Справа № 440/3123/25
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/3123/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алєксєєвої Н.Ю., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу до Полтавської обласної військової адміністрації про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач Заступник керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Полтавської обласної військової адміністрації про:

- визнання протиправною бездіяльності Полтавської обласної військової адміністрації щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища загальною площею 660,2 кв.м, розташованого за межами населеного пункту поблизу с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області на території Гоголівської селищної ради;

- зобов`язання Полтавської обласної військової адміністрації забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища загальною площею 660,2 кв.м, розташованого за межами населеного пункту поблизу с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області на території Гоголівської селищної ради з геолокацією 49.9096604, 33.7661308, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою.

В обґрунтування позовних вимог заступник керівника Миргородської окружної прокуратури (далі позивач) вказав, що Миргородською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 239 КК України, за фактом розміщення несанкціонованих та стихійних сміттєзвалищ на території Миргородського району що призвело до забруднення та псування земель відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення соціальних правил.

В ході досудового розслідування проведено огляд земельної ділянки, що знаходиться поблизу с. Михайлівка Миргородського району з географічними координатами: 49.9096604, 33.7661308 із залученням спеціалістів Державної екологічної інспекції Центрального округу. За результатами проведеного огляду виявлено стихійне сміттєзвалище площею понад 0,66 га на земельній ділянці, яка перебуває у розпорядженні Гоголівської територіальної громади.

Згідно з протоколом огляду від 14.02.2024, площа засміченої земельної ділянки становить 660 кв.м. Вказане сміттєзвалище знаходиться на землях запасу комунальної власності, та яка відповідно до даних Публічної кадастрової карти України є несформованою.

Позивач зазначає, що несанкціоноване сміттєзвалище розташоване за межами населеного пункту поблизу с. Матяшівка Миргородського району Полтавської області, отже Полтавська військова адміністрація (далі Полтавська ОВА, відповідач) зобов`язана забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища загальною площею 660,2 кв.м, розташованого за межами населеного пункту поблизу с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області на території Гоголівської селищної ради з геолокацією 49.9096604, 33.7661308, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 позовна заява прийнята до провадження, відкрите провадження в адміністративний справі, вирішено розглядати її за правилами загального позовного провадження.

Полтавська ОВА 31.03.2025 до справи надала відзив, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечувалось. Відповідач, із посиланням на положення Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.1998 №1217 «Про затвердження порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів», вказав про необхідність встановлення власника відходів, і лише у випадку, якщо власник відходів не буде встановлений, то тільки в такому разі їх ліквідацію здійснюватиме обласна військова адміністрація. А у випадку, якщо власника відходів встановлять, такий власник зобов`язаний нести відповідальність за поводження з відходами у встановленому законодавством порядку.

Несанкціоновані сміттєзвалища утворюються громадянами мешканцями відповідної територіальної громади в результаті порушення останніми встановлених Законом обов`язків (пункт 2 частини другої статті31 Закону України «Про управління відходами») передавати свої побутові відходи до системи управління відходами, а саме до об`єктів управління відходами (пункти роздільного збирання побутових відходів, або інші, передбачені правилами благоустрою відповідного населеного пункту).

Отже, на несанкціонованих сміттєзвалищах розміщуються (незаконно) побутові відходи мешканців розташованих поблизу населених пунктів відповідної територіальної громади. Тобто утворювачами та власниками таких відходів є мешканці і відповідні територіальні громади, на яких Законом покладаються обов`язки. Несанкціоновані сміттєзвалища є наслідками порушень вимог Закону України «Про управління відходами» і саме винні у таких порушеннях особи зобов`язані усунути вказані наслідки, тобто ліквідувати несанкціоновані сміттєзвалища.

Зобов`язання Полтавської ОДА ліквідувати несанкціоноване сміттєзвалище, яке є наслідком порушення іншими суб`єктами сфери управління відходами своїх обов`язків є необґрунтованим, адже Полтавська ОДА не має здійснювати операції з управління відходами (ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ) на землях комунальної власності, які належать територіальній громаді.

Позивачем надана відповідь на відзив, де зазначено, що земельна ділянка з географічними координатами: 49.9096604, 33.7661308 на якій виявлене стихійне сміттєзвалище площею понад 0,66 га на земельній ділянці перебуває у розпорядженні Гоголівської територіальної громади за межами населеного пункту поблизу с. Матяшівка Миргородського району Полтавської області.

Згідно з частиною першою статті 25 Закону України «Про управління відходами» до повноважень обласних державних адміністрацій у сфері управління відходами належить ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ.

Водночас, частиною п`ятою статті 12 зазначеного Закону визначено, що місцеві державні адміністрації організовують збирання, перевезення та/або оброблення відходів, виявлених за межами населених пунктів.

Таким чином Закон України «Про управління відходами» містить поняття «ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ», а відповідні повноваження віднесені безпосередньо до компетенції обласних державних адміністрацій, які уповноважені організовувати збирання, перевезення та/або оброблення відходів, виявлених за межами населених пунктів.

Полтавська ОВА звернулась 16.04.2025 до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі за обставин розгляду Верховним Судом справи №440/6819/24 за подібних правовідносин між позивачем та Полтавською ОВА. Позивач проти зупинення провадження у справі заперечував.

За положеннями пункту 5 частини другої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право зупинити провадження у справі в разі перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду - до набрання законної сили судовим рішенням касаційної інстанції;

Частина 4 статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що про зупинення провадження у справі суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про зупинення провадження у справі може бути оскаржена.

Тобто, процесуальний закон не передбачає таких підстав для зупинення провадження у справі, на які посилається відповідач, у зв`язку із чим, у задоволенні клопотання відмовлено.

Полтавською ОВА до суду 08.05.2025, 27.10.2025 направлені додаткові письмові пояснення, де відповідач зазначив, що власником виявлених побутових відходів є Гоголівська територіальна громада, адже листом виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області №13-11/154 від 24 січня 2025 року, поінформовано Миргородську окружну прокуратуру про наступне: «Земельна ділянка з географічними координатами 49.8768875, 33.8719533 на території Матяшівського старостинського округу поблизу с. Матяшівка належить до комунальної власності Гоголівської селищної ради. Колишніми Матяшівською та Михайлівською сільськими радами виготовлялися паспорти місць видалення відходів на території с. Марянське та с. Матяшівка. Станом на сьогодні інформація про матеріали попереднього погодження місць розташування земельних ділянок під сміттєзвалище у Гоголівській селищній раді відсутня».

Місця видалення відходів - спеціально відведені місця чи об`єкти (полігони, комплекси, котловани, споруди, ділянки надр тощо), на використання яких для видалення відходів отримано дозвіл від спеціально уповноважених органів у сфері поводження з відходами.

З огляду на викладені у листі виконавчого комітету відомості, можна дійти висновку, що Гоголівська селищна рада вважає себе власником побутових відходів, виявлених на зазначених сміттєзвалищах, та запланувала їх ліквідацію.

Крім того, відповідач наголосив про відсутність (не надання позивачем) відповідного акту постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, складеного на виконання вимог Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів, затвердженого постановою КМУ від 03.08.1998 №1217.

Прийняття ж рішення щодо подальшого поводження з такими відходами можливе саме на підставі вказаного акту комісії (пункт 8 Порядку).

Позивач, із посиланням на положення пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, вказав, що з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зазначених у підпунктах «а» - «е» цього пункту.

А згідно листа Виконавчого комітету Гоголівської селищної ради Миргородського району Полтавської області № 13-11/154 від 24 січня 2025 року, земельна ділянка з географічними координатами 49.8768875, 33.8719533 на території Матяшівського старостинського округу поблизу с. Матяшівка належить до комунальної власності Гоголівської селищної ради.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.10.2025 закрите підготовче провадження у справі, призначена справа до судового розгляду по суті.

Згідно з частиною 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, вивчивши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, надані сторонами до матеріалів адміністративної справи, встановив такі обставини.

Миргородською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідування у кримінальному провадженні №0000075 від 21.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 239 КК України, за фактом розміщення несанкціонованих та стихійних сміттєзвалищ на території Миргородського району що призвело до забруднення та псування земель відходами чи іншими матеріалами, шкідливими для життя, здоров`я людей або довкілля, внаслідок порушення соціальних правил.

В ході досудового розслідування проведено огляд земельної ділянки, що знаходиться поблизу с. Михайлівка Миргородського району з географічними координатами: 49.9096604, 33.7661308 із залученням спеціалістів Державної екологічної інспекції Центрального округу. За результатами проведеного огляду виявлено стихійне сміттєзвалище площею понад 0,66 га на земельній ділянці, яка перебуває у розпорядженні Гоголівської територіальної громади.

Згідно з протоколом огляду від 14.02.2024, площа засміченої земельної ділянки становить 660 кв.м, розташована за межами населеного пункту поблизу с. Матяшівка Миргородського району Полтавської області, знаходиться на землях запасу комунальної власності, відповідно до даних Публічної кадастрової карти України є несформованою.

Згідно довідки надісланої листом Державної екологічної інспекції Центрального округу від 08.05.2024 за №02.2-11/2224 щодо шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства від засмічення земельної ділянки за межами с. Матяшівка Миргородського району Полтавської області, розраховано площу засмічення земельної ділянки, об`єм відходів, розмір шкоди та інше.

Позивач листом №54-9295вих24 від 03.12.2024 повідомляв Полтавську ОВА про виявлені порушення та пропонував поінформувати позивача чи перебуває несанкціоноване сміттєзвалище на обліку та про вжиті заходи реагування.

Полтавська ОВА надала позивачеві відповідь №4004/03.3-15 від 13.12.2024 за якою сміттєзвалище не обліковується в адміністрації та обов`язок по ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища на органі місцевого самоврядування, як власника земельної ділянки.

Позивач зазначив, що несанкціоноване сміттєзвалище розташоване за межами населеного пункту поблизу с. Матяшівка Миргородського району Полтавської області, отже Полтавська ОВА зобов`язана забезпечити ліквідацію несанкціонованого сміттєзвалища загальною площею 660,2 кв.м, розташованого за межами населеного пункту поблизу с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області на території Гоголівської селищної ради з геолокацією 49.9096604, 33.7661308, яка відповідно до даних Державного земельного кадастру є несформованою та звернувся до суду із даною позовною заявою.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та соціальні основи охорони земель з метою забезпечення їх раціонального використання, відтворення та підвищення родючості ґрунтів, інших корисних властивостей землі, збереження екологічних функцій ґрунтового покриву та охорони довкілля визначає Закон України від 19.06.2003 №962-IV "Про охорону земель" (далі Закон № 962-IV).

Статтею 1 Закону № 962-IV визначено, що охорона земель система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення.

Згідно зі статтею 35 Закону №962-IV власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону № 962-IV господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад установлені граничнодопустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється.

У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання (частина 2 статті 45 Закону №962-IV).

Згідно з частинами третьою, п`ятою статті 46 Закону № 962-IV забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів у підземних горизонтах, на території міст та інших населених пунктів, на землях природно-заповідного та іншого природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, у межах водоохоронних зон та зон санітарної охорони водних об`єктів, в інших місцях, що може створювати небезпеку для навколишнього природного середовища та здоров`я людини.

09 липня 2023 року набув чинності Закон України "Про управління відходами" (далі Закон №2320-IX), який визначає правові, організаційні, економічні засади діяльності щодо запобігання утворенню, зменшення обсягів утворення відходів, зниження негативних наслідків від діяльності з управління відходами, сприяння підготовці відходів до повторного використання, рециклінгу і відновленню з метою запобігання їх негативному впливу на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.

Відповідно до приписів статті 1 Закону №2320-IX: відходи - будь-які речовини, матеріали і предмети, яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися;

відходи будівництва та знесення - відходи, що утворилися внаслідок діяльності з капітального ремонту, будівництва або знесення будівель і споруд;

власник відходів - фізична особа, юридична особа, яка утворює відходи або яка відповідно до закону володіє, користується і розпоряджається відходами;

зберігання відходів - утримання відходів на об`єктах збирання, у тому числі до їх оброблення, протягом не більше одного року з моменту їх утворення, що є безпечним для здоров`я людей та навколишнього природного середовища відповідно до екологічних та санітарно-епідеміологічних вимог;

збирання відходів - операція, що полягає у вилученні, купівлі, накопиченні та зберіганні відходів суб`єктами господарювання у сфері управління відходами, включаючи роздільне збирання, з метою подальшого перевезення відходів на об`єкти оброблення відходів;

оброблення відходів - операція з відновлення або видалення відходів, включаючи підготовку відходів до таких операцій;

операції з управління відходами - збирання, перевезення, відновлення та видалення відходів;

перевезення відходів - операція, що полягає у транспортуванні відходів від місця їх утворення до об`єкта оброблення відходів, а також від одного місця/об`єкта до іншого;

побутові відходи - змішані та/або роздільно зібрані відходи від домогосподарств, включаючи відходи паперу, картону, скла, пластику, деревини, текстилю, металу, упаковки, біовідходи, відходи електричного та електронного обладнання, відходи батарей та акумуляторів, небезпечні відходи у складі побутових, великогабаритні та ремонтні відходи, а також змішані та/або роздільно зібрані відходи з інших джерел, якщо ці відходи подібні за своїм складом до відходів домогосподарств;

послуга з управління побутовими відходами - операції із збирання, перевезення, відновлення та видалення побутових відходів, а також діяльність, пов`язана з організацією роботи системи управління побутовими відходами, що здійснюється виконавцем послуги з управління побутовими відходами;

приймання відходів - отримання відходів, що утворилися в результаті споживання/використання продукції, до виробників якої законом встановлена розширена відповідальність виробника, у місцях продажу, адміністративних, соціальних, громадських, комерційних, розважальних, рекреаційних, туристичних та інших закладах, а також мобільними пунктами приймання відходів у встановленому законом порядку;

ремонтні відходи - залишки речовин, матеріалів, предметів, виробів, що утворилися під час переобладнання, перепланування або поточного ремонту у житловому будинку, окремій квартирі або будинку громадського призначення;

суб`єкт господарювання у сфері управління відходами - юридична особа або фізична особа-підприємець, що здійснює збирання, купівлю, зберігання, перевезення, відновлення та/або видалення відходів відповідно до законодавства;

управління відходами - комплекс заходів із збирання, перевезення, оброблення (відновлення, у тому числі сортування, та видалення) відходів, включаючи нагляд за такими операціями та подальший догляд за об`єктами видалення відходів;

утворювач відходів - фізична особа, юридична особа, в результаті діяльності якої утворюються відходи, а також суб`єкти управління відходами, які здійснюють операції із сортування, змішування або інші операції, що призводять до зміни характеристик або складу відходів.

Пунктами 7, 8 частини першої статті 25 Закону №2320-IX передбачено, що до повноважень Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері управління відходами належить, зокрема, облік несанкціонованих сміттєзвалищ та відходів, власник яких не встановлений; ліквідація несанкціонованих сміттєзвалищ.

Відповідно до статті 55 Закону №2320-IX фінансування заходів у сфері управління відходами здійснюється за рахунок коштів утворювачів та власників відходів. Для фінансування заходів у сфері управління відходами можуть залучатися кошти державного та місцевих бюджетів, фондів охорони навколишнього природного середовища, добровільні внески підприємств, установ, організацій, громадян України та їх об`єднань, а також інші джерела, не заборонені законом.

Виявлення та облік відходів, власник яких не встановлений врегульовано статтею 12 Закону №2320-IX.

Положенням частини п`ятої статті 12 Закону №2320-IX визначено, що збирання, перевезення та/або оброблення відходів, власник яких не встановлений організовують:

1) виявлених за межами населених пунктів - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації;

2) виявлених у межах населених пунктів - органи місцевого самоврядування. Збирання, перевезення та/або оброблення таких відходів здійснюють суб`єкти господарювання у сфері управління відходами.

За положеннями частини третьої статті 12 Закону №2320-IX, якщо власник відходів встановлений, він зобов`язаний відшкодувати всі витрати на його пошук, а також витрати на збирання, перевезення та оброблення відходів суб`єктом господарювання у сфері управління відходами, компенсувати інші збитки та шкоду, заподіяну забрудненням та іншим негативним впливом відходів на здоров`я людини та навколишнє природне середовище.

Витрати, збитки та шкода, заподіяна забрудненням або іншим негативним впливом відходів на навколишнє природне середовище, відшкодовуються в судовому порядку за позовом органу місцевого самоврядування або місцевого органу виконавчої влади.

Приписами частини четвертої статті 12 Закону №2320-IX визначено, якщо власник відходів не встановлений, передача відходів до суб`єкта господарювання у сфері управління відходами та усунення негативних наслідків, спричинених відходами, здійснюється за рахунок державного або місцевого бюджету.

Частиною першою статті 12 Закону №2320-IX передбачено, що власник або користувач земельної ділянки, на якій виявлено відходи, власник яких не встановлений, невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту виявлення таких відходів, інформує про це орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади.

Відповідно до частини другої статті 12 Закону № 2320-IX орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади із залученням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, територіального органу Національної поліції України встановлює утворювача або власника виявлених відходів на основі:

1) інформації, наданої власником або користувачем земельної ділянки, на якій виявлено відходи;

2) інформації, наданої громадянами, підприємствами, установами та організаціями, медіа;

3) аудіо- та відеозаписів, наданих громадянами, підприємствами, установами, організаціями;

4) інших джерел, визначених законом.

Положенням частини шостої статті 12 Закону №2320-IX встановлено, що порядок виявлення та обліку відходів, власник яких не встановлений, визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, для визначення відповідального суб`єкта на якого відповідно до Закону №2320-IX покладено обов`язок щодо ліквідації відходів, необхідно спершу дотриматися порядку встановлення власника відходів.

Встановлення/не встановлення власника відходів буде впливати на правозастосування до спірних правовідносин відповідних положень статті 12 Закону №2320-IX та у свою чергу надасть відповідь на питання щодо належності/неналежності відповідача у правовідносинах, що виникли в межах розгляду цієї справи.

Така позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №440/6819/24.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували вчинення дій, спрямованих на встановлення власника відходів, що унеможливлює беззаперечне застосовування до відповідача положення пункту 1 частини п`ятої статті 12 та пункту 8 частини першої статті 25 Закону №2320-IX.

Відповідно до вимог пунктів 5 - 8 Порядку виявлення та обліку безхазяйних відходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 1998 року №1217 (надалі також - Порядок №1217), заяви (повідомлення) про факти виявлення відходів розглядаються на черговому (позачерговому) засіданні постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами (далі - комісія).

Комісія визначає кількість, склад, властивості, вартість відходів, ступінь їх небезпеки для навколишнього природного середовища і здоров`я людини та вживає заходів до визначення власника відходів.

Водночас, матеріали справи не містять доказів створення та проведення засідання такої постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами.

У разі необхідності для визначення власника відходів та їх оцінки можуть залучатися правоохоронні органи, відповідні спеціалісти та експерти.

За результатами своєї роботи комісія складає акт, який передається до місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування для вирішення питання про подальше поводження з відходами.

На підставі акта комісії місцеві державні адміністрації або органи місцевого самоврядування приймають рішення щодо подальшого поводження з відходами.

Позивачем не надано доказів ініціювання відповідної процедури, як органом прокуратури, так і Державною екологічною інспекцією Центрального округу, як суб`єктом, в інтересах якого подано даний позов. Тобто, не було надано жодних належних та допустимих доказів в підтвердження відповідного звернення до постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами.

Також у справі відсутні докази на підтвердження здійснення заходів зі встановлення утворювача або власника виявлених відходів місцевим органом виконавчої влади із залученням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, територіального органу Національної поліції України на виконання вимог частини другої статті 12 Закону №2320.

Матеріали справи не містять акту постійно діючої комісії з питань поводження з безхазяйними відходами, який має нею складатися за результатами її роботи.

Суд звертає увагу позивача, що відповідно до частини другої статті 12 Закону № 2320-IX орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади із залученням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, територіального органу Національної поліції України встановлює утворювача або власника виявлених відходів на основі:

1) інформації, наданої власником або користувачем земельної ділянки, на якій виявлено відходи;

2) інформації, наданої громадянами, підприємствами, установами та організаціями, медіа;

3) аудіо- та відеозаписів, наданих громадянами, підприємствами, установами, організаціями;

4) інших джерел, визначених законом.

Водночас, як вже зазначалося, матеріали справи не містять доказів встановлення утворювача або власника виявлених відходів на основі підстав, визначених в пунктах 1-4 статті 12 Закону № 2320-IX органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади із залученням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів та територіального органу Національної поліції України.

Відтак, наявне порушення порядку встановлення власника відходів, що передує встановленню відповідального суб`єкта, на якого відповідно до Закону №2320-IX покладено обов`язок щодо ліквідації відходів.

Всупереч викладеному позивачем заявлені вимоги саме стосовно бездіяльності Полтавської ОВА щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища загальною площею 660,2 кв.м, розташованого за межами населеного пункту поблизу с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області на території Гоголівської селищної ради з геолокацією 49.9096604, 33.7661308 та зобов`язання забезпечити ліквідацію такого несанкціонованого сміттєзвалища, тоді як обов`язок саме відповідача і саме наразі щодо ліквідації сміттєзвалища у даному випадку не встановлений у порядку встановленому Законом №2320-IX та Порядком №1217.

Як наслідок, суд констатує відсутність належного обґрунтування позовних вимог стосовно бездіяльності Полтавської ОВА саме щодо незабезпечення ліквідації несанкціонованого сміттєзвалища загальною площею 660,2 кв.м, розташованого за межами населеного пункту поблизу с. Михайлівка Миргородського району Полтавської області на території Гоголівської селищної ради з геолокацією 49.9096604, 33.7661308 та зобов`язання забезпечити ліквідацію такого несанкціонованого сміттєзвалища, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в підтвердження встановлення власника таких відходів у порядку передбаченому чинним законодавством, що свідчить про передчасність позовних вимог в цій частині.

Частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Згідно з частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні адміністративного позову заступника керівника Миргородської окружної прокуратури Полтавської області (вул. Я. Усика, 9, м. Миргород, Полтавська область, 37600, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Центрального округу (вул. Коцюбинського, буд. 6, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ) до Полтавської обласної військової адміністрації (вул. Соборності, буд. 45, м. Полтава, 36014, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.Ю. Алєксєєва