Справа № 367/4585/25
Суддя: Карабаза Н. Ф.
Дата ухвалення: 2025-11-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4585/25
Провадження №2-а/367/126/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

26 листопада 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Зайцевої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище адміністративний позов, який позивач мотивує тим, що 27.03.2025 офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено відносно нього протокол № 863 про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Розгляд справи про адміністративне правопорушення було перенесено на 14.04.2025. 14.04.2025 т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 було прийнято постанову № 863/1 про визнання його винним у вчиненні правопорушення, що передбачене ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень. Постанову у справі про адміністративне правопорушення № 863/1 від 14 квітня 2025 року про визнання його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень вважає протиправною, та складену т.в.о. начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_3 безпідставно та неправомірно. При складанні постанови не доведено, що він порушив вимоги ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме не з`явився за викликом по повістці № 1935972. Він не був належним чином повідомлений про необхідність прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повістка № 1935972 була направлена через національного оператора «Укрпоштою» на його адресу реєстрації, однак не була йому вручена. Відповідно до інформації, отриманої від АТ "Укрпошта", повістка повернулася до відправника з позначкою про невручення адресату. Таким чином, він не мав можливості ознайомитися з її змістом та виконати зазначені в ній вимоги. Відсутність належного повідомлення виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП, оскільки, він не був обізнаний про необхідність явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. 23.04.2025 року він отримав відповідь АТ «Укрпошта» де зазначено, що адресат, тобто він не був оповіщений належним чином, оскільки, на поштовому відправленні був відсутній номер телефону адресата, тому оповіщення у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку не здійснювалося. Згідно облікових даних АТ «Укрпошта» поштове відправлення № 470 було повернуто відправнику за зворотною адресою. Просить суд визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення № 863/1 від 14.04.2025 у виді штрафу в розмірі 17 000грн. Закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію подав заяву, просить слухати проводити судове засідання у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_3 в судове засідання не забезпечив явку свого представника, про дату та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 № 863/1 від 14 квітня 2025 року розглянувши протокол у справі про адміністративне правопорушення від 27 березня 2025 року №, складений щодо громадянина ОСОБА_1 , встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 не з`явився за викликом по повістці № 1935972, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а відтак вчинив адміністративне правопорушення передбачене статтею 210-1КУпАП, вчинене в особливий період, частина 2. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП. Постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000грн.

Відповідно до повістки № 1935972 від 14.01.2025, виданої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , АДРЕСА_1 мав з`явитися 24.01.2025 о 14:00год. АДРЕСА_2 ( при ІНФОРМАЦІЯ_5 , для уточнення даних, що підтверджується ксерокопією відповідної повістки, поданої позивачем.

Згідно поданої роздруківки «Резерв+» від 23.04.2025, 17:48 вбачається, що виділено запис «порушення правил військового обліку», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 військовозобов`язаний , дійсний до 23.04.2026 дані щодо відстрочки, зняття/виключення - відсутні, ТЦК та СП - ІНФОРМАЦІЯ_5, дані постанови ВЛК та дати ВЛК - відсутні, військової преси, перекладач, звання - солдат, ВОС - 914558, номер в реєстрі оберіг - 6, також міститься відмітка, що ОСОБА_1 , 21.05.2024 року уточнив дані, «дані уточнено вчасно», міститься адреса проживання: АДРЕСА_3 , тел.: НОМЕР_1 , емail: ІНФОРМАЦІЯ_8

Згідно листа від 23.04.2025 № 1853-К-236-В АТ «УКРПОШТА» вбачається, що за інформацією, наданою відповідальним підрозділом та згідно з обліковими даними Укрпошти, рекомендований лист № 470 від 17.01.2025, прийнятий до пересилання у відділенні поштового зв`язку м. Київ (05300) на адресу: ОСОБА_1 АДРЕСА_3 надійшов у відділення поштового зв`язку Крюківщина (08121) - 18.01.2025. Згідно наданих пояснень відділенням поштового зв`язку Крюківщнна (08121) встановлено, що не було здійснено оповіщення згідно встановленого порядку (адресат не був оповіщений належним чином). Оскільки на поштовому відправленні був відсутній номер телефона адресата, оповіщення у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку не здійснювалося. Згідно облікових даних АТ Укрпошта, поштове відправлення № 470 було повернуто 01.02.2025 відправнику за зворотною адресою та 10.02.2025 отримано представником відправника.

Згідно з частиною другою статті 2КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно, розсудливо та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Водночас суд зазначає, що порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюється нормами КУпАП.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоячих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

За визначенням, наведеним у ст .9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення згідно зі ст. 10 КУпАП визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала настання цих наслідків.

У розумінні ст. 11 зазначеного вище Кодексу адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Отже, необхідними елементами складу адміністративного правопорушення є зокрема:

- об`єктивна сторона, тобто конкретне протиправне діяння (дії чи бездіяльність), зміст яких розкрито у диспозиціях відповідних статей (частин статей) КУпАП;

- суб`єктивна сторона, однією зі складових якої є вина у формі умислу чи необережності.

Відсутність будь-якого з цих елементів безумовно виключає наявність у діях особи складу адміністративного правопорушення.

До завдань провадження у справах про адміністративні правопорушення, як унормовано ст.245 КУпАП, належить своєчасне, всебічне і повне з`ясування обставин кожної справи і вирішення її у точній відповідності з законом.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, подавати заяви; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, встановлені ст. 279-9 КУпАП.

Відповідно до частини 2 наведеної вище статті керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, на процедуру розгляду органами ТЦК та СП справ про порушення прави військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію поширюються встановлені ст. 268 КУпАП загальні вимоги щодо належного повідомлення особи про час і місце розгляду справи з наданням їй реальної можливості взяти участь у розгляді справи й обстоювати власну правову позицію засобами, передбаченими цим Кодексом. Особливостями провадження у справах цієї категорії є лише можливість звернення суб`єкта правопорушення до уповноваженої службової особи з заявою про визнання фактичних обставин інкримінованого їй проступку, винуватості у його вчиненні, згоду на розгляд справи за її відсутності і відповідноправо органу ТЦК та СП за наведених обставин розглянути справу без участі правопорушника.

За вимогами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як визначено у ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, серед іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків (за наявності), документами.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення за приписами ч. 2 ст. 283 КУпАП повинна містити, зокрема, опис обставин, установлених під час розгляду справи, і зазначення нормативного акту, що передбачає адміністративну відповідальність за вчинений проступок.

Зі змісту наведених правових норм випливає, що одним із засадничих принципів провадження у справах про адміністративні правопорушення є обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Прийняття такого рішення можливе лише за умови наявності події адміністративного правопорушення і складу такого правопорушення у діях особи, що підтверджено належними, допустимими і достатніми доказами. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними фактами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі про накладення адміністративного стягнення, повинно бути вмотивованим.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню.

Частина 3 ст. 210-1 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Наведена норма є бланкетною, тобто відсилає до положень спеціальних нормативно-правових актів, якими встановлено правила забезпечення оборони країни, мобілізаційної підготовки та мобілізації в особливий період.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком її громадян згідно зі ст. 65Конституції України, ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За визначенням, сформульованим у ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року у нашій державі введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався, і оголошено про проведення загальної мобілізації.

Згідно абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»(у редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року), громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління та регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 4 п.2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, були зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим нормативним актом, тобто з 18.05.2024 року, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до пункту 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки організовують оповіщення та у разі потреби можуть здійснювати безпосередньо через військових посадових осіб, військовослужбовців, державних службовців, працівників, визначених рішенням керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів за місцем їх проживання (роботи, навчання тощо) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис (додаток 11) та/або рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям.

Відповідно до пункту 21 Порядку № 560 за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Як унормовано у п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є:

- у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

- у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, наведений нормативно-правовий акт дійсно у певних випадках дозволяє констатувати належне оповіщення військовозобов`язаного чи резервіста про обов`язок прибути за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки навіть у разі неотримання ним повістки, проте виключно у випадках:

- відмови військовозобов`язаного чи резервіста від отримання такого документа, зафіксованої належним чином;

- повернення відповідної поштової кореспонденції, адресованої військовозобов`язаному чи резервісту, з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність його за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку або зазначеним особою під час оновлення військово-облікових даних.

Крім цього, згідно з Приміткою до ст. 210 КУпАП положення ст. 210-1 цього Кодексу, у тому числі щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності за неприбуття до органу ТЦК та СП за повісткою про виклик для уточнення даних, не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Разом з цим, до суду не долучено доказів на підтвердження належного оповіщення ОСОБА_1 про необхідність з`явитись до ТЦК та СП з метою уточнення даних.

Судом встановлено, що а ні протокол, а ні постанова будь-яких обставин чи відомостей про те, яким чином позивача було ознайомлено з вимогою повістки № 1935972, від 14.01.2025 про необхідність прибути до ТЦК та СП, не містить.

Крім цього, у резолютивній частині постанови вказано лише про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 17000 грн. без посилання на частину статті 210-1 КУпАП, що передбачає відповідальність за вчинений ним проступок.

Наведене свідчить про неконкретність рішення суб`єкта владних повноважень на предмет об`єктивної сторони правопорушення, поставленого позивачу за провину часу його вчинення, а також правової кваліфікації діяння. Зазначене також призводить до суттєвого порушення права особи, що притягується до адміністративної відповідальності, на захист і є неприпустимим.

За таких умов, сама лише постанова про адміністративне правопорушення без надання доказів на підтвердження обставин, викладених у ній, не дає підстав вважати рішення відповідача правомірним і свідчить про його необґрунтованість.

Відповідач не надав жодних доказів завчасного направлення ОСОБА_1 повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 ), отримання позивачем цього документа або відмови від його отримання, зафіксованої у встановленому законом порядку, чи повернення відповідної поштової кореспонденції з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за місцем проживання, зазначеним ним під час оновлення військово-облікових даних.

Отже, відповідач не довів належного оповіщення позивача про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_5 ), відповідно до повістки № 1935972 від 14.01.2025.

Водночас, в матеріалах справи міститься електронний військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , сформованого з допомогою мобільного застосунку Резерв+, який в свою чергу відображає актуальну інформацію з Єдиного державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів, позивач уточнив свої військово-облікові дані 21.05.2024 року, тобто у строк, установлений в абз. 4 п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 3633-IX від 11.04.2024 року. Зазначене підтверджено відповідною відміткою в електронному документі: «Дані уточнені вчасно».

З урахуванням викладеного відповідач не підтвердив об`єктивної необхідності виклику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 до ІНФОРМАЦІЯ_5 ), відповідно до повістки № 1935972 від 14.01.2025 для уточнення даних і неможливості уточнити їх шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_9 не довів відсутності обставини, яка виключає адміністративну відповідальність за ч. 3 ст. 210-1КУпАП згідно з Приміткою до статті 210 цього Кодексу.

За таких обставин суд позбавлений можливості констатувати поінформованість ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 про виникнення у нього обов`язку прибути за таким викликом, а отже і спрямованість умислу на його невиконання. Зазначене свідчить про недоведеність вини позивача, що є обов`язковим елементом складу адміністративного правопорушення.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності відповідних актів законодавець покладає на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Всупереч вимог статті 77 КАС України відповідач не спростував доводів позивача про незаконність винесеної постанови.

Крім цього, Європейський суд з прав людини згідно зі своєю усталеною практикою, з огляду на каральну і профілактичну мету адміністративних стягнень, а також їх зміст і процедуру накладення, прирівнює провадження у справах про адміністративні правопорушення до кримінальних і поширює на них гарантії, встановлені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див., зокрема рішення у справах: Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, п.п. 21-22; «Лучанінова проти України», п. 39).

Виходячи з наведеного у справах про оскарження рішень суб`єктів владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності всі сумніви щодо винності особи у вчиненні адміністративного проступку суд тлумачить на її користь.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, який визначає людину, її права та свободи найвищою цінністю в державі, що обумовлює можливість обмеження її прав та свобод лише при неухильному дотриманні законодавства України та лише за наявності вини.

Тобто, особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено поза розумним сумнівом, на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури. Оскільки представник ІНФОРМАЦІЯ_4 не подав відзиву на позов у встановлений судом строк і про поважність причин цього не повідомив, в тому числі й докази на підтвердження законності та обґрунтованості оскаржуваної постанови, суд на підставі ч. 4 ст. 159 КАС України кваліфікує таку процесуальну поведінку відповідача суб`єкта владних повноважень, як визнання позову.

Виходячи з наведеного, дослідивши подані позивачем докази в сукупності, оцінивши їх за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи, суд дійшов висновку про недоведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КУпАП.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про необхідність скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час вирішенні питання про розподіл судових витрат суд установив, що процесуальні витрати позивача складаються із суми сплаченого ним судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Отже, оскільки позов підлягає задоволенню, з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6-9, 72-77, 132, 139, 229, 241-246, 250, 255, 268, 269, 271, 286 КАС України, ст. 210, 210-1 КУпАП суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 № 863/1 від 14.04.2025 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000грн. 00коп.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративно правопорушення - закрити.

Стягнути з бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Н.Ф. Карабаза