Справа № 200/10184/25
Суддя: Духневич О.С.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

29 грудня 2025 року Справа №200/10184/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Духневич О.С., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23.12.2025 до Донецького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7399/24 та невиплати належних сум грошового забезпечення, що суперечить вимогам статті 117 КЗпП України, статті 19 та 10 статті 129-1 Конституції України;

- зобов`язати відповідача виплатити відповідно до ст. 117 КЗпП середній заробіток за період затримки з 05.02.2025 по 04.08.2025;

- стягнути з відповідача моральну шкоду, завдану системною та тривалою протиправною бездіяльністю, у розмірі 50 000 грн.;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за весь період порушення строків виплати належних грошових сум до дня фактичного розрахунку.

Обгрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7399/24 та невиплати належних сум грошового забезпечення, що суперечить вимогам статті 117 КЗпП України, статті 19 та 10 статті 129-1 Конституції України позивач зазначає, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7399/24, що набрало законної сили, встановлено факт порушення відповідачем вимог статті 116 Кодексу законів про працю України, а саме не проведення повного розрахунку з при звільненні. Водночас відповідач, всупереч вимогам статті 117 КЗпП України, продовжує нести протиправну бездіяльність щодо усунення наслідків встановленого порушення, що зумовлює право на стягнення середнього заробітку за новий період затримки остаточного розрахунку. Рішенням по справі 200/7399/24 яке вступило в законну силу 29.06.2025 встановлено строк виплати середнього заробітку з 20.09.2024 по 04.02.2025.

Позивач вказує, що не звертався до суду одразу після набрання рішенням законної сили, оскільки реалізовував передбачений законом спосіб захисту свого права шляхом примусового виконання судового рішення в порядку виконавчого провадження та мав обґрунтовані підстави розраховувати на його виконання без повторного судового втручання. Лише після того, як стало очевидно, що вжиті у виконавчому провадженні заходи, зокрема накладення штрафів на відповідача, а саме останній штраф було накладено державним виконавцем 27.11.2025 не призвели до фактичного виконання судового рішення, а протиправна бездіяльність відповідача триває, у нього виникла об`єктивна необхідність звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, серед іншого, чи немає підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7399/24 та невиплати належних сум грошового забезпечення, що суперечить вимогам статті 117 КЗпП України, ст. 19 та 10 ст. 129-1 Конституції України, з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

У силу вимог ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Положеннями ст. 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, до яких належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення тощо.

Крім того, приписами ч. 1 ст. 383 КАС України передбачено, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (ст. 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (ст. 383 КАС України).

Отже, процесуальним законом встановлено спеціальний порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі N 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу, що зазначені правові норми Кодексу адміністративного судочинства України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому Кодексу адміністративного судочинства України (ст. 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 200/7399/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 4 дні та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 54 дні у рік звільнення, обчислені з застосуванням коефіцієнту 3,8, з урахуванням виплаченої суми грошової компенсації.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки у кількості 4 дні та додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 54 дні у рік звільнення, обчислені з застосуванням коефіцієнту 3,8, з урахуванням вже виплаченої суми грошової компенсації.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби згідно з розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, та пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи з 25 повних календарних років служби, з урахуванням виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у разі звільнення з військової служби згідно з розділом ХХХІІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 7 червня 2018 року № 260, та пункту 2 частини 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення, виходячи з 25 повних календарних років служби, з урахуванням виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. 117 КЗпП України середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.09.2024 по 04.02.2025 у сумі 131 077,92 грн.

Рішення набрало законної сили 30.06.2025 на підставі постанови Першого апеляційного адміністративного суду.

Згідно інформації з автоматизованої комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" встановлено, що 08.07.2025 по справі 200/7399/24 позивачу видано виконавчі листи.

Аналізуючи предмет спору у цій справі суд приходить до висновку, що даний позов фактично спрямований на виконання іншого судового рішення, а саме виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 200/7399/24.

Фактичною підставою для звернення до суду із даними позовними вимогами стала бездіяльність відповідача щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 200/7399/24.

Суд зазначає, що заявлені позовні вимоги стосуються саме виконання судового рішення, а тому позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС України подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору.

Наявність спеціальних правових норм КАС України (ст. 382, 383), направлених на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову.

Таким чином, вимоги позивача не підлягають розгляду в межах окремої справи за правилами адміністративного судочинства, а можуть бути вирішені на підставі відповідної заяви, поданої в порядку ст. 383 КАС України.

Верховний Суд у постановах від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22 та від 11.12.2023 у справі № 240/9339/22 дійшов висновку, що такі обставини мають наслідком неможливість розгляду справи за правилами адміністративного судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України.

При цьому, згідно інформації з автоматизованої комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судом встановлено, що позивач 22.07.2025 звернувся із заявою про встановлення судового контролю за виконанням рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04.02.2025 по справі № 200/7399/24.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.09.2025 заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю задоволено та зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання рішення суду від 04.02.2025 у справі № 200/7399/24 в частині виплати всієї суми коштів на його виконання протягом 1 місяця з дня отримання цієї ухвали.

Таким чином, позивач уже реалізував передбачений КАС України спеціальний процесуальний механізм захисту своїх прав, спрямований на забезпечення виконання рішення суду по справі № 200/7399/24, а тому звернення з окремим адміністративним позовом є неналежним способом судового захисту.

За таких обставин відсутні правові підстави для відкриття провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не утворюють самостійного публічно-правового спору, а пов`язані виключно з виконанням рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, аналізуючи зміст п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України в контексті неможливості розглядати позов в цій справі за правилами адміністративного судочинства саме в порядку позовного провадження, суд дійшов висновку про необхідність відмовити позивачу у відкритті провадження у справі.

Керуючись ст. 170, 241-243, 248, 256, 295 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7399/24 та невиплати належних сум грошового забезпечення, що суперечить вимогам статті 117 КЗпП України, статті 19 та 10 статті 129-1 Конституції України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.С. Духневич