Справа № 440/12052/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 26 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/12052/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2025 позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області №4 від 03 червня 2025 року, отриманого 10 червня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що упереджено і не об`єктивно податковий орган провів документальну позапланову виїзну перевірку, що відобразилось в безпідставному нарахуванні штрафних санкцій на підставі відсутніх документів, поза межами підприємства ДП «Жовтневий спиртовий завод». Вказує на те, що перевірка була здійснена контролюючим органом без належної перевірки документів та поза межами підприємства, що суперечить вимогам ПК України. Відтак, вважає, винесене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 04 вересня 2025 року позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року позовну заяву Прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розпорядженням керівника апарату Полтавського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року № 256 відповідно до пункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 440/12052/25 за результатами якого головуючим суддею у справі визначено суддю Чеснокову А.О.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 позовну заяву прийнято до провадження.

03.11.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти позовних вимог просив у їх задоволенні відмовити. Вказував на те, що надані платником податків первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій, господарські операції не підтверджено належними первинними документами, а в сукупності з виявленими фактами свідчать про порушення норм Податкового кодексу України та не дають змогу ідентифікувати здійснену операцію, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД», а тому не можуть бути підставою для віднесення сум до складу податкового кредиту підприємства. Вважає, що податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, тобто правомірно, а тому адміністративний позов є безпідставним, необґрунтованим нормами матеріального права та не підтверджений належними доказами, тобто таким, що задоволенню не підлягає.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.11.2025 заперечення Головного управління ДПС у Полтавській області проти розгляду справи № 440/12052/25 за правилами спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України від 06.07.2005 №2747-IV (надалі також КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Статтею 258 КАС України визначено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

За відсутності клопотань сторін про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Відповідно до п.п. 20.1.4, п. 20.1 ст. 20, п.п. 78.1.7 п. 78.1 ст.78, п. 82.2 ст.82 пп. 69.2 2 п.69 підрозділу 10 «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповненнями), згідно з наказом ГУ ДПС у Полтавській області № 375-П від 31.01.2025 розпочато проведення документальної позапланової виїзної перевірки ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» (податковий номер 00374829), (надалі ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» або підприємство) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по останній день проведення перевірки, правильності нарахування та обчислення єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по останній день проведення перевірки.

З направленнями на право проведення перевірки 04.02.2025 ознайомлено під підпис керуючого припиненням ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» Скубака Андрія Володимировича.

За результатами перевірки складено акт від 28.04.2025 №5610/16-31-07-04-02/00374829, згідно висновку якого встановлено порушення: п.185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 194.1 ст. 194 п. 198.1, п.198.2, п. 198.3 п.198.6 ст. 198 ПК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року за № 996-XIV, п. 1.2, п. 2.1, п. 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за № 88, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, зокрема:

1) розбіжність між даними декларацій з ПДВ та даними ЄРПН. В ході проведення перевірки встановлено відсутність відображення у складі податкових зобов`язань з ПДВ податкові накладні на суму ПДВ 1666 грн. ???

2) перевіркою встановлено взаємовідносини ДІ «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» (Замовник) та ТОВ «ГОФЕР» (Підрядник) по придбанню робіт/послуг всього на суму 7 410 300.10 грн., в т.ч. ПДВ 1 235 050,01 грн., а саме: монтажні роботи на об`єкті Замовника "Реконструкція будівлі" (зі зміною функціонального призначення об?єкта) за адресою: м. Карлівка вул. Полтавська, За результатами проведеного аналізу наданих для перевірки документів та наявною податковою інформацією, враховуючи зміст і специфіку зазначених в податкових накладних робіт, встановлено факти, які вказують на відсутність у ТОВ «ГОФЕР» технічної та фізичної можливості виконання робіт з будівельно-монтажних робіт на об?сктах замовника по вул. Полтавській, 3, м. Карлівка, Полтавського району Полтавської області. Крім того, до перевірки не надано підтверджуючих документів щодо ввезення на територію матеріалів, обладнання, техніки та перебування працівників ТОВ «ГОФЕР на території підприємства ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» для здійснення будівельних робіт. Згідно ЄРПН у ТОВ «ГОФЕР, відсутні послуги з транспортування ТМЦ на адресу вул. Полтавській, 3. м. Карлівка, Полтавського району Полтавської області, відсутні оренда офісних та складських приміщень для зберігання раніше придбаних матеріалів, обладнання, спецтехніки, вантажного транспорту. По вищезазначеному контрагенту посчтачальнику неможливо підтвердити взаємовідносини стосовно врахування реального часу здійснення операцій, місцезнаходження майна, наявності трудових ресурсів та іншого майна, які економічно необхідні для надання послуг, що свідчить про відсутність необхідних умов для виробничих активів, транспортних засобів, спецтехніки та обладнання.

3) встановлено розбіжності між даними декларацій з ПДВ та даними ЄРПН, зокрема в травні 2019 по підприємству ТОВ «НВПТЕХ-АС» ( п.н. 35171386) зареєстровано п/н 7 від 03.05.2019 на суму ПДВ 4068,5 грн, а ДП «Жовтневий спиртзавод» включено до податкового кредиту суму ПІДВ - 4220.62 грн., розбіжність складає 153 грн. В січні 2021 по підприємству ТОВ "РОСТГРУП-АВТО" (п.н. 37965913) зареєстровано п/н 2 від 31.01.2021 на суму ПДВ - 833,33 грн., а ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» включено до податкового кредиту суму ПДВ - 2500 грн., розбіжність складає 1667 грн. Підприємством ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» включено до складу податкового кредиту декларації за лютий 2022 року податкову накладну 1873 від 17.11.2021 на суму ПДВ 3812 грн., реєстрацію якої зупинено по взаємовідносинам з постачальником ТОВ "НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017» ( п.н. 41022256).

На підставі висновків викладених в акті перевірки ГУ ДПС у Полтавській області було винесене податкове повідомлення-рішення від 03.06.2025 №4.

Позивач не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням № 4 від 03.06.2025р., оскільки вважає його таким, що суперечать чинному законодавству та не відповідає фактичним обставинам, внаслідок чого таке рішення підлягає скасуванню, звернувся до ДПС України для оскарження в адміністративному порядку зі скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.

31.07.2025р. на адресу ДП «Жовтневий спиртзавод» надійшло рішення ДПС України «Про відмову платнику податків у поновлені пропущеного строку на подання скарги в адміністративному порядку» від 28.07.2025р. та рішення «Про залишення скарги без розгляду» від 29.07.2025р.

Вважаючи дії податкового органу протиправними, а податкове повідомлення- рішення безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Перевіркою встановлено розбіжності між показниками податкових декларацій з податку на додану вартість та даними Єдиного реєстру податкових накладних, зокрема за вересень 2021 року у сумі 1666 грн.

Відповідно до пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів та послуг на митній території України.

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Пунктом 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування визначається виходячи з договірної вартості товарів/послуг.

Згідно з пунктом 194.1 статті 194 ПК України операції з постачання товарів/послуг оподатковуються за основною ставкою податку.

Як убачається з акта перевірки, позивачем не відображено у складі податкових зобов`язань з ПДВ податкові накладні №1 від 01.09.2021 та №2 від 29.09.2021, зареєстровані в ЄРПН, на загальну суму ПДВ 1666,67 грн.

Крім того, в акті перевірки зафіксований факт ненадання позивачем первинних документів для підтвердження господарських операцій за період з 01.01.2018 по 21.04.2025.

З огляду на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позивач не надав жодних належних і допустимих доказів, які б спростовували встановлені контролюючим органом розбіжності та висновки, викладені в акті документальної перевірки. При цьому суд враховує, що позивачем не було подано первинних документів чи інших доказів, які підтверджували б правомірність його дій, ані під час проведення перевірки, ані в ході судового розгляду справи.

Таким чином, суд погоджується з висновком відповідача про заниження позивачем податкових зобов`язань з ПДВ у зазначеній сумі з порушенням вимог пунктів 185.1, 187.1, 188.1, 194.1 Податкового кодексу України.

Щодо формування податкового кредиту за операціями з ТОВ «ГОФЕР».

Перевіркою встановлено, що ДП «Жовтневий спиртовий завод» включило до складу податкового кредиту суми ПДВ за операціями з ТОВ «ГОФЕР» на загальну суму 1 235 050,01 грн за договорами щодо виконання будівельно-монтажних робіт.

Згідно з відомостями Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ГОФЕР» на адресу ДП «Жовтневий спиртовий завод» зареєстровано податкові накладні, перелік яких наведений у таблиці на сторінках 16 17 акта перевірки. Суми податку на додану вартість, зазначені у таких податкових накладних, позивачем включено до складу податкового кредиту та відображено у податкових деклараціях з ПДВ у рядку 10.1, який призначений для відображення сум податку за операціями з придбання товарів, робіт або послуг, що використовуються виключно у межах господарської діяльності платника податку та є об`єктом оподаткування ПДВ.

Разом з тим, формальне включення сум податку до податкової звітності саме по собі не підтверджує факту здійснення господарської операції, оскільки відповідно до податкового та бухгалтерського законодавства визначальним є не лише наявність податкових накладних, а реальність здійснення відповідних робіт та їх підтвердження первинними документами.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки ДП «Жовтневий спиртовий завод» не надало актів виконаних робіт, які повинні складатися за результатами виконання будівельно-монтажних робіт та відповідати вимогам державних стандартів, будівельних норм, інших нормативно-правових актів і умов договору підряду.

Суд зазначає, що акти виконаних робіт є базовими первинними документами, які фіксують факт, обсяг, зміст та результат виконаних робіт. Їх відсутність унеможливлює встановлення факту реального виконання робіт, визначення їх обсягу, вартості, а також підтвердження того, що такі роботи дійсно виконувалися конкретним контрагентом.

Відповідно до статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, мають господарську компетенцію, тобто сукупність прав та обов`язків, необхідних для здійснення відповідної діяльності, володіють відокремленим майном та несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах такого майна.

Застосовуючи зазначену норму, суд виходить з того, що можливість виконання господарської операції повинна оцінюватися не декларативно, а з урахуванням фактичної наявності у контрагента необхідних ресурсів трудових, матеріальних, технічних та організаційних.

У ході перевірки контролюючим органом проаналізовано можливість реалізації ТОВ «ГОФЕР» своєї господарської компетенції. Згідно з даними ІКС «Податковий блок», основним видом діяльності ТОВ «ГОФЕР» є інша діяльність із прибирання будинків і промислових об`єктів, що не кореспондує з характером будівельно-монтажних робіт, зазначених у податкових накладних.

Крім того, наявні у ТОВ «ГОФЕР» трудові ресурси, згідно даних ІКС Податковий блок, основні засоби та запаси є мінімальними і об`єктивно не дозволяють виконувати масштабні будівельно-монтажні роботи, що потребують спеціалізованої техніки, кваліфікованого персоналу та значних матеріальних ресурсів.

Суд звертає увагу, що позивачем не надано жодних підтверджуючих документів щодо:

· ввезення або придбання будівельних матеріалів;

· використання будівельної техніки та обладнання;

· транспортування товарно-матеріальних цінностей;

· перебування працівників ТОВ «ГОФЕР» на об`єкті виконання робіт.

Відповідно до даних ЄРПН у ТОВ «ГОФЕР» відсутні операції з транспортування матеріалів на адресу об`єкта, а також відсутні договори оренди складських та виробничих приміщень. Така сукупність обставин виключає можливість підтвердження реального часу, місця та способу здійснення господарських операцій.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ це документ, який не лише формально містить реквізити, а підтверджує фактичне здійснення господарської операції.

Стаття 9 цього Закону встановлює, що первинні документи є єдиною підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, а тому вони повинні бути складені під час здійснення операції або безпосередньо після її завершення та відображати реальний зміст такої операції.

Аналогічні вимоги містяться у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України № 88, яке встановлює обов`язкові реквізити первинних документів та прямо забороняє прийняття до обліку документів, що не підтверджують реальність господарської операції або суперечать законодавству. А саме: Відповідно до п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення. Пунктом 2.4 передбачено, що первинні документи (на паперових і машино-зчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Крім того, пунктами 2.15, п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Суд зазначає, що для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок, встановлений Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV.

Таким чином, операції, що формують витрати та податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд зазначає, що вимога підтвердження реальності господарських операцій безпосередньо випливає з норм Податкового кодексу України.

Так, відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність це діяльність, спрямована на отримання доходу, яка передбачає фактичне виконання робіт або надання послуг.

Пункт 44.1 статті 44 ПК України зобов`язує платників податків вести податковий облік виключно на підставі первинних документів, а формування податкової звітності на підставі непідтверджених даних прямо забороняється.

Відповідно до п.198.1. ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/ нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п.198.2. ст.198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з рахунку платника податку в банку / небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/ послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; - дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. статті 198 ПК України передбачено, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи; - ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відтак, Положення пунктів 198.1, 198.2 та 198.3 статті 198 ПК України надають право на податковий кредит лише у разі фактичного придбання товарів або отримання послуг, а не внаслідок формального оформлення документів без реального економічного змісту операції.

Таким чином, визначальною та самостійною підставою для встановлення порушення є відсутність підтвердження реальності господарських операцій належними первинними документами. У сукупності з відсутністю у контрагента необхідних ресурсів такі обставини свідчать про неможливість фактичного виконання заявлених робіт.

Позивачем не надані до суду документі, які б підтверджували реальні зміни майнового стану платника податків, та які б дозволяли ідентифікувати здійснену операцію та, відповідно, які можуть бути правовою підставою для формування податкового кредиту.

Зазначений підхід узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, відповідно до якої визначальним при вирішенні податкових спорів є дослідження сукупності обставин та первинних документів, що підтверджують або спростовують реальність господарських операцій.

Щодо розбіжностей між даними декларацій з ПДВ та даними в ЄРПН.

Судом також встановлено, що позивачем включено до складу податкового кредиту суми ПДВ, які не відповідають даним ЄРПН, а також суми за податковими накладними, реєстрацію яких було зупинено, зокрема: в травні 2019 по підприємству ТОВ "НВП ТЕХ-АС" п.н. 35171386 зареєстровано п/н 7 від 03.05.2019 на суму ПДВ - 4068,5 грн., а ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» включено до податкового кредиту суму ПДВ 4220,62 грн., розбіжність складає 153 грн. в січні 2021 по підприємству ТОВ "РОСТГРУП-АВТО" п.н. 37965913 зареєстровано п/н 2 від 31.01.2021 на суму ПДВ 833,33 грн., а ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» включено до податкового кредиту суму ПДВ 2500 грн., розбіжність складає 1667 грн. Підприємством ДП «ЖОВТНЕВИЙ СПИРТЗАВОД» включено до складу податкового кредиту Декларації за лютий 2022 року податкову накладну 1873 від 17.11.2021 на суму ПДВ 3812 грн. реєстрацiю якої зупинено по взаємовідносинам з постачальником ТОВ "НАДЕЖДА РИТЕЙЛ 2017" (41022256).

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст.14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Водночас суд встановив, що позивачем не було надано ані під час проведення перевірки, ані під час судового розгляду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували фактичне отримання відповідних товарів або послуг у розмірах, заявлених у податковому кредиті, а також пояснювали наявні розбіжності між даними податкової звітності та ЄРПН.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пункт 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачає, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Суд також бере до уваги, що наявні розбіжності між сумами ПДВ, задекларованими позивачем, та даними ЄРПН не були належним чином обґрунтовані та документально підтверджені останнім, що свідчить про формування податкового кредиту без правових підстав.

За таких обставин суд доходить висновку, що дії Головного управління ДПС у Полтавській області щодо встановлення зазначених порушень та визначення податкових зобов`язань ґрунтуються на вимогах Податкового кодексу України, є законними, обґрунтованими та здійсненими в межах наданих повноважень.

Відсутність у позивача належних первинних документів, які б підтверджували реальність господарських операцій та правомірність формування податкового кредиту, унеможливлює спростування висновків контролюючого органу та є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд вважає, що відповідач при винесені оскаржуваного податкового повідомлення-рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно та своєчасно, а оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що не підлягає скасуванню.

Одночасно, судом враховується, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ДП «Жовтневий спиртовий завод» задоволенню не підлягають.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6-10, 139, 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову Державного підприємства "Жовтневий спиртовий завод" (вул. Полтавська, 3, м. Карлівка, Полтавська область, 39503) до Головного управління ДПС у Полтавській області (вул. Європейська, буд. 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014) про скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова