної в заяві, та/або недостовірних документів, передбачених пунктом 7 цього Порядку, та/або підтвердження факту невідповідності заявника або особи з інвалідністю вимогам цього Порядку.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 893 рішення про надання або відмову в наданні компенсації приймається регіональним центром зайнятості відповідно до пункту 8 цього Порядку протягом 10 робочих днів з дня подання документів, передбачених пунктом 7 цього Порядку.

Рішення про надання або відмову в наданні компенсації оформляється наказом регіонального центру зайнятості.

У разі подання неповного пакета документів, передбачених пунктом 7 цього Порядку, центр зайнятості у строки, передбачені абзацом першим цього пункту, повідомляє про це заявнику. Після доповнення або доопрацювання таких документів заявник має право повторно звернутися до центру зайнятості протягом п`яти робочих днів з дня отримання повідомлення центру зайнятості.

У разі повторного подання заявником документів, передбачених пунктом 7 цього Порядку, після їх доповнення або доопрацювання рішення про надання або відмову в наданні компенсації приймається регіональним центром зайнятості протягом п`яти робочих днів з дня повторного подання заявником документів відповідно до вимог цього Порядку.

Регіональний центр зайнятості протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про надання/відмову в наданні компенсації надсилає заявникові на зазначену в заяві адресу електронної пошти або (за наявності технічної можливості) засобами офіційного веб-сайту Державного центру зайнятості, або за допомогою мобільного додатка Державної служби зайнятості відповідну інформацію, зокрема з обґрунтуванням причин відмови.

У разі подання заяви засобами Порталу Дія регіональний центр зайнятості протягом трьох робочих днів повідомляє заявникові засобами Порталу Дія про рішення щодо надання/відмови в наданні компенсації із зазначенням підстав відмови.

З наведений правових норм слідує, що відповідно до Порядку № 893, слід розмежовувати підстави для відмови у виплаті та процедурну невідповідність пакету документів. Так, підстави для категоричної відмови (п. 8): компенсація не надається у разі виявлення недостовірної інформації (свідоме викривлення фактів), надання підроблених документів або встановленої невідповідності заявника критеріям програми (наприклад, перевищення лімітів чи відсутність статусу).

Натомість, процедура доопрацювання (п. 10 Порядку № 893) передбачає, що якщо подані документи є правдивими, але їх перелік є неповним або вони містять технічні помилки, центр зайнятості зобов`язаний не відмовляти, а повернути їх заявнику для усунення недоліків. У разі виявлення неповного пакета документів заявник має 5 робочих днів на їх доповнення після отримання повідомлення від центру зайнятості, що зберігає за ним право на отримання компенсації.

Як встановив суд позивач 18.08.2025 через портал «Дія» подав заяву № 246 про надання компенсації фактичних витрат за облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю ОСОБА_2 .

Згідно з витягом з наказу Черкаського обласного центру зайнятості від 26.08.2025 № позивачу надано компенсацію фактичних витрат на облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю.

Після повторного перегляду поданих позивачем документів наказом Черкаського обласного центру зайнятості від 29.08.2025 № йому відмовлено у компенсації фактичних витрат на облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю та скасовано прийнятий наказ від 26.08.2025 № про надання такої компенсації, посилаючись на пп. 10 п. 8 Порядку № 893.

З приводу обгрунтованості відмови відповідача в наданні позивачу спірної компенсації, суд врахував наступне.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI робоче місце - місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту).

Статтею 29 КЗпП України до початку роботи роботодавець зобов`язаний в узгоджений із працівником спосіб поінформувати працівника про, зокрема, визначене робоче місце, забезпечення необхідними для роботи засобами.

Згідно з п. 2 Порядку № 893 облаштування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю - комплекс заходів та засобів, вжитих заявником для адаптації та розумного пристосування робочого місця/місця провадження діяльності для особи з інвалідністю з урахуванням індивідуальних функціональних можливостей такої особи, зумовлених інвалідністю.

Адаптація та розумне пристосування робочого місця, за загальним правило, це індивідуальні зміни та модифікації, які дозволяють людині з інвалідність виконувати роботу, забезпечуючи їй доступ до робочого місця, товарів та послуг, при цьому не створюючи непропорційних витрат для роботодавця. Це може включати фізичні зміни робочого місця, гнучкий графік, спеціалізоване програми, забезпечення, а також створення доступного середовища та рівних можливостей для працевлаштування.

Відповідно до ст. 2 Конвенції про права осіб з інвалідністю (Конвенцію ратифіковано Законом № 1767-VІ від 16.12.2009) «розумне пристосування» означає внесення, коли це потрібно в конкретному випадку, необхідних і підхожих модифікацій і коректив, що не становлять непропорційного чи невиправданого тягаря, для цілей забезпечення реалізації абo здійснення особами з інвалідністю нарівні з іншими всіх прав людини й основоположних свобод.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 № 875-XII (далі Закон № 875-XII)з метою реалізації творчих і виробничих здібностей осіб з інвалідністю та з урахуванням індивідуальних програм реабілітації їм забезпечується право працювати на підприємствах, в установах, організаціях, а також займатися підприємницькою та іншою трудовою діяльністю, яка не заборонена законом.

Підприємства, установи і організації за рахунок коштів Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю або за рішенням місцевої ради за рахунок власних коштів у разі потреби створюють спеціальні робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, здійснюючи для цього адаптацію основного і додаткового обладнання, технічного оснащення і пристосування тощо з урахуванням обмежених можливостей осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону № 875-XII підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для таких осіб умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2005 № 2961-IV (далі Закон № 2961-IV) реабілітація осіб з інвалідністю - система медичних, психологічних, педагогічних, фізичних, професійних, трудових, фізкультурно-спортивних, соціально-побутових заходів, спрямованих на надання особам допомоги у відновленні та компенсації порушених або втрачених функцій організму для досягнення і підтримання соціальної та матеріальної незалежності, трудової адаптації та інтеграції в суспільство, а також забезпечення осіб з інвалідністю допоміжними засобами реабілітації і медичними виробами.

Трудова реабілітація - система заходів, розроблених з урахуванням схильностей, фізичних, розумових і психічних можливостей особи і спрямованих на оволодіння трудовими навичками забезпечення трудової діяльності та адаптацію у виробничих умовах, у тому числі шляхом створення спеціальних чи спеціально пристосованих робочих місць (абз. 11 ч. 1 ст. 1 Закону№ 2961-IV).

Робоче місце особи з інвалідністю - місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, в установах і організаціях (абз. 30 ч. 1 ст. 1 Закону№ 2961-IV).

Спеціальне робоче місце особи з інвалідністю - окреме робоче місце або ділянка виробничої площі, яка потребує додаткових заходів з організації праці особи з урахуванням її індивідуальних функціональних можливостей, обумовлених інвалідністю, шляхом пристосування основного і додаткового устаткування, технічного обладнання тощо (абз. 31 ч. 1 ст. 1 Закону№ 2961-IV).

Статтею 12 Закону України «Про охорону праці» від 14.10.1992 № 2694-XII передбачено, що підприємства, які використовують працю осіб з інвалідністю, зобов`язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії або експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників. У випадках, передбачених законодавством, роботодавець зобов`язаний організувати навчання, перекваліфікацію і працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до наданих рекомендацій у сфері зайнятості та/або індивідуального плану працевлаштування. Залучення осіб з інвалідністю до надурочних робіт і робіт у нічний час можливе лише за їх згодою та за умови, що це не суперечить рекомендаціям медико-соціальної експертної комісії або експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Абзацами 6, 7 пункту 9 Порядку № 893 визначено, що для визначення та підтвердження відомостей про осіб з інвалідністю, зазначених заявником у заяві, можуть використовуватися відомості централізованого банку даних з проблем інвалідності (за наявності технічної можливості).

У разі відсутності необхідної інформації про осіб з інвалідністю, зазначених заявником у заяві, у відомостях централізованого банку даних з проблем інвалідності або технічної можливості підтвердження такої інформації з централізованого банку даних з проблем інвалідності заявник на вимогу центру зайнятості подає копію документа, що підтверджує наявність в особи інвалідності I або II групи (документи, які підтверджують інвалідність: медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ, довідка з акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідки для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики). Зазначена інформація подається та обробляється на всіх етапах з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних».

Як встановив суд, ОСОБА_1 23.03.2025 зареєструвався як ФОП, обравши основним видом діяльності виробництво хліба та хлібобулочних виробів; виробництво борошняних кондитерських виробів, тортів і тістечок нетривалого зберігання (код КВЕД 10.71).

Позивач 18.08.2025 через портал «Дія» подав заяву № 246 про надання компенсації фактичних витрат за облаштування робочого місця працевлаштованої особи з інвалідністю ОСОБА_2 .

До заяви про надання компенсації ФОП ОСОБА_1 додав копію довідки до акта огляду МСЕК серія 12ААГ № 429778, видану ОСОБА_2 , відповідно до якої ОСОБА_2 є особою з інвалідністю 2 групи, причина інвалідності зазначена як «інвалідність з дитинства», дата чергового переогляду: 04.03.2027; інвалідність встановлена до 01.04.2027.

Також до заяви позивач додав Індивідуальну програму реабілітації особи з інвалідністю ОСОБА_2 від 14.12.2021 № 41 з встановленим терміном контролю за виконанням ІПР 14.12.2023. Згідно вказаної ІПР ОСОБА_2 має клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10 7.2/G72, який означає «Інші міопатії», що охоплює широкий спектр захворювань м`язів, які не класифікуються в інших рубриках. Ця категорія включає такі стани, як лікарська, алкогольна, токсична міопатії, періодичний параліч, запальні міопатії та неуточнені міопатії. Основними симптомами міопатії є прогресуюча м`язова слабкість, особливо в плечах та стегнах, а також м`язова втома, болі та судоми. Інші ознаки включають утруднення в русі (наприклад, встати зі стільця), нестійку ходу, атрофію м`язів та зниження м`язового тонусу. Ступінь прояву симптомів залежить від конкретної форми міопатії.

У розділі вказаної ІПР ОСОБА_2 зазначено, що особа з інвалідністю є студентом та навчається за спеціальністю ремонт автомобілів та двигунів в Черкаському політехнічному фаховому коледжі. У розділі 13 ІПР «Обмеження життєдіяльності» ОСОБА_2 зазначено, що він має перший рівень обмеження до самообслуговування, пересування та трудової діяльності, та другий рівень обмеження до навчання.

Відповідно до наказу від 03.07.2025 № 1 позивач прийняв ОСОБА_2 на посаду менеджера.

Поняття «менеджер» охоплює як керівників підрозділів, так і кваліфікованих фахівців, які відповідають за управління конкретними процесами, проектами або клієнтами без наявності підлеглих. Згідно з актуальною практикою та Класифікатором професій, ключова роль менеджера полягає в професійній організації роботи або через управління персоналом, або через адміністрування окремих бізнес-напрямів, що дозволяє застосовувати цю назву навіть до рядових співробітників-виконавців.

Ураховуючи, що менеджер виконує функції з організації та аналізу діяльності підприємства, роботодавець (ФОП ОСОБА_1 ) згідно з нормами КЗпП зобов`язаний був не лише проінструктувати ОСОБА_2 щодо його функціоналу, а й фактично підготувати робоче місце, укомплектоване стандартним набором засобів (офісна техніка, меблі), необхідних для прийняття рішень та управління ресурсами.

ФОП ОСОБА_1 для облаштування робочого місця ОСОБА_2 придбав таке обладнання: офісний стіл; офісний стілець; ноутбук Lenovo Ноутбук IdeaPad Slim5 141МН9; БФП Cenon i-SENSYS MF463DW. Загальна сума придбаного обладнання склала 78 900,00 грн.

За результатами аналізу матеріалів справи та норм чинного законодавства, суд вважає, що відсутність підстав для кваліфікації дій ФОП ОСОБА_1 як облаштування спеціалізованого робочого місця для особи з інвалідністю.

До такого висновку суд дійшов, враховуючи, що придбане майно (стіл, стілець, ноутбук, БФП) загальною вартістю 78 900,00 грн за своїми технічними та функціональними характеристиками є універсальним офісним інвентарем. Воно позбавлене ознак адаптивності, спеціалізованих ергономічних модифікацій або допоміжного ПЗ, що вимагаються Законом України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» для компенсації індивідуальних обмежень здоров`я працівника.

Згідно зі ст. 29 та ст. 131 КЗпП України забезпечення працівника базовими засобами праці є прямим обов`язком роботодавця щодо організації трудового процесу. Закупівля стандартної техніки для посади менеджера є створенням робочого місця для «звичайного працівника», а не заходом соціальної адаптації, що виключає право на державну компенсацію.

Суд наголошує, що Порядок компенсації витрат на облаштування робочих місць передбачає відшкодування саме за пристосування середовища до потреб особи з інвалідністю. Оскільки обладнання використовується в повсякденному житті будь-якими особами, воно не підпадає під дію спеціальної програми фінансування.

Створення стандартних умов праці без урахування індивідуальної програми реабілітації не є «розумним пристосуванням». Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати у сумі 78 900,00 грн не підлягають відшкодуванню з бюджетних коштів, оскільки роботодавцем (позивачем) не було фактично виконано вимог щодо спеціалізованої адаптації робочого місця.

При цьому, суд вважає безпідставною позицію позивача про неправомірність дій Черкаського обласного центру зайнятості щодо перегляду раніше прийнятого рішення, з огляду на наступне.

Як було зазначено вище, відповідно до пункту 4 Порядку № 893 джерелами фінансування компенсації є кошти Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі - Фонд) та інші джерела, не заборонені законодавством.

Згідно абзацу 3 частини 1 статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд має право перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду.

Відповідно до статті 3 Розділу VIII Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього Закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення» основними завданнями центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальних органів є здійснення контролю за використанням роботодавцями та безробітними коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Згідно із пунктом 13 Порядку № 893 центр зайнятості здійснює моніторинг закріплення на робочому місці/місці провадження діяльності особи з інвалідністю протягом шести місяців з дати виплати компенсації в порядку, визначеному Державним центром зайнятості.

Повторний аналіз документів ФОП ОСОБА_1 ініційовано на підставі чинних нормативно-правових актів для перевірки відповідності витрат умовам Порядку № 893, до здійснення фінансування з Фонду. Необхідність перегляду зумовлена значним скороченням середньої тривалості працевлаштування осіб з інвалідністю (з 262,7 дня у 2024 році до 135 днів у 2025 році) та високим відсотком звільнень (58%), особливо випадками короткострокової зайнятості у новостворених ФОП. Через це 29.08.2025, за результатами поглибленої перевірки документів, Черкаський обласний центр зайнятості наказом № скасував попереднє рішення від 26.08.2025 та офіційно відмовив ФОП ОСОБА_1 у наданні компенсації за облаштування робочого місця.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ураховуючи встановлені судом обставини у цій справі, за відсутності у позивача доказів на переконання суду, оцінивши докази які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному й об`єктивному дослідженні, судом не встановлено підстав та обставин для задоволення позову. Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позовних вимог, тому відсутні процесуальні підстави для вирішення питання щодо понесених витрат сторонами у справі.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО