Справа № 160/32175/25
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі: секретаря судового засідання Омельченко А.І.,
представника позивача представника відповідача Потапової О.О., Фіцай Я.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, зазначаючи наступне. 15.09.2020 між ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» (покупець) та Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН (продавець) було укладено контракт №200915. Незважаючи на беззаперечність факту отримання продавцем відповідних коштів у формі передплати, на дату надсилання претензії-вимоги на адресу покупця так і не надійшов товар, передбачений контрактом №200915 від 15.09.2020. Таким чином, Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН не виконало господарське зобов`язнання по поставці товару, чим порушило терміни поставки, передбачені положеннями відповідного Контракту. Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН здійснено дві часткові поставки товару, не дивлячись на те, що покупець, на виконання умов контракту, сплатив продавцю 40% від загальної вартості товару в сумі 59 240,00 Євро №233JBKLM2 від 02.02.2022. 28.09.2022 на виконання досягнутих Сторонами домовленостей, згідно з Проформою-інвойсом (Proforma-invoice) №200665/1 Покупець перерахував Продавцю 35% в сумі 51 835,00 Євро згідно з платіжним дорученням №290JBKLM9 від 28.09.2022. Враховуючи вимоги п. 21 Положення №5 граничним строком надходження товару є 26.03.2023. Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН до цього часу не здійснено поставки товару відповідно до даної передоплати та/або не повернено суму передоплати. ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» під час проведення перевірки було повідомлено контролюючий орган (з відповідним документальним підтвердженням), що порушення строків валютної виручки сталось не з його вини, а у зв`язку з неповерненням контрагентом Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH передоплати за товар. У разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується (ч. 7 ст. 13 Закону № 2473). Позивачем повідомлено, що в Суді у справах про неплатоспроможність м. Кельна у справі №70f IN 214/22 було прийнято кредиторську вимогу ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ», на підтвердження чого надіслано на адресу позивача лист від 03.07.2023, до якого додавався витяг з таблиці неплатоспроможності Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH. ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» не припустилось порушення строків розрахунків за Контрактом №200915 від 15.09.2020, а порушення таких строків допустило Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH, тобто нерезидент, що підтверджується рішенням іноземного суду, при цьому, нормами ПК України встановлені умови притягнення платника податків до відповідальності. Позивач вживав всіх залежних від нього дій для умов забезпечення своєчасного надходження валютних цінностей на відповідні рахунки в строки встановлені чинним законодавством, бере участь у справі з приводу банкрутства контрагента нерезидента, ненадходження валютних цінностей у строк настало не з його вини чи необережності, відтак ТОВ "СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ" не повинно зазнавати негативних наслідків у вигляді застосування до нього відповідальності.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.12.2025 о 10:40.
У підготовче засідання, призначене на 19.12.2025, прибули представники сторін.
Судом закрито підготовче засідання у справі та перейдено до розгляду по суті в судовому засіданні. Представники сторін підтримали обрані правові позиції.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Видами діяльності за КВЕД є: 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням (основний); 33.19 Ремонт і технічне обслуговування інших машин і устатковання; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення; 74.90 Інша професійна, наукова та технічна діяльність, н.в.і.у.; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у.; 45.19 Торгівля іншими автотранспортними засобами; 45.11 Торгівля автомобілями та легковими автотранспортними засобами; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 71.20 Технічні випробування та дослідження; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук.
За результатами перевірки складено акт від 01.05.2025 №1988/04-36-07-09/42878943, яким встановлено порушення ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 15.09.2020 №200915 за період з 15.09.2020 по 17.04.2025 ч.3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за що згідно з ч.5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.
20.05.2025 позивачем подані заперечення на акт перевірки.
Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням в частині нарахувань на суму 2 740 629,03 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 68 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі- ПК України).
Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до положень підпункту 19-1.1.4. пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів.
Приписами статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ) встановлено, що господарська діяльність - будь-яка діяльність, в тому числі підприємницька, пов`язана з виробництвом і обміном матеріальних та нематеріальних благ, що виступають у формі товару.
Зовнішньоекономічна діяльність - діяльність суб`єктів господарської діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності, а також діяльність державних замовників з оборонного замовлення у випадках, визначених законами України, побудована на взаємовідносинах між ними, що має місце як на території України, так і за її межами.
Закон України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон №2473-VIII в редакції чинній на час спірних відносин) визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.
Метою цього Закону є забезпечення єдиної державної політики у сфері валютних операцій та вільного здійснення валютних операцій на території України.
За визначенням понять, наведених у статті 1 Закону № 2473-VIII, валютна операція - операція, що має хоча б одну з таких ознак: а) операція, пов`язана з переходом права власності на валютні цінності та (або) права вимоги і пов`язаних з цим зобов`язань, предметом яких є валютні цінності, між резидентами, нерезидентами, а також резидентами і нерезидентами, крім операцій, що здійснюються між резидентами, якщо такими валютними цінностями є національна валюта; б) торгівля валютними цінностями; в) транскордонний переказ валютних цінностей та транскордонне переміщення валютних цінностей.
Валютне регулювання - діяльність Національного банку України та в установлених цим Законом випадках Кабінету Міністрів України, спрямована на регламентацію здійснення валютних операцій суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами; валютний нагляд - система заходів, спрямованих на забезпечення дотримання суб`єктами валютних операцій і уповноваженими установами валютного законодавства.
Резиденти: а) фізичні особи (громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства), які мають постійне місце проживання на території України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за межами України; б) фізичні особи - підприємці, зареєстровані згідно із законодавством України; в) юридичні особи та інші суб`єкти господарювання з місцезнаходженням на території України, які здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України; г) дипломатичні, консульські, торговельні та інші офіційні представництва України за кордоном, що мають імунітет і дипломатичні привілеї, а також філії та представництва підприємств і організацій України за кордоном, що не здійснюють підприємницької діяльності відповідно до законодавства України; ґ) відокремлені підрозділи юридичних осіб, зазначених в підпункті «б» пункту 8 частини першої цієї статті, а саме філії, представництва, відділення або інші відокремлені підрозділи, що не мають статусу юридичної особи та здійснюють підприємницьку діяльність від імені юридичної особи на території України.
Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.
Приписами статті 4 Закону № 2473-VIII визначено, що валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.
Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.
Резиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в іноземних фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.
Нерезиденти з урахуванням обмежень, визначених цим Законом та іншими законами України, мають право відкривати рахунки в українських фінансових установах та здійснювати через такі рахунки валютні операції.
Резиденти мають право придбавати валютні цінності за кордоном, здійснювати їх транскордонне переміщення та (або) транскордонний переказ з урахуванням обмежень, визначених цим Законом.
У сфері здійснення валютних операцій нерезиденти мають усі права, надані резидентам.
Положеннями частин третьої, шостої, дев`ятої та десятої статті 11 Закону №2473-VIII визначено, що валютний нагляд відповідно до частини другої цієї статті здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду без втручання у відповідні валютні операції та діяльність суб`єктів таких операцій, крім випадків запобігання агентами валютного нагляду проведенню валютних операцій, що не відповідають вимогам валютного законодавства.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства.
Органи валютного нагляду мають право проводити перевірки з питань дотримання вимог валютного законодавства визначеними частинами п`ятою і шостою цієї статті суб`єктами здійснення таких операцій. Під час проведення перевірок з питань дотримання вимог валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок, надання доступу до систем автоматизації валютних операцій, підтвердних документів та іншої інформації про валютні операції, а також пояснень щодо проведених валютних операцій, а агенти валютного нагляду та інші особи, які є об`єктом таких перевірок, зобов`язані безоплатно надавати відповідний доступ, пояснення, документи та іншу інформацію.
У разі виявлення порушень валютного законодавства органи валютного нагляду мають право вимагати від агентів валютного нагляду та інших осіб, які є об`єктом таких перевірок і допустили такі порушення, дотримання вимог валютного законодавства та застосовувати заходи впливу, передбачені законом.
За змістом частини 5 статті 11 Закону № 2473-VIII Національний банк України у визначеному ним порядку здійснює валютний нагляд за уповноваженими установами.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 2473-VIII Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Частиною 2 статті 13 Закону № 2473-VIII визначено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.
Згідно з частиною 3 статті 13 Закону № 2473-VIII, у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).
Статтею 44 Закону України «Про Національний банк України» №679-XIV від 20.05.1999 визначено, що Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні валютного законодавства. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та нагляду належать, зокрема, видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій.
Відповідно до пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління НБУ від 02 січня 2019 року №5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.
Порядок здійснення банком валютного нагляду за дотриманням його клієнтами-резидентами (крім банків) установлених Національним банком України (далі - Національний банк) граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (далі - граничні строки розрахунків) та порядок інформування банком Національного банку про дотримання клієнтами-резидентами (крім банків) та банком граничних строків розрахунків встановлений Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року №7 (далі- Інструкція №7).
Відповідно до пункту 6 розділу ІІ Інструкції №7 Банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за:
1) операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією;
2) операцією резидента з імпорту товарів, якщо на дату оплати резидентом товару [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] нерезидентом не була здійснена поставка за операцією з імпорту товару з оформленням типів МД, зазначених у підпункті 3 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, та відображенням інформації про таке оформлення у реєстрі МД, або документів, зазначених у підпунктах 3, 4 пункту 9 розділу III цієї Інструкції, або в банку немає інформації про здійснення поставки за такою операцією;
3) імпортною операцією резидента, якщо на дату оплати резидентом продукції [а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - на дату здійснення банком платежу на користь нерезидента (дату списання коштів з рахунку банку)] імпортна операція без увезення продукції на територію України не була завершена або в банку немає інформації про завершення імпортної операції без увезення продукції на територію України.
За змістом пункту 7 розділу ІІ Інструкції №7 банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати:
1) оформлення МД типу ЕК-10 «Експорт», ЕК-11 «Реекспорт» на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів;
2) здійснення платежу (списання коштів з рахунку клієнта), а в разі застосування розрахунків у формі документарного акредитива - здійснення банком платежу на користь нерезидента (списання коштів з рахунку банку) - за операціями з імпорту товарів.
Датою здійснення платежу на користь нерезидента - постачальника товару вважається дата здійснення банком платежу на користь нерезидента - постачальника товару, якщо оплата зобов`язань резидента за операцією з імпорту товару здійснюється за рахунок коштів, отриманих від банку на підставі кредитного договору без зарахування цих коштів на поточний рахунок такого резидента в банку.
Відповідно до пункту 9 розділу ІІІ Інструкції №7 Банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків:
1) якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог);
2) у разі експорту товару - після зарахування на поточний рахунок резидента в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента за товар (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за експорт товару здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за товар), або від банку (резидента або нерезидента) за документарним акредитивом, відкритим на користь резидента за операцією з експорту товару, або в порядку, визначеному пунктом 16-2 розділу IV цієї Інструкції;
3) у разі імпорту продукції, яка ввозиться в Україну, - після отримання інформації з реєстру МД про здійснення поставки за імпортною операцією з оформленням МД типу IM-40 «Імпорт», IM-41 «Реімпорт», ІМ-51 «Переробка на митній території», IM-72 «Безмитна торгівля», IM-75 «Відмова на користь держави», IM-76 «Знищення або руйнування» (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню) або після пред`явлення резидентом документа (крім МД), який використовується для митного оформлення продукції (якщо на продукцію, що імпортується, згідно із законодавством України не оформляється МД);
4) у разі імпорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), - після пред`явлення резидентом акта, рахунку (інвойсу) або іншого документа, який згідно з умовами договору засвідчує виконання нерезидентом робіт, надання послуг, передавання прав інтелектуальної власності та інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі);
5) у разі імпорту продукції без її увезення на територію України - після зарахування грошових коштів від нерезидента на поточний рахунок резидента в банку в разі продажу нерезиденту продукції в повному обсязі за межами України (уключаючи кошти, переказані резидентом із власного рахунку, відкритого за кордоном, якщо розрахунки за продаж нерезиденту продукції за межами України здійснювалися через рахунок резидента, відкритий за кордоном, та резидентом подано документи іноземного банку, які підтверджують зарахування коштів від нерезидента за продукцію) або подання документів, що підтверджують використання резидентом продукції за межами України на підставі договорів (контрактів, угод), інших форм документів, що застосовуються в міжнародній практиці та можуть уважатися договором;
6) у разі заміни кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів - після зарахування на поточний рахунок резидента - нового кредитора в банку грошових коштів, що надійшли від нерезидента-боржника за поставлений резидентом - первісним кредитором товар, та за наявності документів про заміну кредитора в зобов`язанні за операцією з експорту товарів.
При цьому, підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності:
документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:
вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;
вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;
між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.
Відповідно до частини 5 статті 13 Закону України № 2473-VIII порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).
Пунктом 14-2 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» зі змінами, внесеними постановою Національного банку України від 07.07.2022 № 142, передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
За змістом ч.7 ст.13 Закону №2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Отже, підставою для зупинення строків, передбачених постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18, є факт прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, а підставою для несплати пені за порушення відповідних строків - рішення суду про задоволення позову.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №820/6335/17.
За змістом частини 8 статті 13 Закону № 2473-VIII центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті.
Отже, порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із статтею 13 Закону № 2473-VII, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості, за кожний день прострочення.
При цьому, валютним законодавством передбачено можливість зняття експортної операції з контролю (завершення здійснення банком валютного нагляду) через припинення зобов`язань між резидентом і нерезидентом як шляхом їх виконання, так і у разі припинення зобов`язання в інший спосіб, зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності умов, передбачених підпунктом 6 пункту 9 та підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції №7.
Судом встановлено, що 15.09.2020 між ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» (Покупець) та Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН (Продавець) було укладено контракт №200915 на поставку товару.
Згідно з п.1.2 контракту найменування, кількість та ціна товару визначаються у рахунках-фактурах на кожну окрему поставку.
Відповідно до п.7.1. Контракту поставка товару здійснюється за умовами, наведеними у комерційних рахунках (інвойсах) та/або у рахунках - фактурах па кожну окрему поставку, в редакції Інкотремс-2010, протягом наведених в них термінів.
Згідно з п.3.4 контракту продавець виставляє рахунки-проформи на оплату відповідної партії товару відповідно до розділу 4 цього Контракту.
За змістом п.4.6. контракту сторони домовились про те, що товар, який придбано покупцем згідно з даним контрактом передасться на реалізацію на території України з кінцевим строком оплати до кінця дії дійсного контракту.
При цьому, умови оплати товар можуть бути змінені за згодою сторін та вказуються у комерційних рахунках та/або рахунках-фактурах на кожну окрему партію товару відповідно.
Покупець також має право достроково оплатити товар повністю або частково, а продавець зобов`язаний прийняти грошові кошти, що надійшли від покупця, в якості належного виконання зобов`язань за цим контрактом. При цьому, передплата, здійснена покупцем, підлягає зарахуванню в рахунок майбутніх поставок товару або на вимогу покупця повертається продавцем протягом 3-х календарних днів з моменту отримання вимоги покупця.
Відповідно до п.4.1 та п.4.2 контракту валютою контракту є євро, валютою оплати за контрактом є євро.
Згідно з п.2.1 контракту загальна вартість контракту дорівнює сумі усіх рахунків до даного контракту.
За змістом п.2.2. контракту вартість товару конкретної партії зазначається у відповідному рахунку на кожну окрему поставку товару.
За змістом п.9.1 та п.9.2 контракту сторони погодили, що спори та/або розбіжності по даному Контракту або у зв`язку з ним, вирішуються відповідно до чинного законодавства України.
Пунктом 11.1 визначено, що контракт набуває чинності після підписання його сторонами й діятиме протягом 1-го (одного) року з моменту його підписання. Закінчення строку дії даного контракту або дострокове припинення строку дії даного контракту не звільняє сторони від повного його виконання та відповідальності за його порушення, яке мало місце під час строку дії даного контракту, а також від гарантійних зобов`язань по даному контракту.
Керуючись положеннями п.11.3 Контракту, яким сторони погодили продовження, зміну або доповненння за їхнім узгодженням, відповідно до додаткової угоди № 1 від 15.09.2021 термін дії даного контракту продовжено до 31.12.2022, а також узгодили, що дана додаткова угода поширює свою дію на відносини сторін контракту, що виникли до його підписання, а саме від 15.09.2020.
Згідно з умовами п.10.1 контракту сторони дійшли згоди, що у випадку порушення сторонами своїх зобов`язань за даним контрактом вони несуть відповідальність, що визначається даним контрактом та чинним законодавством України.
Відповідно до п.10.2 Контракту сторони погодили, що у випадку затримки у поставці Товару більше до 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати узгодженої між Сторонами щодо конкретної поставки Товару, Продавець сплачує Покупцеві пеню у розмірі 0.1% від вартості конкретної партії поставки Товару, яка затримується, за кожен день затримки.
Відповідно до п.10.3 контракту сторони погодили наступне: у випадку прострочення продавцем строку поставки товару від 15 до 30 календарних днів, а також окремо у випадку недопоставки товару чи поставки товару не у повному комплекті чи не у повній кількості, продавець сплачує покупцю штраф у валюті контракту в розмірі 10 (десяти) % від суми непоставленого або недопоставленого товару за кожний день прострочення поставки або недопоставки товар, включаючи день оплати, на підставі письмової претензії покупця, а також відшкодовує покупцю понесені покупцем документально підтвердженні збитки згідно вимог даного контракту, на підставі письмової претензії покупця. До того ж, продавець зобов`язаний поставити залишок непоставленого товару протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання відповідною письмового повідомлення покупця про це. Всі витрати, викликані допоставкою недопоставленого товару, включаючи транспортні та митні витрати, несе продавець.
Пунктом 10.4 контракту сторони погодили, що у випадку порушення строків поставки, більш ніж на 30 календарних днів, покупець має право розірвати даний контракт в односторонньому порядку й вимагати відшкодування всіх збитків і витрат, пов`язаних з виконанням даного контракту.
За змістом п.10.6 контракту незалежно від сплати штрафу у валюті контракту, сторона, що порушила умови даного контракту, відшкодовує іншій стороні фактично нанесені (тобто реально обліковані) в результаті цього документально підтверджені збитки в частині, не покритій штрафом, у валюті контракту, на підставі письмової претензії відповідної сторони.
На виконання досягнутих сторонами домовленостей, згідно з проформою-інвойсом (Proforma-invoice) №200665 покупець перерахував продавцю 40% в сумі 59 240,00 Євро від загальної вартості товару в розмірі 148 100,00 Євро згідно з платіжним дорученням №233JBKLM2 від 02.02.2022.
Враховуючи вимоги п. 21 Положення №5 граничним строком надходження товару є 01.02.2023.
Таким чином, Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН здійснено дві часткові поставки товару на загальну суму 48 940,00 Євро, проте покупець, на виконання умов Контракту, сплатив продавцю 40% від загальної вартості товару в сумі 59 240,00 Євро № 233JBKLM2 від 02.02.2022.
Враховуючи вимоги п. 21 Положення №5 граничним строком надходження товару є 26.03.2023.
Позивачем вказано, що Lutzenkirchen Lagertechnik GmbН не здійснено поставки товару відповідно до передоплати та/або не повернено суму передоплати.
Відповідно до частини першої статті 13 Закону №2473-VIII «Про валюту і валютні операції» (далі - Закон №2473), Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.
Відповідно до частини другої статті 13 Закону №2473, у разі встановлення НБУ граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання. Згідно з положеннями пункту 142 Постанови Правління НБУ «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» від 24.02.2022 №18 (далі - Постанова №18) граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.
При прийнятті рішення суд враховує, що ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» не припустилось порушення строків розрахунків за Контрактом №200915 від 15.09.2020, а порушення таких строків допустило Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH, тобто нерезидент, що підтверджується рішенням іноземного суду, при цьому, нормами ПК України встановлені умови притягнення платника податків до відповідальності.
Згідно із п. 109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Статтею 112 ПК України встановлені загальні умови притягнення до фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень та порушення іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Згідно із п. 112.1 ст. 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 112.2 ст. 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Пунктом 112.7 статті 112 ПК України визначено що, якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.
Судом встановлено, що в Суді у справах про неплатоспроможність м. Кельна у справі №70f IN 214/22 було прийнято кредиторську вимогу ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ», підтвердженням чого є лист від 03.07.2023, до якого додано витяг з таблиці неплатоспроможності Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH.
Згідно з вказаним витягом ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» є кредитором у справі про неплатоспроможність Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH на суму 81 835,00 Євро.
Позивач зазначає, що рішення суду про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 надавалося представникам контролюючого органу під час проведення перевірки з відповідним перекладом, що не заперечується відповідачем.
Судом також встановлено, що ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» направлялась анкета-претензія від 18.04.2023 до Суду у справах про неплатоспроможність м.Кельна у справі №70f IN 214/22з. Позивач також звернувся до уповноваженої особи, заявивши про себе в якості кредитора Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH, відповідна кредиторська вимога була зареєстрована.
Частиною сьомою статті 13 Закону № 2473-VІІІ передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.
Враховуючи, що позивач в судовому порядку здійснює стягнення з компанії-нерезидента суму заборгованості у розмірі 81 835,00 Євро за невиконання умов контракту від 15.09.2020 №200915, суд вважає, що в силу ч.7 ст. 13 Закону № 2473-VІІІ позивач звільняється від відповідальності у виді пені за порушення строків здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом).
Відповідне питання може бути вирішено лише після ухвалення Судом у справах про неплатоспроможність м. Кельна у справі №70f IN 214/22з судового рішення.
Оскільки як станом на день проведення перевірки, так і станом на день розгляду справи судом відповідного рішення не ухвалено, строк, встановлений відповідно до статті 13 Закону № 2473-VІІІ, вважається зупиненим з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.
Відповідно до ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд у справі Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638 вказав, що сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.
Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах.
Як зазначив Європейський суд у справі Yvone van Duyn v. Home Office, принцип правової визначеності означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатись на зобов`язання, взяті державою, навіть якщо такі зобов`язання містяться в законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії.
Така дія названого принципу пов`язана із іншим принципом - відповідальності держави, який полягає в тому, що держава не може посилатись на власне порушення зобов`язань для запобігання відповідальності.
Таким чином, позивач мав обґрунтовані сподівання, з урахуванням наведеного принципу правової визначеності, що у випадку вчинення всіх залежних від нього дій, спрямованих на стягнення з компанії-нерезидента Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH суми заборгованості, в тому числі в судовому порядку, податковим органом в силу ч.7 ст. 13 Закону № 2473-VІІІ пеня не буде нараховуватись.
Проте податковим органом не враховані обставини відсутності вини в діях ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» за порушення компанією-нерезидентом Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH умов контракту від 15.09.2020 №200915, та вчинення позивачем всіх законодавчо встановлених та контрактом передачених дій на стягнення суми заборгованості, внаслідок чого відповідач дійшов хибних висновків про наявність порушення ТОВ «СТАЛКЕР СКЛАДСЬКІ РІШЕННЯ» при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 15.09.2020 №200915 за період з 15.09.2020 по 17.04.2025 ч.3 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за що згідно з ч.5 ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції» нараховується пеня за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД.
Стосовно твердження відповідача щодо надання претензійно-позовних документів позивачем без перекладу, суд зазначає, що вказаний факт не спростовує вчинення позивачем дій на стягнення в судовому порядку заборгованості з Lutzenkirchen Lagertechnik GmbH та, як наслідок, звільнення позивача від відповідальності до моменту винесення судового рішення Судом у справах про неплатоспроможність м. Кельна у справі №70f IN 214/22з, а є підставою для направлення вимоги щодо надання документів з перекладом.
Отже, за результатами розгляду справи судом не підтверджені висновки Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, викладені в акті перевірки від 01.05.2025 №1988/04-36-07-09/42878943.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є доведеними, а позов таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 29 грудня 2025 року.

Суддя Р.З. Голобутовський