Справа № 517/1269/25
Суддя: Меєчко О. М.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 517/1269/25
Провадження № 2-а/517/8/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року с-ще Захарівка

Захарівський районний суд Одеської області в складі

головуючого судді Меєчка О.М.,

за участю секретаря судового засідання Хасанової С.Т.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Захарівка адміністративну справу за позовом представника позивача - адвоката Пригузи Сергія Дмитровича, поданим в інтересах ОСОБА_1 до старшого інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Атамана Михайла Михайловича,Головного управління Національної поліції в Одеській області, Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі

установив:

Представник позивача - адвокат Пригуза С.Д.через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до старшого інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Атамана М.М., Головного управління Національної поліції в Одеській області, Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі.

У позовній заяві представник позивача вказує, що 03 грудня 2025 року старшим інспектором ВнП № 2 Розділянського РВП ГУНП в Одеської області Атаманом М.М. складено постанову серії ЕНА № 6272703 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

У даній постанові зазначено, що 03 грудня 2025 року о 14 год 58 хв по вул. Європейська в с-щі Захарівка Розділянського району Одеської області, водій керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування транспортним засобом Захарівським районним судом Одеської області, чим порушив пункт 2.1(а) ПДР.

Вважає, що вказана вище постанова є незаконною та підлягає скасуванні виходячи із такого.

Так, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити. Відтак у інспектора були відсутні законні підстави для його зупинки, у зв`язку із чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати.

Також, у справі є дані, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а саме інспектором прикордонної служби, а тому відповідно до статті 235-1 КУпАП складати матеріали та розглядати справу про адміністративне правопорушення відносно нього повинна була розглядати Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Крім того, із матеріалів даної справи не вбачається, що відповідач вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені статтею 268 КУпАП, в тому числі на отримання правової допомоги, тобто було порушено його право на захист.

Ураховуючи наведене вище представник позивача, вважає, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП, а відтак просить суд скасувати постанову серії ЕНА № 6272703 від 03 грудня 2025 року, якою його було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 126 КУпАП та закрити провадження у справі.

18 грудня 2025 року від Захарівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області до суду надійшла інформація про місце проживання (перебування) позивача (а.с. 15).

Ухвалою Захарівського районного суду Одеської області від 18 грудня 2025 року поновлено строк звернення до суду, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей провадження, визначених статтею 286 КАС України, без виклику учасників справи на підставі матеріалів справи (у письмовому провадженні). Роз`яснено відповідачам право та порядок подачі відзиву, встановлено строк подачі суду відзиву на позовну заяву та доказів по справі. Вирішено питання про витребування доказів (а.с. 16-17).

26 грудня 2025 року від ВнП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області до суду надійшли витребувані докази, а саме: належним чином завірені копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП (згідно постанови серії ЕНА № 672703 від 03 грудня 2025 року) (а.с. 25-39).

26 грудня 2025 року від Головного управління Національної поліції в Одеській області представника відповідачки через підсистему Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити (а.с. 40-43).

Відзив на позовну заяву мотивований таким. Так, щодо тверджень представника позивача відносно відсутності законних підстав для зупинки транспортного засобу вказує, що такі не відповідають дійсності, оскільки інспекторами після перевірки по базі ІПНП транспортного засобу ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_1 було установлено, що власник транспортного засобу у відповідності до постанови судді Фрунзівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2024 року був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Встановлені обставини й стали причиною зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .

Щодо тверджень представника позивача про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем - інспектором прикордонної служби та складати відносно останнього адміністративні матеріали повинна Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України зазначає, що Державна прикордонна служба не входить до складу ЗСУ, а отже військова інспекція безпеки дорожнього руху жодного відношення до позивача не має.

Щодо тверджень представника позивача про те, що інспектор поліції не вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його прав, передбачених статтею 268 КУпАП вказує, що в пункті 8 постанови № 6272703 від 03 грудня 2025 року «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» позивач поставив свій підпис, що підтверджує факт роз`яснення позивачу його передбачених законом прав.

Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, суд дійшов такого висновку.

За змістом статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до частини 1 статті 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною 1 статті 8 КАС України, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Оскільки предметом оскарження є постанова про накладення адміністративного стягнення, суд повинен перевірити законність та обґрунтованість винесення постанови та дослідити, чи було дотримано порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, чи не пропущено строки, встановлені для розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, чи виконано вимоги закону при розгляді справи та інше.

Судом установлено, що 03 грудня 2025 року старшим інспектором ВнП № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Атаманом М.М. винесено постанову, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП України та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штраф в сумі 20400 гривень (а.с. 30).

За змістом вказаної вище постанови 03 грудня 2025 року о 14 год 58 хв по вул. Європейська в с-щі Захарівка Розділянського району Одеської області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2107», державний номерний знак НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування транспортним засобом Захарівським районним судом Одеської області, чим порушив пункт 2.1(а) ПДР.

Позивач заперечує свою вину у порушенні правил дорожнього руху та через свого представника оскаржив винесену постанову до суду в порядку адміністративного судочинства.

Статтею 3 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцію України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною 1 статті 8 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейським надано право зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

У відповідності до частин 1 та 2 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, в тому числі, передбачені частиною 4 статті 126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно із пунктами 2 та 5 розділу ІV Інструкції зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксована не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Частиною 2 статті 283 КУпАП визначено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до частини 3 статті 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).

З конструкції частини 4 статті 126 КУпАП слідує, що склад адміністративного правопорушення щодо керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма частини 4 статті 126 КУпАП є імперативною та встановлює відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, а відтак є самостійним складом адміністративного правопорушення.

Із системного аналізу положень диспозиції частини 4 статті 126 КУпАП слідує висновок, що об`єктивна сторона правопорушень виражається у такій формі: керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Отже, адміністративна відповідальність за порушення положень статті 126 КУпАП може бути застосована саме до водія транспортного засобу, тобто до особи, яка здійснює керування ним.

Таким чином, основною ознакою, за якою визначається об`єктивна сторона даного правопорушення та за якою особу можна притягнути до адміністративної відповідальності є саме факт керування такою особою транспортним засобом.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

При цьому, відповідно до статтей 317 та 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Відповідно до статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Як установлено судом, відповідно до копії постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2024 року, яка набрала законної сили 07 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с. 26-28). При цьому ОСОБА_1 був присутній в судовому засіданні та ознайомлений зі змістом постанови суду щодо накладеного на нього стягнення.

З оглянутих судом відеозаписів з персонального нагрудного відеореєстратора NC-M6B працівників поліції, які додані відповідачем Головним управлінням Національної поліції в Одеській області до відзиву на позовну заяву убачається, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем «ВАЗ» був зупинений працівниками поліції. Підставою зупинку слугувало те, що водій рухувся на автомобілі, при цьому будучи не пристебнутиснутим ременем безпеки. При цьому зазначена підстава зупинки поліцейським була чітко повідомлена водій ОСОБА_1 , який її визнав та не висловлював жодних заперечень (ба більше водій попросив вибачення у поліцейського за порушення ПДР) (відеозапис …0005.МР4 00:14-00:19). Також, після зупинки поліцейський представився водію назвавши своє прізвище, посаду та спеціальне звання. Надалі під час спілкування працівників поліції у водія була виявлена ознака алкогольного сп`яніння, а саме запах алкогольного сп`яніння та запропоновано останньому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного пристрою «Драгер». На вказану пропозицію водій погодився та та продув спеціальний технічний пристрій, який показав позитивну пробу, а саме 1,34 ‰. При цьому після проходження тестування водій повідомив поліцейських, що він дійсно напередодні вживав алкоголь. У процесі перевірки особи водія на повторність вчинення правопорушень, поліцейськими установлено, що ОСОБА_1 раніше протягом року вже притягувався до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП. Після цього водію повідомлено, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за честиною 2 статті 130 КУпАП та роз`яснено останньому передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України (відеозапис…0007.МР4 00:05-00:27). У подальшому під час перевірки посвідчення водія, пред`явленого ОСОБА_1 через додаток «Дія», працівником поліції установлено, що останній позбавлений права керування згідно рішення суду. На що водій повідомив, що йому про це відомо (відеозапис …0007.МР4 03:38-03:41). При цьому під час з`ясування необхідної інформації щодо водія та складання протоколу ОСОБА_1 намагався домовитись з працівниками поліції, що зафіксовано на відеозаписі ….0008.МР4 00:30-01:22. Надалі працівник поліції повторно повідомив водію підставу його зупинки (порушення підпункту «в» пункту 2.3 ПДР) та ознайомив останнього із складеними протоколом про адміністративне про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 130 КУпАП та постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 КУпАП. Вказані документи ОСОБА_1 підписав без будь-яких зауважень до їх змісту.

Варто зауважити, що оскаржувана постанова серії ЕНА1 № 6272703 від 03 грудня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 4 статті 126 КУпАП містить посилання на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис, що повністю узгоджується з вимогами до постанови, які визначені приписами статті 283 КУпАП.

Отже, з доданих відеозаписів судом установлено, що ОСОБА_1 зупинений працівниками поліції під час керування транспортним засобом, при цьому права керування таким транспортним засобом він не мав, оскільки був його позбавлений згідно постанови Фрунзівського районного суду Одеської області від 27 грудня 2024 року (яка набрала законної сили). Наявність вказаних обставин в сукупності дають суду підстави вважати, що ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги частини 4 статті 126 КУпАП.

Щодо доводів представника позивача, відносно законності зупинки транспортного засобу під кернуванням ОСОБА_1 суд зазначає таке.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: якщо якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Згідно із пунктом 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

На досліджених судом відеозаписах (відеозапис …0005.МР4 00:14-00:19, відеозапис …0017.МР4 00:14-00:19) зафіксовано, як працівником поліції чітко повідомлено водію ОСОБА_1 підставу зупинки його транспортного засобу, а саме те, що він порушив підпункт «в» пункту 2.3 ПДР (не був пристебнутий ременем безпеки). Із вказаною підставою зупинки водій був згоден та не висловлював жодних заперечень чи зауважень.

Отже, доводи представника позивача щодо відсутності законних підстав, для зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні відеозаписами, на яких зафіксований факт зупинки транспортного засобу під керванням ОСОБА_1 за порушення останнім Правил дорожнього руху, що вказує на законність зупинки поліцейськими цього транспортного засобу.

Крім цього, не заслуговують на увагу доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, а тому відповідно до статті 235-1 КУпАП складати матеріали та розглядати справу відносно нього повинна була Військова інспекція безпеки дорожнього руху, з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і четверта статті 126).

У відповідності до статті 235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу

З аналізу наведених норм КУпАП убачається, що військовій інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, вчинені водіями - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України.

При цьому положення статті 235-1 КУпАП вказують на те, що військовій інспекції підвідомчі усі справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 126 КУпАП щодо водіїв військових транспортних засобів - військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, під час керування ними транспортними засобами Збройних Сил України, а щодо інших працівників Збройних Сил України - тільки під час виконання ними службових обов`язків.

У інших випадках, повноваження щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачених статтею 126 КУпАП, належить органам Національної поліції.

Як вбачається із копії посвідчення НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 є інспектором прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (зв.а.с. 8).

Інспектор прикордонної служби це військовослужбовець відділу прикордонної служби, який безпосередньо здійснює охорону державного кордону шляхом несення служби у складі прикордонного наряду.

На наданому відеозаписі зафіксовано, як позивач ОСОБА_1 зазначає працівникам поліції, що він приїхав з військової служби додому на вихідні (відеозапис …0005.МР4 02:26).

Крім цього, як вбачається за матеріалів справи транспортний засіб - автомобіль «ВАЗ-2107», державний номерний знак НОМЕР_4 , перебуває у приватній власності позивача (установлено поліцейськими після перевірки по базі ІПНП «Цунамі») (а.с. 30).

За таких обставин передставником позивача суду не надано доказів, які б підтверджували факт несення ОСОБА_1 військової служби на час вчинення 03 грудня 2025 року інкримінованого йому адміністративного правопорушення. У зв`язку з вказаним на нього не поширюються нормативно правові акти та окремі положення спеціального характеру, в тому числі статті 235-1 КУпАП, яка встановлює порядок використання військовослужбовцями транспортних засобів під час виконання ним службових обов`язків та бойових завдань. Ба більше ОСОБА_1 був одягнений в повсякденний одяг та підтвердив ту обставину, що він приїхав із служби на вихідні додому.

Виходячи із викладеного, ОСОБА_2 , як водій транспортного засобу, який порушив Правила дорожнього руху, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах.

Крім цього, суд не приймає до уваги доводи представника позивача відносно того, що працівник поліції не вжив всіх заходів щодо надання позивачу можливості реалізувати його права, передбачені статтею 268 КУпАП (в тому числі на отримання правової допомоги), оскільки на відеозаписах (відеозапис …0007.МР4 00:05 00:27, відеозапис 0017.МР4 00:13-00:20) зафіксовано, як працівник поліції двічі ознайомлює ОСОБА_1 із правами та обов`язками, визначеними статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, у тому числі з правом останнього користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права. При цьому, сам ОСОБА_1 вказує, що роз`яснені права та обов`язки йому відомі та зрозумілі. Будь-яких заяв або клопотань не заявляв.

Також, в пункті 8 постанови серії ЕНА №6272703 від 03 грудня 2025 року «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» наявний підпис ОСОБА_1 , що додатково підтверджує факт роз`яснення позивачу його прав та обов`язків передбачених законом (а.с. 30).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно із частиною 4 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Отже, з огляду на вказане, суд вважає, що оскаржувана постанова серії ЕНА № 6272703 від 03 грудня 2025 року винесена інспектором поліції на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам статтей 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції інкримінованої статті.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що зібраними у даній справі доказами підтверджується правомірність накладення на позивача адміністративного стягнення за частиною 4 статті 126 КУпАП, а тому позовну заяву адвоката Пригузи С.Д., подану в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області та Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі необхідно залишити без задоволення.

Згідно із частиною 1 статті 1 ЗУ «Про Національну поліцію» національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції (частина 1 статті 13 Закону).

Згідно із частиною 1 статті 8 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

При цьому, у відповідності до частини 1 статті 15 ЗУ «Про Національну поліцію», територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

У свою чергу, згідно з визначенням, яке міститься у частини 1 статті 17 ЗУ «Про Національну поліцію», поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Пунктом 1 частини 1 статті 18 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно із статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною 4 статті 126 цього Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 4 статті 126 КУпАП, поліцейські відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені центрального органу виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку - Національної поліції.

Частиною 4 статті 288 КУпАП, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексу адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, відповідний поліцейський не може набувати статусу самостійного відповідача у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема, за положеннями статті 222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, передбачені частиною 4 статті 126 КУпАП.

Використання у зазначених вище нормах формулювань органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-20 КУпАП вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а, від 17 вересня 2020 року у справі № 742/2298/17.

При цьому, Верховний Суд зазначив, що у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем у таких справах є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення, а також зазначив, що зміст статті 288 КУпАП щодо можливості оскаржити постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення не спростовує вищенаведеного висновку.

В ракурсі зазначеного вище слід також зазначити, що згідно частин 3 та 4 статті 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Водночас суд враховує те, що позов подано до старшого інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Атамана М.М.,Головного управління Національної поліції в Одеській області, Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, а відтак підстави для залучення іншого співвідповідача були відсутні.

За таких обставин, оскільки адміністративний позов заявлено до співробітника Відділення поліції № 2 Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області Атамана М.М., який є неналежним відповідачем у даній справі, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог саме до цього відповідача.

На підставі статті 139 КАС України судовий збір сплачений позивачем за подачу до суду вказаного адміністративного позову в сумі 605 грн 60 коп покладається на позивача.

Керуючись статями 2, 8, 9, 72-78, 90, 139, 194, 229, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, статтями 222, 235-1, 246, 251, 252, 280, 283, 291, 317, 317-1 КУпАП, статтями 8, 18, 23, 35, 40 ЗУ «Про Національну поліцію», суд

ухвалив:

У задоволенні позову представника позивача - адвоката Пригузи Сергія Дмитровича, поданого в інтересах ОСОБА_1 Головного управління Національної поліції в Одеській області, Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі відмовити.

У задоволенні позовних вимог до старшого інспектора відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Атамана Михайла Михайловича відмовити.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 29 грудня 2025 року.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач старший інспектор відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області Атаман Михайло Михайлович, адреса: вул. Європейська, буд. 32, с-ще Захарівка Роздільнянського району Одеської області, 66700;

відповідач Головне управління Національної поліції в Одеській області, , місцезнаходження: Академіка Філатова, буд. 15А, м. Одеса, 65080;

відповідач Відділення поліції № 2 Роздільнянського районного відділу поліції ГУНП в Одеській області, місцезнаходження: Європейська, буд. 32, с-ще Захарівка Роздільнянського району Одеської області, 66700.

Суддя