Справа № 442/8676/25
Суддя: Коваль Р. Г.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №442/8676/25
Провадження №2-а/442/105/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2025 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Коваля Р.Г.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Дрогобичі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шпіньова Олена Михайлівна до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив :

Адвокат позивача звернувся у суд з вказаним адміністративним позовом, в якому просить постанову за №R176209 від 06.11.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн - скасувати, справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Позов мотивує тим, що відповідно до роздруківки інформації, сформованої 04.11.2025 із застосунку «Резерв+» розширені дані з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач є військовозобов`язаним, перебуває на військовому обліку з 17.11.2022 в ІНФОРМАЦІЯ_4 , остання дата уточнення даних - 05.08.2025. Крім того, зазначено, що позивача розшукує ТЦК та СП за порушення військового обліку. Причина розшуку: «не прибув вчасно за повісткою». Дата звернення (початку розшуку) - 02.08.2025. Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 06.11.2025 винесено Постанову № R176209 по справі про адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 210-1 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності), якою громадянина ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 17 000 грн.

З вищевказаною постановою відповідача, позивач не погоджується, оскільки, вважає, що вона підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин справи, не доведеністю вини Позивача, при цьому у постанові не вказана дата коли саме позивач викликався до органу ТЦК та СП, також не зазначено номер повістки якою він викликався, яка нібито була йому надіслана, не вказана яка була причину виклику, а також у зв`язку з порушенням норми права щодо строків у межах яких могло бути накладено стягнення. Відтак, представник позивача вважає, що дана постанова є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_6 , не було дотримано процедури притягнення до адміністративної відповідальності, а саме грубо порушено норми права щодо строків у межах яких могло бути накладено стягнення.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що незважаючи на те, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_2 , він є суб`єктом владних повноважень у розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та може бути належним відповідачем у спорі. Крім того, зазначає, що за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка №4449885 з накладенням кваліфікованого електронного підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , для прибуття у ІНФОРМАЦІЯ_7 на 10 год. 01.08.2025 для уточнення даних. Крім того, на підставі розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №9935 від 25.07.2025 з метою прибуття для проходження медичного огляду та оформлення військово-облікових документів, здійснено оповіщення призовників та військовозобов`язаних та резервістів, які перебувають на військовому обліку в ТОВ «Глобаллоджик Україна» про їх виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 та зазначено забезпечити їх прибуття на 01.08.2025 о 10 год., одним з яких являється позивач. У зв`язку з неприбуттям ОСОБА_1 на дату вказану у повістці та згідно з розпорядженням, ІНФОРМАЦІЯ_4 скеровано звернення до органу поліції щодо доставлення громадян, які вчинили правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП для доставлення особи до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Згідно отриманих відомостей та реєстрової інформації з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 03.11.2025 самостійно подав заяву про визнання ним вчиненого правопорушення, яке полягало у неприбутті по повістці, а саме не з`явився на виклик територіального центру. Тобто, позивач, вчинивши правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, визнав таке порушення, що стало підставою для винесення постанови № R176209 від 06.11.2025. просить розгляд справи проводити за відсутності ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 подав письмові пояснення, в яких вказав, що фактичною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП на підставі спірної постанови слугував висновок ІНФОРМАЦІЯ_1 про порушення позивачем вимог ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у зв`язку з неприбуттям позивача до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки 01.08.2025 на 10 годину та подача ним особисто після цього заяви про визнання вчиненого правопорушення і розгляд справи в порядку ст.279-9 КУпАП. Отже, ОСОБА_1 , в порядку передбаченому ст.279-9 КУпАП самостійно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про визнання правопорушення, не заявляв клопотань про свою згоду з вчиненням правопорушення або наявністю обставин, що виключають притягнення його до відповідальності за ч.3 ст.201-1 КУпАП. Враховуючи вказане, просить відмовити у задоволенні позовних вимог відмовити. Розгляд справи просить проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та представника.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних регламентовано Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, та Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

За змістом п. 2 ч.1 Додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні: прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Пунктом 79 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; виявляють призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які проживають на території адміністративно-територіальної одиниці, проте не перебувають на військовому обліку; розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, Служби зовнішньої розвідки).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 сформовано повістку №4449085 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 про виклик для уточнення даних на 01.08.2025 о 10 год. до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 оповіщення призовника ОСОБА_1 здійснено в ТОВ «Глобаллоджик Україна».

Постановою №R176209 від 06.11.2025 начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , на підставі заяви-повідомлення ОСОБА_1 від 03.11.2025 про вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил військового обліку, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у розмірі 17000 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 визнав факт неприбуття за повісткою до ТЦК та СП, скерувавши через електронний кабінет призовника територіальному центру відповідну заяву від 03.11.2025.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

06.11.2025 винесено спірну постанову №R176209, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Отже, позивачем не заперечувався факт отримання виклику до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у вигляді повістки та обов`язок явки за отриманою повісткою.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Оцінюючи викладене у сукупності суд погоджується з тим, що у відповідача були наявні достатні підстави для притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за відповідною статтею КУпАП.

Однак, відповідно до ч.9 ст.38 КУПАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто, відповідно до ст. 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначене в повістці, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Тобто днем вчинення правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, є 01.08.2025, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити саме 01.08.2025.

Постанова №R176209 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП винесена начальником Ю.Пруцьких 06.11.205, тобто після закінчення визначеного ст. 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

Суд зауважує, що про неявку позивача за викликом по повістці ТЦК стало відомо 01.08.2025, коли позивач не з`явився по повістці, що підтверджується і тим, що 02.08.2025 його було оголошено у розшук.

За положеннями п. 7 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені ч. 1 ст. 38 КУпАП, суд дійшов висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Щодо інших доводів позовної заяви, суд зазначає, що відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 КАС України).

Оскільки при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір 484,48 грн такий судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 19, 77, 159-163 КАС України, суд

ухвалив:

Позов - задоволити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №R176209 від 06.11.2025 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Закрити справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири гривні) грн 48 коп.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили судовим рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текс рішення складено 18.12.2025.

Суддя Роман КОВАЛЬ