Справа № 280/8348/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 грудня 2025 року Справа № 280/8348/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради (69002, м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 64, )

про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

23.09.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради від 21.08.2025року № 783 Про відмову у встановленні статусу та зобов`язати Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради (, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 64) встановити статус Член сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), за вже поданими документами.

Крім того, просить сягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради (, м. Запоріжжя, вул. Поштова, 64) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судові витрати з оплати судового збору у сумі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість коп.) та витрати на правову допомогу у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що її син військовослужбовець, ОСОБА_2 , загинув під час виконання обов`язків військової служби. На її звернення до відповідача про отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника, їй було протиправно відмовлено.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, у відзиві на позов зазначає, що під час розгляду Департаментом заяви щодо встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника № НОМЕР_2 відповідно до статті 101 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивачем було з`ясовано, що в документах є невідповідність (помилка/неточність) у персональних даних позивача, а саме: Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України від 04.05.2024 №4721, видана військовою частиною НОМЕР_3 Збройних Сил України, ОСОБА_1 (тобто зазначено ім`я « ОСОБА_3 »), а в наданих позивачем документах зазначено ОСОБА_1 (тобто довідка має бути видана «Наталі»). Департамент під час розгляду документів та прийняття рішення щодо встановлення статусу керувався принципом точності та достовірності інформації. Будь-яка розбіжність, навіть у написанні імені, вважається невідповідністю, оскільки унеможливлює ідентифікацію особи. У задоволенні позову просить відмовити.

Також відповідачем заявлено клопотання про залучення до участі у цій справі в якості співідповідача - Військову частину НОМЕР_3 Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказане клопотання обгрунтовано тим, що в наданих позивачем документах, а саме Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України від 04.05.2024 №4721, видана військовою частиною НОМЕР_3 Збройних Сил України, ОСОБА_1 (тобто зазначено ім`я « ОСОБА_3 »), а в наданих позивачем документах зазначено ОСОБА_1 (тобто довідка має бути видана «Наталі»)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Вимогами ч. 4 ст. 48 КАС України визначено, що якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави. За приписами ч. 5 ст. 48 КАС України під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Суд при вирішенні клопотання бере до уваги, що позовних вимог до Військової частини НОМЕР_3 Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_3 позивачем не заявлено.

Крім того, в силу положень ч. 3 ст. 48 КАС України, а також враховуючи ч. 5 ст. 48 КАС України, співвідповідач за певних обставин може бути залучений у справі, однак, за заявою позивача. Відповідач не наділений правом такої ініціативи.

Враховуючи викладене, суд відмовляє відповідачу у задоволенні клопотання про залучення до участі у цій справі в якості співвідповідача Військову частину НОМЕР_3 Збройних Сил України та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 29.09.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено відповідачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

ОСОБА_4 є матір`ю загиблого сина - ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.02.2024, актовий запис № 350, видане Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

30.09.2015 року позивачка змінила прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5 видане Хортицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 39.

26.02.2024 року сповіщенням сім`ї № 195/2024, повідомлено, що ОСОБА_2 1999 року народження помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , при виконанні військового обв`язку в бою, зазнавши поранення 19 лютого 2024 року, поблизу населеного пункту Бахмут Донецької області.

14.05.2024 року військовою частиною НОМЕР_3 видано довідку, про те що ОСОБА_2 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Бахмутському районі Донецької області з 30.04.2023 року по 26.05.2023 року, з 20.06.2023 року по 12.12.2023, з 27.12.2023 по 19.02.2024.

09.07.2024 року, Оріхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Пологівському районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), видано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , актовий запис № 173, свідоцтво серії НОМЕР_6 .

12.09.2024 року витягом з протоколу № 3422, 20 регіональної військово лікарської комісії Міністерства оборони України, визнано, що травма (19.02.2024) яку отримав ОСОБА_2 1999 року народження, послужила причиною смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , - ТРАВМА, ЯКА ПРИЗВЕЛА ДО СМЕРТІ, ТА ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Через застосунок дія, позивачка звернулась з заявою про надання статусу члена сім`ї загиблого, заяві присвоєно номер 6890.2025.

21.08.2025 року Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради, прийняв рішення № 783 «Про відмову у встановленні статусу», яким відмовив позивачу у встановленні статусу члена сім`ї загиблого Захисника. Підстава відмови: пункт 2 підпункту 16 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 23.09.2015 року № 740.

На адвокатський запит, відповідач листом від 03.09.2025 року повідомив, що під час оформлення послуги Центрі надання адміністративних послуг Запоріжжя 23.07.2025 але під час опрацювання департаментом було з з`ясовано, що в документах є невідповідність персональних даних, а саме: довідка видана ОСОБА_1 (тобто зазначено ім`я « ОСОБА_3 ») а в доданих документах зазначено ОСОБА_1 (тобто довідка має бути видана «Наталі»). Про виявлені розбіжності спеціалістом Департаменту одразу було повідомлено заявницю по телефону. Департамент під час розгляду документів та прийняття рішення щодо встановлення статусу керується принципом точності та достовірності інформації. Будь-яка розбіжність, навіть у написанні імені, вважається невідповідністю, оскільки унеможливлює ідентифікацію особи. В свою чергу, відповідно до частини шостої статті 10-1 Закону та пункту 14 Порядку на підставі виявлених розбіжностей у довідці від 04.05.2024 N4721 виданої військовою частиною НОМЕР_3 Департамент здійснив витребування документів шляхом направлення запиту до ІНФОРМАЦІЯ_5 для отримання виправленої довідки (лист вих. №2149 від 25.07.2025). Під час неодноразових розмов з ОСОБА_1 з`ясовано шо вона також зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_5 стосовно виправлення довідки. У зв`язку з відсутністю відповіді від ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_1 було відмовлено у встановленні статусу на підставі підпункту 2 пункту І6 Порядку відсутність необхідних документів для прийняття рішення, про що заявницю було проінформовано через електронний кабінет порталу Дія та додатково направлено лист поштою на адресу: АДРЕСА_2 (лист вих N2491 вiд 19.08.2025).

Позивач не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ч. 5 ст. 17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

В силу вимог статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Положеннями пункту 13 статті 14 Закону № 2011-XII передбачено, що особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма і порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 ст. 3 Закону № 2011-XII, дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними злочину чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

У відповідності до статті 10-1 вищевказаного Закону № 3551-XII, до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать:

1) сім`ї осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, поліцейських, які загинули або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, захищаючи незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України;

2) сім`ї осіб, які добровільно забезпечували (або добровільно залучалися до забезпечення) проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (у тому числі здійснювали волонтерську діяльність), та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час забезпечення проведення антитерористичної операції, перебуваючи безпосередньо в районах та у період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (у тому числі здійснення волонтерської діяльності), перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;

3) сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, за умови що в подальшому такі добровольчі формування були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;

4) сім`ї осіб, які, перебуваючи у складі добровольчих формувань, що були утворені або самоорганізувалися для захисту незалежності, суверенітету, територіальної цілісності України, але в подальшому такі добровольчі формування не були включені до складу Збройних Сил України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної гвардії України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів, загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання такими добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

5) сім`ї військовослужбовців (резервістів, військовозобов`язаних, добровольців Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовців військових прокуратур, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейських, осіб рядового, начальницького складу, військовослужбовців Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі.

6) сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Порядок надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України визначається Кабінетом Міністрів України.

Підставою для надання особам, зазначеним в абзаці п`ятому цієї статті, статусу сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України є (але не виключно):

а) клопотання про надання статусу сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України керівника добровольчого формування, до складу якого входила особа, яка загинула (пропала безвісти) чи померла. До клопотання додаються документи або письмові свідчення не менш як двох свідків з числа осіб, які спільно з такою особою брали участь в антитерористичній операції та отримали статус учасника бойових дій, або особи з інвалідністю внаслідок війни, або учасника війни відповідно до цього Закону, що підтверджують участь загиблої (пропалої безвісти), померлої особи в антитерористичній операції;

б) витяг з наказу керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, Генерального штабу Збройних Сил України про виконання добровольчими формуваннями завдань антитерористичної операції у взаємодії із Збройними Силами України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною гвардією України та іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення;

в) висновок судово-медичної експертизи.

До членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України, зазначених у цій статті, належать: батьки; один із подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні; діти, які не мають (і не мали) своїх сімей; діти, які мають свої сім`ї, але стали особами з інвалідністю до досягнення повноліття; діти, обоє з батьків яких загинули або пропали безвісти; утриманці загиблого (померлого), яким у зв`язку з цим виплачується пенсія.

Відповідно до п. 3 Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою КМУ від 23 вересня 2015 № 740, статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України надається заявникам з числа членів сімей осіб, зазначених у пунктах 2-6 частини першої статті 10-1 Закону.

За приписами підпункту 4 пункту 4 Порядку №740 підставою для надання заявникам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України є:

1) для заявників з числа членів сімей осіб, зазначених у пункті 2 частини першої статті 10-1 Закону (у тому числі тих, які провадили волонтерську діяльність за напрямами, визначеними абзацом дев`ятим частини третьої статті 1 Закону України Про волонтерську діяльність): свідоцтво про смерть або рішення суду про визнання безвісно відсутнім;

договір про провадження волонтерської діяльності (за наявності) або договір про надання волонтерської допомоги (за наявності);

свідчення командира (начальника) військової частини (органу, підрозділу), керівника добровольчого формування, які захищали незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення, під час забезпечення здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, завірені печаткою військової частини;

довідка (витяг з наказу) керівника Антитерористичного центру при СБУ, Генерального штабу Збройних Сил про добровільне забезпечення або добровільне залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла;

висновок судово-медичної експертизи (крім випадків, коли особа пропала безвісти);

рішення суду про встановлення факту добровільного забезпечення або добровільного залучення до забезпечення проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла, - за відсутності зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього підпункту документів.

Згідно пункту 5 Порядку №740, для надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України заявник подає місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника заяву: у паперовій формі за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника безпосередньо місцевому структурному підрозділу з питань ветеранської політики, у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку або через центр.

Пункт 16 Порядку №740 місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України у разі: 1) якщо заявник не належить до осіб, зазначених в частині четвертій статті 10-1 Закону; 2) відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, з урахуванням положень, передбачених пунктом 14 цього Порядку; 3) подання неправдивих відомостей; 4) виявлення підробок у поданих документах; 4-1) наявності обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення заявником умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, або умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину проти миру, безпеки людства та міжнародного порядку; 6) коли причина смерті внаслідок травми (поранення, контузії, каліцтва) або захворювання особи, яка загинула (пропала безвісти) або померла, не пов`язана із безпосередньою участю в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення або заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Як вбачається з рішення про відмову у наданні позивачу статусу члена сім`ї загиблого Захисника України № 330 від 26.05.2025, правовою підставою для відмови є п.п. 2 п. 16 Порядку №740.

Відповідно до п.п. 2 п. 16 Порядку №740 місцевий структурний підрозділ з питань ветеранської політики за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або за адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) заявника відмовляє заявнику у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України у разі: відсутності необхідних документів, визначених пунктом 4 цього Порядку, з урахуванням положень, передбачених пунктом 14 цього Порядку.

Відповідач зазначає, що Довідка про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України від 04.05.2024 №4721 видана військовою частиною НОМЕР_3 Збройних Сил України, ОСОБА_1 (тобто зазначено ім`я « ОСОБА_3 »), а в наданих позивачем документах зазначено ОСОБА_1 (тобто довідка має бути видана «Наталі»).

Суд вважаєзанеобхідне зазначити, що вказані відповідачем недоліки в персональних даних, такі як написання імені позивача « ОСОБА_3 » в довідці що їй видана, та « ОСОБА_3 » як зазначено в паспорті, є одним ім`ям, з відмінюванням імені « ОСОБА_3 », яке в називному відмінку однини закінчуються на -я, відмінюється як іменник І відміни « ОСОБА_3 », тобто довідка видана кому? ОСОБА_3 . Зазначене не може бути невідповідністю в персональних даних, а є відмінюванням імені жіночого роду. Відповідно до тлумачного словника української мови (у вільному доступі в мережі інтернет), ім`я ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 є одним ім`ям.

Окрім того, поняття персональних даних передбачено в Законі України «Про захист персональних даних». Статтею 2 Закону, визначено, що персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Окрім імені позивачки, яке різниться закінченням, відповідач мав ідентифікувати заявника по прізвищу, по батькові, по даті та місцю народження, по адресі реєстрації, по реєстраційному номеру облікової картки платників податків, по фото, по свідоцтву про народження. В супереч зазначеного, відповідач протиправно відмовив в наданні статусу, з надуманих причин.

Відтак, відмовляючи позивачу у встановленні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника та Захисниці і видачі відповідного посвідчення, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, визначені законодавством, а тому такі дії не можуть вважатись правомірними.

З огляду на викладене, суд приходит до висновку про протиправність рішення відповідача від 21.08.2025року № 783 у звязку із чим рішення підлягає скасуванню.

Вирішуючи питання про найбільш ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд враховує, що нею дотримано всіх умов, визначених законом для встановлення статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника та Захисниці, відтак, в силу вимог ст.ст. 5, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, з метою ефективного захисту її порушених прав, слід зобов`язати відповідача видати посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Положеннями частини 2 ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст.134 КАС України).

Частинами 4, 5, 6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст.ст. 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Верховний Суд в постанові від 21.01.2021 року в справі №280/2635/20 звернув увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем до суду надано: копію договору про надання правничої лопомоги від 29.08.2025, акт прийому передачі виконаних послуг від 18.09.2025, квитанцію до прибуткового касового ордера від 18.09.2025 на суму 5000, 00 грн.

Так, згідно з актом про надання юридичних послуг вартість послуг з проекту позовної заяви складає 5000,00 грн.

Суд вважає, що в даному випадку витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. є співмірними з обсягом наданих послуг. За таких обставин, суд дійшов висновку, що на користь позивача підлягають відшкодуванню витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн, які стягується, відповідно до статті 139 КАС України, на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем по справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.5, 9, 19, 77, 78, 243, 246, 262 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради (69002, м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 64, )- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради від 21.08.2025року № 783 Про відмову у встановленні статусу.

Зобов`язати Департамент з питань ветеранської політики Запорізької міської ради встановити ОСОБА_1 статус члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України відповідно до статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та видати відповідне посвідчення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн (девятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту з питань ветеранської політики Запорізької міської ради (69002, м.Запоріжжя, вул. Поштова, буд. 64, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 26.12.2025.

Суддя О.В. Конишева