Справа № 206/5493/25
Суддя: Гаркуша В. В.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа 206/5493/25
Провадження 2-а/206/75/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді Гаркуші В.В., за участю секретаря судового засідання Цибань Є.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дніпро справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі Позивач, ОСОБА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

за участю учасників справи:

представника позивача Землянської К.В.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, у якому просить суд: скасувати постанову від18.09.2025 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Справу про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП ОСОБА_1 закрити.

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18вересня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , було винесено постанову № 554 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно позивача.

Так, відповідно до вищезгаданої постанови, було встановлено, що під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що Позивач визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», у визначений строк не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

Так, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, громадяни віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності Законом України № 3621 від 21.03.2024, зобов`язані до 5 червня 2025 року самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Таким чином начебто Позивач порушив п. 2 Розділу ІІ Закону України № 3621, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 69 постанови КМУ від 16 травня 2024 № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», при цьому точну дату виявлення правопорушення ні в протоколі, ні в постанові не визначено, а зазначено дату 16.09.2025 коли було складено протокол.

Як зазначає Позивач, протокол на нього було складено через те, що він відмовився сплачувати штраф у розмірі 8500 грн.

Також Позивач зазначає, що на його думку Відповідачем пропущено строк притягнення до адміністративної відповідальності, визначений ст. 38 КУпАП.

Крім того у ст. 255 КУпАП визначено перелік посадових осіб, уповноважених на складення протоколів про адміністративні правопорушення, але посадові особи ТЦК та СП там не зазначені, так само як і в Положенні про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженої постановою КМУ від 23.02.2022 № 154.

Підтверджень доказів порушення військового обліку під час розгляду справи Позивачу не надано, доводи Позивача про те, що відповідно до п. 63 Порядку № 560, військовозобов`язані, у яких строк дії відстрочки від призову на військову службу підчас мобілізації, на особливий період не завершився, на медичний огляд не направляються, крім випадків, коли військовозобов`язані приймаються на військову службу за контрактом, до уваги Відповідачем не прийняті.

Відповідач зазначає, що він має відстрочку до завершення мобілізації, жодного виклику до ТЦК та СП не отримував. У встановленому порядку до 18 липня 2024 року оновив облікові дані у застосунку «Резерв+» (а.с. 1-6).

Представником відповідача подано відзив на позов, в якому останній зазначив, що Позивач безпідставно посилається на п. 63 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (затверджено постановою Кабінету Міністрів України) від 16 травня 2024 року № 560, оскільки зазначена норма не поширюється на спірні правовідносини.

Підставою для притягнення Позивача Відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення стало порушення з його боку обов`язку, передбаченого п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Відповідно до цієї норми, громадяни віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (відбулося 04 травня 2024 року), зобов`язані до 05 червня 2025 року самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Особливість даного обов`язку полягає в тому, що:

1. Дані дії повинні вчинити громадяни віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до 04 травня 2024 року, - незалежно від наявності у них відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією;

2. Виконання даного обов`язку передбачає активні дії з боку військовозобов`язаного отримання ним направлення на проходження медичного огляду.

26 березня 2024 року Позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби, отже на нього поширюється вказаний вище обов`язок.

Дана обставина підтверджується копією військового квитка серія НОМЕР_1 (стор. 26 -службові відмітки).

Позивач своєчасно не виконав цей обов`язок та пройшов відповідний медичний огляд лише 11 вересня 2025 року.

За таких умов, на думку Відповідача його було притягнуто до адміністративної відповідальності на законних підставах, оскільки ним своєчасно не був виконаний обов`язок, передбачений п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». (а.с. 25-26).

У судове засідання Позивач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник Відповідача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду справи, заяв, клопотань від останнього не надходило.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 17.12.2025 року суддею Гаркушею В.В. було прийнято справу до свого провадження та відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін,а також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 копію справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 (а.с. 49-50).

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

16.11.2025 помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 з правової ОСОБА_4 відносно Позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення № 301 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до вказаного протоколу під час проведення перевірки військово-облікових даних було встановлено, що Позивач визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», у визначений строк не пройшов повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби.

Так, відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону, громадяни віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності Законом України № 3621 від 21.03.2024, зобов`язані до 5 червня 2025 року самостійно звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.

Зазначені вимоги гр. ОСОБА_1 не виконав, пройшовши медичний огляд лише 11.09.2025, тобто вчинив порушення п. 2 Розділу ІІ Закону України № 3621, ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 69 постанови КМУ від 16 травня 2024 № 560 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (а.с. 12).

18.09.2025 Відповідачем було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно Позивача з мотивуванням аналогічним з зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 13.)

Судом встановлено, що 26 березня 2024 року Позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби, про що зазначає Відповідач та не заперечує Позивач. Крім того, Позивач пройшовмедичний огляд 11.09.2025, що також не заперечується сторонами.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Згідно частини 5 ст. 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Пунктом 1 ч.1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповіднодо ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 всупереч п. 2 розділу II Закону України від 21.03.2024 №3621-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист», де установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду. ОСОБА_1 до 05.06.2025 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста не отримав направлення на військово- лікарську комісію для проходження медичного огляду та не пройшов медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби,о Відповідачем було кваліфіковано як порушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

16.09.2025 року уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 в присутності Позивача, був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При складенні протоколу про адміністративне правопорушення позивачу роз`яснені його права і обов`язки відповідно до статей 57, 59, 63 Конституції України, статей 256, 268, 287-289 КУпАП.

16.09.2025 року під час складання протоколу позивача було проінформовано про дату та час розгляду справи (а.с. 14).

Справа була розглянута начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 18.09.2025.

Відповідно до ст. 289 КУпАП постанова від 18.09.2025 № 554 містить порядок та строки її оскарження.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення покладається на відповідача, а не на позивача, тобто повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі №743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі №524/5536/17.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 210-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, визначених, зокрема, статтею 235 цього Кодексу, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи відповідних органів.

Отже, суд дійшов висновку, що посадові особи територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за умови належного уповноваження, мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 210-1 КУпАП, а начальник ТЦК та СП накладати адміністративні стягнення.

Доводи Позивача про відсутність у Відповідача відповідних повноважень суд визнає необґрунтованими.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Обов`язок, передбачений пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 3621 від 21.03.2024, полягає у самостійному зверненні військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки або через електронний кабінет з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію до 05 червня 2025 року.

Суд зазначає, що невиконання такого обов`язку має триваючий характер, оскільки пов`язане з безперервним невиконанням покладеного законом обов`язку до моменту його фактичного виконання.

Такий висновок узгоджується з правовою природою адміністративних правопорушень, пов`язаних із невиконанням обов`язку, покладеного законом, який зберігається у часі до моменту його фактичного виконання або припинення, а тому моментом виявлення правопорушення є дата фіксації такого невиконання уповноваженою посадовою особою.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач виконав відповідний обов`язок лише 11 вересня 2025 року, а протокол про адміністративне правопорушення складено 16 вересня 2025 року тобто в межах строків, передбачених статтею 38 КУпАП, які у випадку триваючого правопорушення обчислюються з дня його виявлення.

Також суд відхиляє доводи Позивача щодо застосування пункту 63 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024, оскільки зазначена норма регулює порядок направлення на медичний огляд у межах процедур призову та не скасовує обов`язку, прямо встановленого пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621, який має вищу юридичну силу.

Разом з тим, вирішальним у даній справі є питання наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зі змісту пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3621 вбачається, що законодавець поклав на військовозобов`язаних обов`язок звернутися до ТЦК та СП або через електронний кабінет з метою отримання направлення на ВЛК.

Судом встановлено, що Позивач був обізнаний про свій статус «обмежено придатного», отриманий 26.03.2024, проте у встановлений законом строк (до 05.06.2025) за отриманням направлення на ВЛК не звернувся. Факт проходження огляду лише 11.09.2025 підтверджує подію правопорушення. Таким чином, оскаржувана постанова є законною, обґрунтованою та прийнятою у межах повноважень начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За наведених обставин суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята уповноваженою посадовою особою, у межах наданих повноважень, з дотриманням строків притягнення до адміністративної відповідальності та за наявності передбачених законом підстав, а тому підстав для її скасування суд не вбачає.

Також суд зважає, що відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України враховує висновок Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права, викладений у постанові від 19.10.2022 у справі № 522/22225/21, згідно з яким незважаючи на те, що районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС Українита є належним відповідачем у цьому спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята начальником цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

На підставі викладеного та керуючись статтями 5-7, 9, 72, 77, 90, 229, 241-247, 250, 256, 262, 286, 293, 295 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його постановлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Гаркуша