Справа № 200/7536/25
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Справа№200/7536/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області

про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про:

- визнання протиправними рішення від 24.06.2025 № 03 (27484/03-16) про відмову у призначенні пенсії;

- зобов`язання здійснити повторний розгляд заяви від 16.06.2025 № 6603 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періодів навчання з 01.09.1990 по 20.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, періодів роботи з 21.12.1993 по 31.03.1994, з 25.02.2013 по 30.09.2024 без виключення будь-якого періоду, з 01.01.2021 по 30.09.2024, періоду отримання допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 06.11.2003.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 червня 2025 року звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.06.2025 № 03 відмовлено позивачеві у призначенні пенсії з у зв`язку із недостатністю необхідного пільгового стажу.

Вважає, що відповідачем протиправно не зараховано спірні періоди до його пільгового стажу.

Позивач вважає спірне рішення протиправним та просить його скасувати.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у його задоволенні з наступних підстав.

ОСОБА_1 16.06.2025 звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1, розгляд документів, наданих до заяви від 04.09.2025 для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області.

Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 03 від 24.06.2025 про відмову у призначенні пенсії за віком згідно частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відсутності пільгового стажу на підземних роботах 25 років, або на провідних професіях 20 років (наявний страховий стаж 26 років 11 місяців, з урахуванням додаткових років 33 роки 11 місяців, пільговий стаж становить 7 років).

При перевірці відмовної електронної пенсійної справи встановлено, що до страхового стажу не зараховані періоди згідно трудової книжки від 21.12.1993 серії НОМЕР_1 :

- отримання допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 05.11.2003, оскільки не зазначено дату припинення допомоги по безробіттю;

- отримання матеріальної допомоги допомоги по безробіттю з 06.11.2003 по 18.09.2004, оскільки частиною 1 статті 31 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено виплату матеріальної допомоги по безробіттю за умови, що середньомісячний сукупний дохід на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Період одержання такої допомоги не зараховується до страхового стажу, як до 01.01.2004 року так і після 01.01.2004;

- роботи з 01.01.2021 по 31.08.2023 та з 01.10.2023 по 31.05.2025, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5.

Пільговий стаж розраховано згідно інформації зазначеної у відомостях по спеціальному стажу Пенсійного фонду України, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, оскільки до заяви від 16.06.2025 не долучені пільгові довідки.

При цьому, позивачу було роз`яснено, що для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах останньому необхідно звернутись до будь-якого відділу обслуговування громадян (сервісного центру) з оригіналами наступних документів: паспортом громадянина України, реєстраційним номером облікової картки платника податків, довідкою з центру зайнятості за період отримання допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 05.11.2003 та довідками про пільговий характер роботи, з усіх підприємств, де він працював на посадах, які дають право на пенсію за Списком № 1. Також роз`яснено, що подати заяву можливо дистанційно через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України використовуючи кваліфікований електронний підпис (КЕП).

У задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

16.06.2025 позивач звернувся через веб-портал ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від від 24.06.2025 № 03 позивачу відмовлено у призначенні пенсії відповідно до частини 3 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за відсутності необхідністю пільгового стажу на підземних роботах 25 років або робота провідних професій 20 років.

Відповідно до вказаного рішення страховий стаж особи становить 26 роки 11 місяців, з урахуванням додаткових років становить - 33 роки 11 місяців.

Пільговий стаж становить 7 років: - роботи підземні за постановою №202 (25) 6 років 4 місяці; - роботи підземні провідні професії (20) 8 місяців.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.12.1993 не зараховано: період отримання допомоги в період безробіття з 22.09.2003 по 05.11.2003, оскільки не зазначено дату припинення допомоги по безробіттю; період отримання матеріальної допомоги з 06.11.2003 по 18.09.2004, оскільки частиною 1 статті 31 Закону України Про зайнятість населення передбачено виплату матеріальної допомоги по безробіттю за умови, що середньомісячний сукупний дохід на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Період одержання такої допомоги не зараховується до страхового стажу, як до 01.01.2004 року так і після 01.01.2004; періоди роботи з 01.01.2021 по 31.08.2023 та з 01.10.2023 по 31.05.2025, оскільки відсутні відомості про нараховану заробітну плату та сплачені страхові внески у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5.

Пільговий стаж розраховано згідно інформації зазначеної у відомостях по спеціальному стажу Пенсійного фонду України, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5 (до заяви не долучені пільгові довідки).

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку стажу форми РС-право, до пільгового стажу позивача не зараховані наступні періоди: навчання з 01.09.1990 по 01.06.1994, з 02.10.1995 по 12.09.2003, з 01.07.2004 по 12.06.2006, з 13.06.2006 по 31.10.2008, з 01.12.2008 по 12.02.2013, з 29.06.2014 по 30.06.2014, з 26.08.2014 по 31.08.2014, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 30.01.2015 по 31.01.2015, з 26.02.2015 по 28.02.2015, 31.03.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, з 29.06.2018 по 30.06.2018, 30.09.2018, з 28.08.2019 по 31.08.2019, з 28.09.2019 по 30.09.2019, з 30.12.2019 по 31.12.2019, з 03.04.2020 по 31.12.2020, з 01.09.2023 по 26.09.2023.

Оскаржуваний у межах цієї справи період з 01.01.2021 по 31.08.2023 не зарахований до страхового стажу позивача.

Періоди після 27.09.2023 у розрахунку відсутні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд враховує, що конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків і є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ч. 3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1.7, 1.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал або засобами Порталу Дія днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі або засобами Порталу Дія заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій, якщо інше не передбачено цим Порядком), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Пунктом 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначеніПорядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3,4до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи; 6) документ уповноваженого органу Російської Федерації про те, що особі не призначалась пенсія за місцем реєстрації на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, та особисту декларацію про відсутність громадянства держави-окупанта (для призначення пенсій особам, зазначеним упункті 1.3розділу І цього Порядку).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2,наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі-Порядок). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків (п. 2 Порядку № 383).

При визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць, затвердженого Постановою Кабінетом Міністрів України від 01 серпня 1992 року (який набрав чинності 21 серпня 1992 року) встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно із зазначеним нормативним актами основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Щодо зарахування періоду навчання з 01.09.1990 по 20.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994, та періоду роботи з 21.12.1993 по 31.03.1994, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом д частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення до стажу роботи зараховується також: навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців (абзац 1 частини першої статті 38 Закону України від 10.02.1998 №103/98-ВР Про професійно-технічну освіту).

Аналізом зазначених правових норм встановлено, що необхідними умовами для зарахування до пільгового стажу часу навчання в професійно-технічному навчальному закладі є те, що перерва між днем закінчення навчання та днем зарахування на роботу не повинна перевищувати трьох місяців та те, що після закінчення навчання особа повинна бути зарахована на роботу за здобутою спеціальністю.

Відповідно до диплома серії НОМЕР_4 позивач у 1990 році вступив до Селидівського гірничого технікуму, закінчив навчання у названому технікумі у 1994 році за спеціальністю «гірничопрохідницькі роботи».

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 , позивач у період з 21.12.1993 по 31.03.1994 працював у якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті.

З 02.10.1995 по 12.09.2003 продавцем ІІІ категорії.

Таким чином, позивач не був зарахований на роботу за здобутою спеціальністю, яка дає право на призначення пільгової пенсії за ст. 114 Закону № 1058.

Враховуючи викладене, підстави до зарахування до пільгового стажу позивача періодів його навчання з 01.09.1990 по 20.12.1993, з 01.04.1994 по 01.06.1994 відсутні.

Щодо зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 21.12.1993 по 31.03.1994 з 25.02.2013 по 30.09.2024 без виключення будь-якого періоду, з 01.01.2021 по 30.09.2024.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_5 , позивач у період з 21.12.1993 по 31.03.1994 працював у якості підземного гірничого майстра з повним робочим днем в шахті.

- з 25.02.2013 прийнятий на роботу учнем гірника підземного з повним робочим днем в шахті;

- 20.03.2013 переведений гірником підземним 3-го розряду з повним робочим днем в шахті;

- з 04.11.2013 переведений прохідником 5-го розряду з повним робочим днем в шахті.

Після вказаної дати записи про трудову діяльність відсутні.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36 до Списку № 1 віднесено усих робітників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», до Списку № 1 віднесено працівників, зайнятих повний робочий день на підземних роботах.

Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року № 202 затверджено Список робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років (далі Список № 202).

Пунктом першим зазначеної постанови до Списку № 202 віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5), позивач у періоди з 01.11.2013 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.09.2022 по 31.12.2022 отримував заробітну плату в ВП «Шахта «Котляревська» ДП «Селидіввугілля».

Отже, вказані періоди мають бути зараховані до пільгового стажу позивача у повному обсязі.

У періоди травень 2022, липень-серпень 2022, січень 2023 грудень 2024 позивач заробітну плату не отримував, страхові внески страхувальником не сплачувались.

Отже, періоди роботи з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.07.2022 по 31.08.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2024 правомірно не зараховано до пільгового стажу позивача, оскільки відомості про виконання ним трудових функцій відсутні.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи: з 29.06.2014 по 30.06.2014, з 26.08.2014 по 31.08.2014, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 30.01.2015 по 31.01.2015, з 26.02.2015 по 28.02.2015, 31.03.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, з 29.06.2018 по 30.06.2018, 30.09.2018, з 28.08.2019 по 31.08.2019, з 28.09.2019 по 30.09.2019, з 30.12.2019 по 31.12.2019, з 03.04.2020 по 31.12.2020.

Суд вказує, що у період з січень 2021 року грудень 2023 року страхові внески за позивача не сплачувались.

З цього приводу суд зазначає, що абз. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України № 1058-IV передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5-7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з приписами ч. 10 цієї ж статті якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає, що страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами. Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Так, зокрема статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058, застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята статті 20 Закону № 1058).

Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

З аналізу зазначених норм вбачається, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату внесків законом покладено на страхувальника позивача.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 31 жовтня 2019 року № 266/1994/17.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди його роботи з 01.01.2021 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.09.2022 по 31.12.2022.

Підсумовуючи наведене, суд вказує щодо протиправності незарахування до пільгового стажу позивача періодів його роботи з 21.12.1993 по 31.03.1994 , з 29.06.2014 по 30.06.2014, з 26.08.2014 по 31.08.2014, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 30.01.2015 по 31.01.2015, з 26.02.2015 по 28.02.2015, 31.03.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, з 29.06.2018 по 30.06.2018, 30.09.2018, з 28.08.2019 по 31.08.2019, з 28.09.2019 по 30.09.2019, з 30.12.2019 по 31.12.2019, з 03.04.2020 по 31.12.2020 з 01.01.2021 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.09.2022 по 31.12.2022.

Щодо зарахування періоду отримання допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 06.11.2003.

Записами у трудовій книжці позивача підтверджено отримання позивачем допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 06.11.2003, оскільки саме з цієї дати таку допомогу йому продовжено до 15.09.2004.

Відповідно до п. а) ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: а) будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Отже, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період отримання ним допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 06.11.2003.

Чинним законодавством не передбачено зарахування до пільгового стажу періоду отримання особою допомоги по безробіттю.

Решта періодів не є спірними у цій справі.

Підсумовуючи, наведене, суд доходить до висновку про протиправність спірного рішення та його скасування.

Відповідно до ст. 19 Конституції України суд, як орган державної влади, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами частини другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача від 16.06.2025 та зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1 та Списком № 202 періоди його роботи: з 21.12.1993 по 31.03.1994 , з 29.06.2014 по 30.06.2014, з 26.08.2014 по 31.08.2014, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 30.01.2015 по 31.01.2015, з 26.02.2015 по 28.02.2015, 31.03.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, з 29.06.2018 по 30.06.2018, 30.09.2018, з 28.08.2019 по 31.08.2019, з 28.09.2019 по 30.09.2019, з 30.12.2019 по 31.12.2019, з 03.04.2020 по 31.12.2020 з 01.01.2021 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.09.2022 по 31.12.2022 та до страхового стажу - період отримання ним допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 06.11.2003.

Суд зазначає, що саме такий спосіб захисту буде належним та достатнім для відновлення порушених прав позивача.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що підставою звернення до суду стало неправомірне рішення відповідача, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 24.06.2025 № 03.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) від 16.06.2025 та зарахувати до його пільгового стажу за Списком № 1 та Списком № 202 періоди його роботи: з 21.12.1993 по 31.03.1994 , з 29.06.2014 по 30.06.2014, з 26.08.2014 по 31.08.2014, з 28.09.2014 по 30.09.2014, з 30.01.2015 по 31.01.2015, з 26.02.2015 по 28.02.2015, 31.03.2015, 31.05.2015, 30.06.2015, 31.07.2015, 31.08.2015, з 29.06.2018 по 30.06.2018, 30.09.2018, з 28.08.2019 по 31.08.2019, з 28.09.2019 по 30.09.2019, з 30.12.2019 по 31.12.2019, з 03.04.2020 по 31.12.2020 з 01.01.2021 по 30.04.2022, з 01.06.2022 по 30.06.2022, з 01.09.2022 по 31.12.2022 та до страхового стажу - період отримання ним допомоги по безробіттю з 22.09.2003 по 06.11.2003.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (місцезнаходження: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська