Справа № 160/26441/25
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 грудня 2025 рокуСправа №160/26441/25

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І., розглянувши в письмовому провадженні у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 160/26441/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.09.2025 року повернуто заявнику без розгляду заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 .

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.09.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі № 160/26441/25 позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, оформлене протоколом №17 від 28.08.2025 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2024 року про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період на підставі пункту 3 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні, в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

26.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити ІНФОРМАЦІЯ_3 до 04.01.2026 вчиняти щодо нього будь-які дії, спрямовані на призов на військову службу під час мобілізації, зокрема: вручення повісток, направлення на ВЛК, прийняття рішень про придатність, видання наказів про призов та/або відправку до військової частини; дозволити відповідачу виключно дії, пов`язані з виконанням рішення суду у справі №160/26441/25.

Заява обґрунтована тим, що відповідачем направлено позивачу повістку, при цьому вказує, що його військово-облікові дані уточнені вчасно, у застосунку «Резерв+» відображено відповідну відмітку, а тому об`єктивної потреби в уточненні даних не існує. Отже, надсилання повістки не має самостійної законної мети, а здійснюється в контексті процедури призову. Зазначає, що повістка була направлена відповідачем після ухвалення судом рішення, яким вже встановлено протиправність попередніх дій ТЦК та сформульовано правову позицію щодо наявності в нього права на відстрочку. Таким чином, дії відповідача в перехідний період між ухваленням рішення та набранням ним законної сили створюють ризик нівелювання результатів судового розгляду.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову, як в адміністративному судочинстві, так і в інших його видах, є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. Зупинення дії нормативно-правового акта, як один із способів забезпечення позову, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі, а лише як один із способів судового захисту тимчасово зупиняє їх реалізацію до вирішення спору по суті та не є підставою для звільнення позивача від виконання встановленого законом обов`язку після скасування таких заходів у випадку відмови у задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 червня 2020 року у справі №826/4747/13-а.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Відповідно до статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Статтею 167 Кодексу адміністративного судочинства України визначено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, в якій зазначено, що будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів (за наявності), що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Частиною 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Згідно статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

В даному випадку, судом встановлено, що заявником подано заяву про забезпечення позову, після ухвалення судом рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі № 160/26441/25.

В якості однієї з підстав забезпечення позову позивачем зазначено наявність реальної загрози унеможливлення виконання судового рішення. Вказано, що невжиття заходів забезпечення позову створює реальну загрозу того, що до моменту набрання рішенням законної сили його правовий статус буде змінено шляхом призову на військову службу. У разі призову та набуття статусу військовослужбовця виконання рішення суду в даній справі стане фактично неможливим, оскільки законодавством не передбачено механізму надання відстрочкм особі, яка вже проходить військову службу. Зазначає, що не просить вирішувати спір по суті, а просить тимчасово зберегти існуючий статус до моменту набрання рішенням законної сили.

При цьому судом встановлено, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року у справі № 160/26441/25 набрало законної сили 26.12.2025 року.

Отже, на момент подання та розгляду заяви про забезпечення позову, рішення, до набрання законної сили яким подано таку заяву, є таким, що набрало законної сили.

Враховуючи, набрання рішенням законної сили, подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову підлягає поверненю заявнику без розгляду на підставі частини 2 статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 152, 153, 166, 167, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська