Справа № 620/537/25
Суддя: Сергій КЛОПОТ
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м.Чернігів Справа № 620/537/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Клопота С.Л.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області та просить: зобов`язати Головне управління провести перерахунок розміру призначеної позивачу пенсії в разі втрати годувальника відповідно до пункту а ст. 36 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262), а саме до розміру 70 процентів грошового забезпечення, за померлого чоловіка, з якого розрахована сума одержуваної ним пенсії на день смерті з дня подання позивачем заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника.

Позов мотивовано тим, що не проведення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області перерахунку розміру призначеної їй пенсії в разі втрати годувальника відповідно до пункту а ст. 36 Закону України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон № 2262), а саме до розміру 70 процентів грошового забезпечення, за померлого чоловіка, з якого розрахована сума одержуваної ним пенсії на день смерті з дня подання позивачем заяви про призначення пенсії в разі втрати годувальника, є протиправною та порушує її права і соціальні гарантії.

Ухвалою судді від 13.01.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Представник відповідача у встановлений ухвалою суду строк подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, враховуючи таке.

Відповідно до статті 36 Закону України № 2262-ХІІ пенсії в разі втрати годувальника призначаються в таких розмірах:

а) членам сімей військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули (померли) внаслідок поранення, контузії або каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи або виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях та підпільних організаціях і групах, визнаних такими законодавством України, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи участю у бойових діях у мирний час, а саме батькам (одному з батьків), дружині (чоловікові), іншому непрацездатному члену сім`ї загиблого (померлого) годувальника, якщо право на пенсію має один непрацездатний член сім`ї, - у розмірі 70 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї; якщо право на пенсію мають два і більше непрацездатних членів сім`ї (крім батьків, дружини (чоловіка) - у розмірі 50 процентів грошового забезпечення (заробітної плати) загиблого (померлого) годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї. У таких самих розмірах, незалежно від причини смерті годувальника, обчислюються пенсії членам сімей померлих осіб з інвалідністю внаслідок війни та членам сімей, до складу яких входять діти, які втратили обох батьків;

б) сім`ям військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які померли внаслідок каліцтва, одержаного в результаті нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби, - 30 процентів заробітку годувальника на кожного непрацездатного члена сім`ї.

Норма закону №2262-ХІІ чітко розмежовує випадки загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання обов`язків служби та смерті з інших причин. Право на призначення пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення передбачено виключно у разі загибелі військовослужбовця або смерті, що настала внаслідок поранення, контузії чи захворювання, пов`язаних із проходженням військової служби.

З поданих суду доказів убачається, що годувальник помер з причин, не пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, правові підстави для призначення пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення відсутні.

Відповідно до постанови КМУ від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», перерахунок пенсії здійснюється виключно з урахуванням трьох складових грошового забезпечення, а саме:

- посадового окладу;

- окладу за військовим (спеціальним) званням.

Інші щомісячні додаткові види грошового забезпечення, доплати, надбавки, підвищення та премії під час перерахунку пенсій відповідно до постанови № 103 не враховуються, що прямо випливає з її змісту, та механізму реалізації.

Таким чином, перерахунок пенсії, у тому числі при визначенні розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника , здійснюється на підставі грошового забезпечення, сформованого відповідно до вимог постанови КМУ №103, тобто з урахуванням лише трох складових.

Слід зазначити, що чоловік позивачки отримував пенсію у розмірі 70% грошового забезпечення на виконання судового рішення від 13 травня 2022 року у справі № 620/18732/21 на підставі оновленої довідки № ФЧ 50881 від 17.09.2021 про розмір грошового забезпечення, складеної ІНФОРМАЦІЯ_1 станом 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення.

Зазначене рішення суду не може бути підставою для перерахунку пенсії позивача у зв`язку з втратою годувальника, оскільки зазначене судове рішення регулювало правовідносини щодо призначення та виплати пенсії померлому годувальнику та не поширюється на правовідносини щодо перерахунку пенсії членам його сім`ї.

Пенсія у зв`язку з втратою годувальника є самостійним видом пенсійного забезпечення, порядок і розмір якої визначаються виключно нормами статті 36 Закону № 2262-XII.

Враховуючи вище викладене, пенсія в разі втрати годувальника правомірно виплачується Позивачу відповідно до пункту «б» статті 36 Закону № 2262-XII в розмірі 30% грошового забезпечення за померлого годувальника вищезазначеного рішення згідно постанови КМУ від 21.02.2018 №103.

Окремо суд зазначає, що суду не представлено доказів того, що позивачка, з питання порушеного в позовній заяві, не зверталася до органу Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії у разі втрати годувальника відповідно до ст. 36 Закону України № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Матеріали пенсійної справи не містять жодних доказів подання позивачем заяви про перерахунок пенсії з грошового забезпечення померлого годувальника, а також відсутні відомості про прийняття Пенсійним фондом буд якого рішення з цього питання.

Відповідно до вимог пенсійного законодавства, перерахунок пенсії здійснюється виключно на підставі особистої заяви особи та поданих нею документів.

За відсутності такого звернення у відповідача не виникає обов`язку щодо розгляду питання про перерахунок пенсії, а отже відсутні підстави вважати, що право позивача було порушено.

Таким чином, між сторонами фактично не виникли спірні правовідносини, а адміністративний позов подано передчасно, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83А, м. Чернігів,Чернігівський р-н, Чернігівська обл.,14005) про зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25 грудня 2025 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ