Справа № 320/7750/22
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року

м. Київ

справа №320/7750/22

адміністративне провадження № К/990/28333/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Ханової Р.Ф., Гончарової І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 (суддя: Лисенко В.І.) та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 (судді: Кобаль М.І. (головуючий), Бужак Н.П., Черпак Ю.К.) у справі № 320/7750/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНЕДЖИ ПРО» до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, зобов`язання внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування,

У С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «АНЕДЖИ ПРО» (далі - позивач, платник податків, товариство) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України (далі - відповідач, контролюючий орган, ГУ ДПС) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 24 червня 2022 року № за формою «В3» та зобов`язання відповідача внести до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого позивачем у розмірі 5 560 343, 00 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від`ємне значення податку на додану вартість за грудень 2021 року та сума заявлена до бюджетного відшкодування сформовані правомірно. Такі сформовані за рахунок податкового кредиту з імпортних операцій, за якими податок на додану вартість фактично сплачено при митному оформленні товарів, що підтверджується митними деклараціями та платіжними документами. На переконання позивача контролюючим органом не встановлено порушень у визначенні податкового кредиту та від`ємного значення ПДВ, а висновки про завищення бюджетного відшкодування ґрунтуються виключно на припущеннях щодо не проведення інвентаризації за участю представників податкового органу, що на переконання позивача не передбачено податковим законодавством як підстава для відмови у відшкодуванні.

Крім того, платник зазначав, що за наслідками проведеної інвентаризації комісією не виявлено нестач чи лишків товарно-матеріальних цінностей. Оскільки на переконання позивача податкове повідомлення-рішення є незаконним і необґрунтованим, після його скасування у відповідача виникає обов`язок відобразити узгоджену суму бюджетного відшкодування в Реєстрі заяв, у зв`язку з чим вимога про зобов`язання внести відповідні відомості є належним способом захисту порушеного права.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року, залишеним за результатами апеляційного оскарження без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року, позов Товариства задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 24.06.2022 № та зобов`язано відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ «АНЕДЖИ ПРО», у розмірі 5 560 343,00 грн.

Суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, мотивував рішення тим, що: від`ємне значення і заявлене відшкодування сформовані з податкового кредиту імпортних операцій; ПДВ при імпорті сплачено, що підтверджується митними деклараціями і платіжними документами; у самому акті перевірки зазначено, що порушень у визначенні податкового кредиту не встановлено. Відтак не встановлено жодних порушень вимог податкового законодавства. Доводи відповідача про завищення суми від`ємного значення, заявленого до відшкодування ґрунтуються виключно на помилкових висновках про те, що інвентаризація позивачем проведена без участі представників контролюючого органу, відтак не може бути доказом відсутності нестачі ТМЦ. Також, суд виснував що Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість передбачає його інформаційне наповнення контролюючими органами та внесення до нього інформації у строки та порядку, визначеному положеннями Податкового кодексу України та Порядку № 26. Проте, відповідачем протиправно не виконано покладеного на нього обов`язку щодо відображення у Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відповідних відомостей щодо позивача.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, відповідач подав касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

5. ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» зареєстровано Києво-Святошинською районною Державною адміністрацією Київської області, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію від 15.03.2021 № 000020956. Основним видом діяльності ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами.

5.1. Станом на дату подання Декларації за даними системами електронного адміністрування сума ліміту ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» становила 5 560 345 грн, про що зазначено в акті перевірки.

5.2. За результатами господарської діяльності ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість, за грудень 2021 року.

5.3. Згідно з поданим Розрахунком суми бюджетного відшкодування (Д3) додаток 3 до декларації з ПДВ за грудень 2021 року позивачем заявлено до бюджетного відшкодування суму ПДВ у розмірі 5 560 343,00 грн (р.20.2.1 податкової декларації з податку на додану вартість).

5.4. Підставою виникнення від`ємного значення, як зазначається в акті перевірки, є здійснення імпортних операцій з Китаю. Відсоток обсягу імпортних операцій склав: у листопаді 2021 року - 100 % (сума поставки 5560343 грн).

5.5. Імпортні операції за листопад 2021 року здійснені з продавцями-нерезидентами, повний перелік яких міститься в акті перевірки на сторінках з 3 по 16 із додатковим зазначенням номеру, дати ВМД, номенклатури товарів, відомостей про відправника, їх адрес, країн відправки та даних про фактурну вартість товарів.

5.6. Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ГУ ДПС у Київській області на підставі повідомлення від 07.02.2022 № 52/10-36-07-05 та наказу від 07.02.2022 № 125-п, виданого на підставі пп. 191.1.6 п. 191.1 ст. 191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, ст. 79 ПК України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2021 року у податковій декларації з податку на додану вартість від 20.01.2022 року № від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету. Вказана перевірка проводилась у період з 18.02.2022 по 24.02.2022.

5.7. За результатами проведеної перевірки складено Акт від 03.06.2022 №3089/10-36-07-05/44139091 відповідно до якого, перевіркою достовірності і правильності визначення при розрахунку показника рядка 19 Декларації суми податкового кредиту (рядка 17 Декларації (колонка Б Декларації) в сумі 5560345,00 грн не встановлено порушень податкового законодавства.

5.8. Поряд з цим зазначено, що перевіркою достовірності і правильності визначення від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 Декларації) в сумі 5560343,00 грн встановлено його завищення на 5560343,00 грн, у зв`язку з чим контролюючим органом відмовлено в бюджетному відшкодуванні на вказану суму.

5.9. Відповідач дійшов до такого висновку, у зв`язку з тим, що позивач не проводив інвентаризацію за участю представників контролюючого органу, що здійснювали перевірку, тому перевіркою підтвердити чи спростувати факт залишку товару на складі підприємства не виявилось можливим.

5.10. У свою чергу вказане стало підставою для висновку контролюючого органу про порушення позивачем вимог «Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість» наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 № 21 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 23 лютого 2017 року № 276, 23 березня 2018 року № 381, 02 грудня 2020 року № 734) та вимог п. 200.4, п.200.7, п.200.8, п.200.9, п.200.14 ст. 200 ПК України, чим відмовлено в бюджетному відшкодуванні на загальну суму 5560343,00 грн.

5.11. 24 червня 2022 року ГУ ДПС у Київській області винесено податкове повідомлення-рішення від 24 червня 2022 № за формою «В3», яке оскаржується в межах цієї справи.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

6. За змістом касаційної скарги підставою касаційного оскарження позивач вказав пункти 1,4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

6.1. Відповідач вважає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення немайнових вимог позивача ухвалено з неправильним застосуванням положень абзацу другого пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України без врахування висновків Верховного Суду щодо застосування такої норми, викладених у постановах від 27.06.2024 у справі №320/15412/21, від 29.02.2024 у справі № 380/7564/22 та у низці інших постанов.

В обґрунтування доводів в цій частині зазначає, що лише після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника податків. Відтак лише у разі набрання рішенням суду законної сили не пізніше наступного дня контролюючим органом буде вчинено відповідні дії щодо внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ відомостей щодо узгодженості сум бюджетного відшкодування на підставі чого в подальшому буде здійснено заходи по відшкодуванню ПДВ на рахунок платника податку. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого позивачем у розмірі 5560343 грн, які не підлягають задоволенню на стадії ухвалення рішення судом першої інстанції.

6.2. В частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 24.06.2022 №, касаційна скарга обґрунтована доводами про не підтвердження факту перевезення товаро-матеріальних цінностей митною територією України та невідповідністю складених товарно-транспортних накладних вимогам пункту 11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363. Також, покликається на не повне з`ясування судами обставин, що мають значення для вирішення справи та недоведеності обставин, які суди визнали встановленими. Зокрема щодо наявності залишків товарно-матеріальних цінностей імпортованих позивачем.

7. Позивач не скористався правом надання відзиву на касаційну скаргу.

8. Касаційний розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції. Позиція Верховного Суду.

9. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).

10. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами на підставі статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України.

11. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства.

12. Основними питаннями при вирішені цієї справи у зазначеній частині є : Чи правильно сформований позивачем податковий кредит за імпортними операціями; Чи була підтверджена фактична сплата податку на додану вартість при митному оформлені імпортованого товару; Чи дотримано законодавчо встановлених умов формування від`ємного значення податку на додану вартість та заявлення його до відшкодування; Чи проведення інвентаризації платником податку за відсутності працівників контролюючого органу не має братись до уваги для підтвердження наявності залишків товаро-матеріальних цінностей.

13. Суд розглянувши доводи та висновки судів попередніх інстанцій, а також аргументи сторін у справі щодо змісту спірних правовідносин та законодавства, яке регулює спірні відносини, дійшов таких висновків.

16. Відповідно до пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Датою виникнення податкових зобов`язань у разі ввезення товарів на митну територію України є дата подання митної декларації для митного оформлення (пункт 187.8 статті 187 ПК України).

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з пунктом 201.12 статті 201 ПК України у разі ввезення товарів на митну територію України документом, що посвідчує право на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства, яка підтверджує сплату податку.

Пунктом 206.1 статті 206 ПК України визначено, що під час ввезення товарів на митну територію України суми податку підлягають сплаті до державного бюджету платниками податку до/або на день подання митної декларації безпосередньо на єдиний казначейський рахунок, крім операцій, за якими надається звільнення (умовне звільнення) від оподаткування.

Відповідно до пунктів 14.1.18 пункту 14.1 статті 14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.4 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

14. Як вбачається з встановлених судами попередніх інстанцій обставин та досліджених доказів, від`ємне значення у розмірі 5 560 345,00 грн, яке було заявлено ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» до бюджетного відшкодування у податковій декларації, за грудень 2021 року, було сформовано позивачем на підставі податкового кредиту, що повністю складався з імпортних операцій за контрактом № UR 1617/21 від 03.08.2021, укладеним між Компанією «VITATEX TRASING Kft.», Hungary, (Продавець) та ТОВ «АНЕДЖИ ПРО» (Покупець).

Позивачем сплачено податок на додану вартість під час митного оформлення імпортованих товарів у листопаді 2021 року за вищевказаними операціями, та порушень щодо визначення позивачем суми податкового кредиту у розмірі 5 560 345,00 грн контролюючим органом не встановлено.

Отже, позивачем правильно сформований податковий кредит за імпортними операціями та дотримано законодавчо встановлених умов формування від`ємного значення податку на додану вартість та заявлення його до відшкодування.

15. Судами попередніх інстанцій обґрунтовано відхилено посилання відповідача, як на підставу у відмові в бюджетному відшкодуванні, на не проведення інвентаризації за участю представників контролюючого органу, що на думку контролюючого органу не підтверджує та не спростовує акт інвентаризації.

Так, судами встановлено, що на виконання наказу № 3 від 18.02.2022 та у відповідності до протоколу від 18.02.2022 інвентаризаційною комісією нестач ТМЦ не виявлено.

Відповідно до інвентаризаційного опису по рахунку 28 від 18.02.2022 за адресою м. Одеса, вул. Аеропортівська, буд. 15 Г, зберігаються наступні запаси: загальна кількість одиниць товару 682857 шт., вартість за даними бухгалтерського обліку становить 26297471,17 грн.

Належних та допустимих доказів на спростування викладених обставин контролюючим органом не надано.

Частинами першою та другою статті 10 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства зобов`язані проводити інвентаризацію активів і зобов`язань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Об`єкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обов`язковим згідно з законодавством.

Відповідно до пункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючий орган під час проведення перевірки має право, зокрема, вимагати від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки.

Правила проведення інвентаризації для юридичних осіб, у тому числі обов`язкові випадки її проведення та оформлення результатів інвентаризації визначено Положенням про інвентаризацію активів та зобов`язань, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 2 вересня 2014 року №879 (далі - Положення №879), пунктом 5 розділу І якого встановлено, що інвентаризація проводиться з метою забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку та фінансової звітності підприємства. Під час інвентаризації активів і зобов`язань перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан, відповідність критеріям визнання і оцінка.

Пунктом 7 розділу І Положення №879 встановлено випадки обов`язкового проведення інвентаризації, зокрема, на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації. У цих випадках інвентаризація має розпочатися у термін та в обсязі, зазначених у належним чином оформленому документі цих органів, але не раніше дня отримання підприємством відповідного документа.

За приписами пункту 1 розділу II вказаного Положення у разі проведення інвентаризації за судовим рішенням або на підставі належним чином оформленого документа органу, який відповідно до закону має право вимагати проведення такої інвентаризації, посадові особи відповідного органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії (робочої інвентаризаційної комісії) та у присутності матеріально відповідальної особи.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що: контролюючий орган під час проведення перевірки має право вимагати проведення платником податків інвентаризації; платник податків, який отримав вимогу про проведення інвентаризацію, зобов`язаний провести інвентаризацію; посадові особи контролюючого органу (за їх згодою) можуть бути присутні при проведенні інвентаризації.

Судами не встановлено, що контролюючий орган під час проведення перевірки позивача вимагав проведення інвентаризації ТМЦ.

Отже, викладений в акті перевірки факт неможливості встановлення фактичної наявності ТМЦ на підставі того, що інвентаризація проведена без участі контролюючого органу встановлений не у спосіб, передбачений податковим законодавством.

16. Щодо доводів відповідача про не підтвердження факту перевезення товарно-матеріальних цінностей митною територією України та невідповідність товарно-транспортних накладних вимогам закону, суд апеляційної інстанції такі обґрунтовано відхилив, оскільки, такі є несуттєвими та дозволяють розкрити зміст здійснених господарських операцій, а також вказані порушення не були підставою для формування висновків, які стали підставою для прийняття оскаржуваного ППР.

17. Проте колегія суддів не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання відповідача внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством за грудень 2021 року та зазначає про їх передчасність з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Отже, приписи вказаної норми зобов`язують контролюючий орган після набрання законної сили рішенням суду на наступний робочий день після отримання відповідного рішення внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Суд зазначає, що Держава в особі відповідних державних органів, виконуючи певний комплекс дій, зобов`язана повернути платнику суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість протягом законодавчо встановленого строку після дня набуття відповідною сумою статусу узгодженої, в даному випадку після вчинення контролюючим органом дій по внесенню до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника на наступний робочий день після отримання рішення суду апеляційної інстанції, яке набрало законної сили.

Такий висновок Верховний Суд висловив у постановах від 29 лютого 2024 року у справі №380/7564/22, від 06 грудня 2023 року у справі №380/2506/21, від 25 лютого 2020 року у справі №320/6625/18.

Отже, на час задоволення судами попередніх інстанцій позовних вимог в цій частині у відповідача ще не виник обов`язок внести до Реєстру заяв про повернення бюджетного відшкодування податку на додану вартість необхідні дані по заяві Товариства про повернення суми бюджетного відшкодування за грудень 2021 року як такої, що є узгодженою.

За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій, задовольняючи вимоги Товариства в частині зобов`язання відповідача здійснити певні дії, неправильно застосували норми матеріального права, а саме приписи пункту 200.15 статті 200 Податкового кодексу України. Ці вимоги позову задоволенню не підлягають, а тому судові рішення підлягають скасуванню на підставі статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України у відповідній частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

18. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з частиною першою статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України).

19. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування норм права, яке призвело до неправильного вирішення справи в частині зобов`язання контролюючого органу внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого ТОВ«АНЕДЖИ ПРО» за грудень 2021 року, а тому касаційна скарга Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 320/7750/22 в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Київській області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування, заявленого Товариством з обмеженою відповідальністю «АНЕДЖИ ПРО» за грудень 2021 року - скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «АНЕДЖИ ПРО».

В решті рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.02.2025 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 03.06.2025 у справі № 320/7750/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер

Р.Ф. Ханова

І.А. Гончарова ,

Судді Верховного Суду