Справа № 120/11413/25
Суддя: Чернюк Алла Юріївна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

30 грудня 2025 р. Справа № 120/11413/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Чернюк Алли Юріївни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивований тим, що пенсійний орган протиправно не надав відповідь на запит представника позивача від 23.05.2025 в порушення вимог Закону України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою від 19.08.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позові відповідач зазначив, що правові підстави для надання представнику позивача відповіді на його запит відсутні, оскільки до заяви додана довіреність, яка не засвідчена належним чином.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставин справи.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року по справі № 120/10139/22 адміністративний позов задоволено частково, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії на визначений ним банківський рахунок, починаючи з 15.02.2022 року.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі № 120/10139/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено повністю та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перерахувати розмір та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 21 лютого 2011 року на визначений пенсіонером банківський рахунок, з врахуванням виплачених за 6 місяців сум, в розмірі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058- IV

27.11.2023 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою та просив:

1. повідомити підстави невиконання рішення суду в частині зобов`язання перерахувати розмір та поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 21 лютого 2011 року відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV;

2. надіслати на адресу представника довідку про розмір нарахованої та виплаченої пенсії за віком ОСОБА_2 з 21.02.2009 року по грудень 2023 року;

3. надіслати на адресу представника виписку з протоколу про призначення (перерахунок) пенсії з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії;

4. виплатити компенсацію за весь час невиплати пенсії.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.12.2023 року повідомлено, що на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24.07.2023 року у справі №120/10139/22, гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено перерахунок пенсії щодо поновлення виплати пенсії за віком з 21.02.2011 року на визначений пенсіонером банківський рахунок, з врахуванням виплачених за 6 місяців сум, в розмірі відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058- IV.

27.01.2025 року представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою та просив:

1. повідомити про стан виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі № 120/10139/22;

2. надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію (з точним відображенням дат та сум виплачених коштів) ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 за період з 21.02.2011р. по січень 2025 року;

3. надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 21.02.2011р. по січень 2025 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій;

4. виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з дати звернення - 21.02.2011 року по дату фактичної виплати у встановленому Законом розмірі;

5. повідомити дату та спосіб виплати. 6. Відповідь надати протягом 5 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 31.01.2025 року повідомлено, що до заяви було долучено сканкопію довіреності на представлення інтересів ОСОБА_1 , однак вказана сканкопія не засвідчена належним чином.

23.05.2025 року представник позивача повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою, в якій просив:

1. повідомити підстави не виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2023 року по справі № 120/10139/22;

2. повідомити підстави визначення ОСОБА_1 як особи якій не здійснюється масовий перерахунок розміру пенсії;

3. повідомити підстави не врахування при розрахунку пенсії всіх передбачених законом надбавок та доплат;

4. надіслати довідку про нараховану та фактично виплачену пенсію (з точним відображенням дат та сум виплачених коштів) ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_1 за період з 21.02.2011 року по травень 2025 року;

5. надіслати виписку з розпорядження про призначення (перерахунок) пенсії з 21.02.2011р. по травень 2025 року з інформацією про періоди страхового стажу та заробітної плати (доходу), яка врахована при розрахунку пенсії з врахуванням всіх законодавчих актів та постанов КМУ щодо перерахунку пенсій;

6. виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії з дати звернення - 21.02.2011 року по дату фактичної виплати у встановленому Законом розмірі;

7. виплатити компенсацію втрати частини доходу за невиплату пенсії у встановленому Законом розмірі;

8. відповідь надати протягом 5 днів.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 28.05.2025 року повідомлено, що запитувана Вами інформація за своїм змістом, відповідно до ст. 11 Закону України «Про інформацію», є відомостями про особу, тобто є її персональними даними. Відтак, на відносини, які виникають та пов`язані із обробкою, використанням та поширенням таких відомостей, застосовуються норми Закону України «Про захист персональних даних.».

В даному листі відповідач зазначив, що правові підстави для надання представнику позивача відповіді на його запит відсутні, оскільки до заяви додана довіреність, яка не засвідчена належним чином.

Представник позивача, вважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації визначає Закон України від 13.01.2011 №2939-VI "Про доступ до публічної інформації" (далі по тексту - Закон №2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За змістом пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною першою статті 19 Закону №2939-VI запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною п`ятою статті 19 Закону №2939-VI передбачено, що запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Підставою для відмови у наданні представника позивача відповіді на запит від 23.05.2025 слугував той факт, що до заяви додана довіреність, яка не засвідчена належним чином.

Надаючи оцінку такій відмові відповідача, суд зазначає, що відповідно до статті 13 Закону України від 23.06.2005 №2709-IV "Про міжнародне приватне право" документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Для вчинення будь-яких нотаріальних дій, у тому числі, і для засвідчення правильності перекладу та копій, документи, які складено за кордоном повинні прийматися нотаріусами за умови їх легалізації або проставляння апостилю, якщо інше не передбачено міжнародними договорами.

Існує два способи засвідчення: консульська легалізація та проставлення апостиля.

Легалізація документів та/або проставлення апостиля - це процес підтвердження походження документів. Як апостиль, так і легалізація підтверджують справжність підпису особи, що засвідчила документ.

Апостиль ставиться для використання документів в країнах, які підписали Гаазьку конвенцію, яка була прийнята в 1961 році, згода на обов`язковість якої надана Законом України "Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів" та вступила в силу в Україні в 2003 році.

Згідно з статтею 1 Гаазької конвенції ця Конвенція поширюється на офіційні документи, які були складені на території однієї з Договірних держав і мають бути представлені на території іншої Договірної держави.

Для цілей цієї Конвенції офіційними документами вважаються: a) документи, які виходять від органу або посадової особи, що діють у сфері судової юрисдикції держави, включаючи документи, які виходять від органів прокуратури, секретаря суду або судового виконавця; b) адміністративні документи; c) нотаріальні акти; d) офіційні свідоцтва, виконані на документах, підписаних особами у їх приватній якості, такі як офіційні свідоцтва про реєстрацію документа або факту, який існував на певну дату, та офіційні і нотаріальні засвідчення підписів.

Отже, у силу приписів пункту d частини другої статті 1 Гаазької конвенції довіреність, видана особою приватного права, є офіційним документом та на неї поширюються вимоги цієї конвенції.

Статтею 3 цієї Конвенції передбачено, що єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями Конвенції, документ, на якому проставлено апостиль, не потребує ніякого додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці Конвенції.

Відповідно до статті 4 Конвенції передбачений в частині першій статті 3 апостиль проставляється на самому документі або на окремому аркуші, що скріпляється з документом; він повинен відповідати зразку, що додається до цієї Конвенції.

Таким чином, для цілей прийняття документа, складеного в Ізраїлі та звільнення його від процедури консульської легалізації, він повинен містити апостиль або бути скріпленим з апостилем.

Як видно зі змісту довіреності від 08.09.2024, що міститься в матеріалах справи, та була додана до заяви від 23.05.2025, на ній проставлений апостиль, про що свідчать отвори прошивання документів стрічкою.

Крім іншого, безпосередньо апостиль свідчить, що він проставлений на документі про засвідчення підпису ОСОБА_1 , згідно з яким останній у присутності добровільно та власноручно підписав прилучений документи, зазначений літерою "А".

Також, як видно з перекладу апостилю, у пункті 9 зазначено: Печатка суду: Мировий Суд м. Тель Авів.

Точність перекладу печатки Апостиль на українську мову засвідчено нотаріусом.

Тобто переклад самих печаток, відбитки яких містяться на апостилі були здійснені, що видно з перекладу апостилю. Щодо круглої печатки, яка також міститься на засвідченні перекладу апостилю та довіреності, то така є печаткою самого нотаріуса, яка використовується ним у своїй діяльності, та проставлена поряд з його підписом, та не потребує додаткового перекладу.

З огляду на викладене, суд вважає, що відмова пенсійного органу у наданні представнику позивача інформації на звернення від 23.05.2025 є протиправною.

Таким чином, необхідно зобов`язати відповідача надати по суті відповідь представнику позивача на заяву від 23.05.2025.

Відповідного висновку дійшов також Сьомий апеляційний адміністративний суд в постанові від 06.01.2025 року по справі №560/21064/23 при аналогічних правовідносинах.

Разом з тим, за змістом позовних вимог позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не надання відповіді по суті на звернення представника по довіреності. Водночас, оскільки відмова у наданні відповіді на вказану заяву викладена в листі від 28.05.2025 року № 6894-6201/А-02/8-0200/25 є формою активної поведінки суб`єкта владних повноважень, то суд доходить до висновку про необхідність визнання протиправними відповідних дій відповідача та часткового задоволення позовних вимог у цій частині.

Стаття 56 Конституції України встановлює право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Засади та сутність інституту моральної шкоди визначені в Цивільному кодексі України, статтею 23 якого передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи; моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У позовній заяві позивач не вказав належних обґрунтувань щодо факту заподіяння йому моральних або фізичних страждань внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача, не зазначив, а також не підтвердив наявності причинного зв`язку між моральною шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача, що оспорюється. Доводи позивача у цій частині позовних вимог мають загальний характер і фактично лише обмежуються посиланням на заподіяння йому моральної шкоди.

Під час розгляду справи суду позивач не надав доказів на підтвердження моральної шкоди, наявності причинного зв`язку між такою шкодою і протиправною бездіяльністю відповідача та вини останнього в її заподіянні. Тому правові підстави для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у наданні представнику ОСОБА_1 інформації на заяву від 23.05.2025.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області надати по суті відповідь представнику ОСОБА_1 на заяву від 23.05.2025.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Зодчих, 22, м. Вінниця, Вінницька область, 21005, )

Суддя Чернюк Алла Юріївна