Справа № 400/2964/25
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/2964/25

Головуючий І інстанції: Брагар В.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року (м.Миколаїв, дата складання повного тексту рішення суду - 27.05.2025р.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2025р. ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 07.02.2025р. №95 про відмову у проведенні перерахунку її пенсії;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії з дня звернення за її перерахунком, а саме з 31.01.2025р., зарахувавши періоди її роботи з 19.08.1969р. по 23.11.1971р., з 24.11.1971р. по 19.04.1972р., з 20.04.1972р. по 01.11.1975р., з 20.01.2000р. по 28.02.2000р., з 01.03.2000р. по 26.04.2000р., з 04.05.2000р. по 29.06.2000р., з 04.09.2000р. по 28.10.2000р., з 06.11.2000р. по 30.12.2000р., з 01.01.2001р. по 26.02.2001р., з 02.03.2001р. по 22.04.2001р., з 23.04.2001 по 31.08.2001р., з 01.09.2001р. по 06.01.2004р., з 07.01.2004р. по 03.11.2008р. та з 04.11.2008р. по 16.10.2021р. до стажу роботи для обчислення її пенсії у подвійному розмірі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не обчислено у подвійному розмірі страховий стаж позивача за окремі періоди її роботи з 19.08.1969р. по 16.10.2021р., як це передбачено положеннями ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та, відповідно, було порушено її конституційне право на належне соціальне (пенсійне) забезпечення, що слугувало підставою звернення до суду з даним позовом.

Відповідач, у свою чергу, надав до суду 1-ї інстанції письмовий відзив, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року (ухвалене в порядку спрощеного (письмового) провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 - задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Миколаївській області від 07.02.2025р. за №о/р95 про відмову у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 з дня звернення за її перерахунком, а саме з 31.01.2025р., зарахувавши періоди її роботи з 19.08.1969р. по 23.11.1971р., з 24.11.1971р. по 19.04.1972р., з 20.04.1972р. по 01.11.1975р., з 20.01.2000р. по 28.02.2000р., з 01.03.2000р. по 26.04.2000р., з 04.05.2000р. по 29.06.2000р., з 04.09.2000р. по 28.10.2000р., з 06.11.2000р. по 30.12.2000р., з 01.01.2001р. по 26.02.2001р., з 02.03.2001р. по 22.04.2001р., з 23.04.2001р. по 31.08.2001р., з 01.09.2001р. по 06.01.2004р., з 07.01.2004р. по 03.11.2008р. таз 04.11.2008р. по 16.10.2021р. до стажу роботи для обчислення її пенсії у подвійному розмірі. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Миколаївській області на користь позивача судовий збір у сумі 968,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, відповідач 19.06.2025р. подало апеляційну скаргу, в якій зазначило, що судом, при винесенні оскаржуваного рішення, було порушено норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просило скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27.05.2025р. і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Миколаївській області та призначено дану справу до розгляду в порядку письмового провадження.

20.06.2025р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційні скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, можуть бути розглянуті судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст.308 КАС України).

Розглянувши матеріали даної справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність належних підстав для її задоволення.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), з 17.02.2003р. отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», перебуваючи на обліку в ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Страховий стаж враховано по 31.10.2021р. (46 років 04 місяці 27 днів).

31.01.2025р. ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про перерахунок пенсії на підставі ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», до якої додано, зокрема, довідку від 11.12.2024р. №263, виданою Ольшаницьким психоневрологічним інтернатом.

З довідки вбачається, що позивач працювала у вищевказані періоди у психіатричному закладі, а також виконувала роботу, пов`язану з доглядом за психічно-хворими підопічними, відтак робота передбачена ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Однак, 07.02.2025р. ГУ ПФУ в Миколаївській області розглянуто заяву позивача та прийнято рішення №95 про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

Підставою для відмови зазначено, що питання щодо проведення перерахунку пенсії можливо розглянути тільки після надання довідки про наявність або ж відсутність відпусток по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку і додаткової відпустки без збереження заробітної плати по догляду за дитиною по досягненню нею віку 6 років, перебування у відпустці без збереження заробітної плати.

Згідно з розрахунком пенсії позивача, її страховий стаж, зарахований відповідачем, складає 46 років 04 місяці 27 днів (враховано по 31.10.2021р.). Щодо кратного зарахування стажу, то у подвійному розмірі стаж позивачу не зараховувався.

Позивач, вважаючи такі дії та рішення відповідача протиправними, звернулася до суду з даним позовом.

Вирішуючи справу по суті та повністю задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог і, відповідно, наявності підстав для їх задоволення.

Колегія суддів апеляційного суду, уважно дослідивши матеріали даної справи та наявні в них докази, погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає їх обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, право особи на отримання пенсії, як складової права на соціальний захист, є її конституційним правом.

За змістом ч.1 ст.92 Конституції України, права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав та свобод, основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Так, правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

У відповідності до ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 цього Закону визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За ч.4 ст.24 Закону №1058-IV, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, окрім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004р. застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

До набрання чинності Законом №1058-IV умови обчислення стажу роботи, в тому числі для призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років, визначав Закон №1788-ХІІ.

Як уже встановлено судами обох інстанцій, спірним між сторонами стало питання саме щодо зарахування до страхового стажу в подвійному розмірі окремих періодів роботи ОСОБА_1 з 19.08.1969р. по 16.10.2021р. в Ольшаницькому психоневрологічному інтернаті.

За ст.60 Закону №1788-ХІІ, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або ж хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних та реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Прикінцевими положеннями Закону №1058-IV передбачено, що до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списками №1 і 2, а також за вислугу років, здійснюється за названим Законом у разі досягнення пенсійного віку та за наявності трудового стажу, передбаченого Законом №1788-ХІІ.

Так, з наданого ГУ ПФУ в Миколаївській області розрахунку стажу вбачається, що страховий стаж позивача складає 46 років 04 місяці 27 днів (враховано по 31.10.2021р.).

Разом із тим, судом встановлено, що відповідач фактично і не заперечує наявність у ОСОБА_1 стажу роботи за спірний період (на займаних посадах), втім заперечує відносно його подвійного зарахування посилаючись на відсутність уточнюючої довідки про знаходження у відпустках без збереження заробітної плати та по догляду за дитиною до 3-х років.

З цього приводу, суд апеляційної інстанції зазначає, згідно з ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону №1788-XII, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Вказаним нормам відповідає також п.1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637), за приписами якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби або навчання, а також архівними установами.

Пунктами 3 та 20 зазначеного Порядку регламентовано, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи чи містяться неправильні або ж неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (Додаток №5). У довідці повинно бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто, законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У свою чергу, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої, або ж необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17, від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17, від 04.03.2020р. у справі №367/945/17, від 27.04.2020р. у справі №367/4230/17 та від 23.09.2021р. у справі №227/4273/16-а.

Згідно з записами у трудовій книжці позивача, які в повному обсязі узгоджуються з довідкою Ольшаницького психоневрологічного інтернату від 11.12.2024 №263, вона працювала в інтернаті у наступні періоди:

з 19.08.1969р. по 23.11.1971р. на посаді санітарки-няні;

з 24.11.1971р. по 19.04.1972р. на посаді няні-прибиральниці;

з 20.04.1972р. по 01.11.1975р. на посаді няні-санітарки;

з 20.01.2000р. по 28.02.2000р. на посаді санітарки палатної;

з 01.03.2000р. по 26.04.2000р. на посаді санітарки палатної;

з 04.05.2000р. по 29.06.2000р. на посаді няні-санітарки;

з 04.09.2000р. по 28.10.2000р. на посаді санітарки палатної;

з 06.11.2000р. по 30.12.2000р. на посаді санітарки палатної;

з 01.01.2001р. по 26.02.2001р. на посаді санітарки палатної;

з 02.03.2001р. по 22.04.2001р. на посаді санітарки палатної;

з 23.04.2001р. по 31.08.2001р. на посаді санітарки палатної;

з 01.09.2001р. по 06.01.2004р. на посаді санітарки палатної;

з 07.01.2004р. по 03.11.2008р. на посаді молодшого медичного працівника;

з 04.11.2008р. по 16.10.2021р. на посаді молодшої медичної сестри - санітарки палатної.

При цьому, як зазначено у згаданій вище довідці, у період роботи в установі за професією (посадою) - молодша медична сестра (санітарка палатна), ОСОБА_1 виконувала роботу, пов`язану з доглядом за психічно-хворими підопічними (годування, переодягання, їх супровід в їдальню та медичний пункт), що передбачена Списком №2 розділ ХХІV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», а її страховий стаж за період з 19.08.1969р. по 16.10.2021р. становить: 27 років 08 місяців 20 днів.

Так, записи у трудовій книжці позивача виконані чітко, зрозуміло та в повному обсязі містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити відповідних наказів, на підставі яких вони внесені. Апелянтом, у свою чергу, не було надано до суду будь-яких доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості чи були предметом судового розгляду.

Що ж до зарахування до стажу позивача в подвійному розмірі періодів роботи, які не враховані відповідачем з огляду на відсутність підстав такого зарахування після 01.01.2004р., судова колегія зазначає наступне.

Абзац 1 ч.4 ст.24 Закону №1058-IV передбачає, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.

Крім того, як загальновідомо, редакція ст.60 Закону №1788-XII є чинною на теперішній час. Стаття 24 Закону №1058-IV не скасовує ст.60 Закону №1788-XII та жодним чином не зупиняє дію її приписів.

З аналізу зазначеного, судова колегія дійшла висновку, що передбачене ст.60 Закону №1788-XII право на зарахування стажу в подвійному розмірі не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004р.

Такі висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11.12.2018р. у справі №310/385/17, від 23.01.2019р. у справі №485/103/17, від 04.12.2019р. у справі №689/872/17 та від 27.02.2020р. у справі №462/1713/17.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020р. у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або ж множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Аналогічна правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021р. у зразковій справі №360/3611/20.

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали даної справи, судова колегія дійшла висновку, що пенсійний орган безпідставно не зарахував позивачу в подвійному розмірі стаж роботи за спірні періоди роботи.

Доводи апелянта, щодо відсутності підстав для зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоди з 01.01.2004р. суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються зібраними по справі доказами.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі пенсійного органу.

Слід також зазначити про те, що за правилами ст.ст.9,77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно зі ст.90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову, що, у свою чергу, не було відповідним чином реалізовано апелянтом при розгляді справи в судах 1-ї та 2-ї інстанцій.

З огляду на викладене, судова колегія доходить висновку, що суд 1-ї інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні даної справи не допустив, вірно встановив фактичні обставини справи та надав їм належної правової оцінки. Наведені ж в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на припущеннях та невірному трактуванні норм матеріального права.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Отже, за таких обставин, колегія суддів апеляційного суду, діючи виключно в межах доводів апеляційної скарги, згідно зі ст.316 КАС України, залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду 1-ї інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 27 травня 2025 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено: 25.12.2025р.

Головуючий у справі

суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов

Судді: М.П. Коваль

В.О. Скрипченко