Справа № 160/36344/25
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

24 грудня 2025 року Справа №160/36344/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луговська Г.В., перевіривши матеріали позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м.Дніпро, вул.Сімферопольська, буд.17-а) до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ПРІМАРІУС (49001, м.Днiпро, вул.Михайла Грушевського, буд.11), відповідача-2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника за межі України до погашення податкового боргу,

УСТАНОВИВ:

22.12.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю ПРІМАРІУС (далі ТОВ ПРІМАРІУС, відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач-2), в якій позивач просить: встановити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника Товариства з обмеженою відповідальністю ПРІМАРІУС () ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за межі України до погашення податкового боргу Товариства з обмеженою відповідальністю ПРІМАРІУС (), або настання інших обставин, зазначених в п.87.14 ст.87 Податкового кодексу України.

Щодо строків звернення позивач послався на ч.1 та ч.7 ст.120, ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) та п.87.13 ст.87 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Відтак, позивач вважає, що звернувся з позовною заявою з дотриманням строку звернення.

Суд наголошує, що жодних обґрунтувань наявності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, а також доказів поважності причин його пропуску позивач у заяві не зазначив.

Враховуючи наведене, а також скорочений строк розгляду категорії спору, визначений ч.2 ст.289-2 КАС України, нестабільну та некоректну роботу підсистеми «Електронний суд», відсутність доказів права та можливості виїзду керівника за межі України під час воєнного стану (абз.2 ч.2 ст.77 КАС України), суд не вбачає необхідності залишення позовної заяви без руху.

При розгляді позовної заяви з доданими документами, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 5 КАС України, суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

За загальним правилом, визначеним абзацом першим частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, абзац другий частини другої статті 122 КАС України містить застереження, згідно з яким для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень: саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог. Такими підставами слід вважати об`єктивно визначені обставини, за наявності яких суб`єкт владних повноважень усвідомлює або повинен усвідомлювати факт порушення публічного інтересу, на захист якого спрямований відповідний адміністративний позов. При цьому слід виходити з того, що строк звернення до суду не може визначатися на розсуд суб`єкта владних повноважень чи пов`язуватися з будь-якими суб`єктивними чинниками, такими як момент прийняття внутрішніх рішень чи отримання додаткових роз`яснень.

В свою чергу, частиною першою статті 289-2 КАС України передбачено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Право контролюючого органу на звернення до суду з відповідними позовними вимогами встановлене пунктом п.87.13 ст.87 ПК України, згідно з яким у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

При цьому, ПК України не містить жодної норми права, якою було б врегульоване питання щодо строку звернення до суду з вищевказаними вимогами.

Правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.

З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що питання строку звернення контролюючого органу до суду з позовною заявою щодо обмеження права керівника платника податків на виїзд за кордон регламентується приписами абзацу другого частини другої статті 122 КАС України і, відповідно, становить три місяці з дня виникнення підстав, що дають контролюючому органу право на пред`явлення визначених законом позовних вимог.

Тотожний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.09.2024 у справі №140/26462/23 (касаційне провадження № К/990/40560/23), від 11.09.2025 у справі 460/1354/25 (касаційне провадження № К/990/26673/25), який в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України є обов`язковим до застосування судом.

З комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» та Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.05.2025 по справі № 160/7427/25 ухвалено стягнути податковий борг з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІМАРІУС» () до бюджету у розмірі 2 179 071,56 гривень з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Рішення набрало законної сили 17.06.2025.

Виконавчий лист оформлено до видачі 07.07.2025, що підтверджується розпискою.

Однак, позивач не зазначає вказане рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.11.2025 по справі № 160/19601/25, яке позивачем додано до позовної заяви, ухвалено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІМАРІУС» () податковий борг до бюджету у розмірі 55 814 685,89 грн. (п`ятдесят п`ять мільйонів вісімсот чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень вісімдесят дев`ять копійок) шляхом стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків.

Проте, позначка про набрання рішенням від 05.11.2025 по справі № 160/19601/25 законної сили та видачу виконавчого листа, станом на 24.12.2025, відсутня.

Отже, рішення суду від 05.11.2025 по справі № 160/19601/25 не може бути прийняте до уваги при розгляді позовної заяви про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника за межі України до погашення податкового боргу.

До позовної заяви додана копія податкової вимоги від 17.01.2025 року №0-0436 про повідомлення керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРІМАРІУС» () про те, що станом на 15 січня 2025 року сума його податкового боргу становить 56 776 287,07 гривень.

Позивач посилається у позовній заяві, що податкову вимогу від 17.01.2025 №0-0436 отримано особисто 31.01.2025.

Проте, контролюючий орган (позивач) не зазначає якою саме особою отримано вказану вимогу. Відповідних доказів до позовної заяви не надано.

Разом з тим, за переліком додатків у пункті 5 зазначено: податкова вимога з доказами направлення та вручення.

При цьому, у додатках до позовної заяви, за копією податкової вимоги від 17.01.2025 №0-0436 наявна копія поштового повідомлення 551 про вручення відправлення 31.01.25.

Однак, вказана копія поштового повідомлення не містить доказів направлення зазначеної вище податкової вимоги, а свідчить лише про відправлення 28.01.2025 о 14:08 якоїсь кореспонденції на адресу ТОВ «ПРІМАРІУС», де у графі «вручено» зазначена дата « 31.01.25», а у графі «за довіреністю» міститься підпис невстановленої особи. При цьому, навіть з цієї копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення не вбачається особистого вручення.

Отже, копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 551 не може бути належним, достовірним та достатнім доказом (у розумінні ст.ст.72-77 КАС України) вручення ТОВ «ПРІМАРІУС» податкової вимоги від 17.01.2025 №0-0436.

З урахуванням викладеного, 240 календарних днів для сплати ТОВ «ПРІМАРІУС» податкового боргу сплинули до звернення з відповідною позовною заявою. Протилежного позивачем не доведено, обґрунтування відсутні.

З позовною заявою позивач звернувся до суду у грудні 2025, тобто поза межами строку, визначеного абзацом другим частини другої статті 122 КАС України.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Як зазначено в ухвалі вище, позивач не вважає строк пропущеним, однак не наводить обґрунтувань та розрахунку строку, а лише посилання на норми.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Так, приписами ч.2 ст.123 КАС України встановлено, що якщо заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду не буде подано особою в десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За правилами п.9 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За таких обставин, дана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу.

При цьому, суд звертає увагу, що згідно з частиною восьмою статті 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Керуючись статтями 72-77, 169, 241, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю ПРІМАРІУС, відповідача-2: ОСОБА_1 , про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника за межі України до погашення податкового боргу повернути позивачу разом з доданими до неї документами без розгляду.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, однак може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська