Справа № 335/8645/25
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8645/25 2-а/335/156/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Бойкинюк Д.П.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Малія О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

01.09.2025 до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції в Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови від 13.04.2025 серії 5АВ № 09979782 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Адміністративний позов обґрунтований посиланням на те, що оскаржуваною постановою позивач був визнаний винуватий в тому, що 13.04.2025 року о 16 год. 48 хв., за адресою Н-08 Бориспіль - Маріуполь 423 + 643, транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 64 км/год, що було порушенням пункту 12.9. б) Правил дорожнього руху України. За це правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

Однак позивач не вчиняв інкримінованого йому порушення Правил дорожнього руху, а саме не керував транспортним засобом Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , у місці і в час, зазначені в оскаржуваній постанові, оскільки де-факто цим транспортним засобом керувала інша особа ОСОБА_3 , у користуванні якого на права оренди перебував вказаний автомобіль. При цьому копію оскаржуваної постанови позивач не отримував, а про її існування дізнався у застосунку «Дія». При цьому ані оскаржувана постанова, ані інші матеріали не містять доказів того, що саме позивач керував вказаним у постанові транспортним засобом. Відтак, позивач вважав, що згідно презумпції невинуватості він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 16.09.2025 року провадження у справі було відкрите, учасникам був наданий строк для подання письмових заяв по суті спору та доказів на їх обґрунтування.

При цьому судом було задоволене клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду.

19.09.2025 від представника Департаменту патрульної поліції Малія О.М. надійшов письмовий відзив на позов із запереченнями проти його задоволення.

Ухвалою суду від 30.09.2025 за згодою позивача первісний відповідач - Управління патрульної поліції в Запорізькій області, був замінений на іншого (належного) відповідача Департамент патрульної поліції.

В обґрунтування заперечень проти задоволення адміністративного позову представник відповідача послався, зокрема, на таке.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ № 09979782, 13.04.2025 року, виніс поліцейський Департаменту патрульної поліції Федорчук Микола Олексійович, на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (далі - Система).

Результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 є три фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис. На фотокартках міститься вся необхідна інформація для встановлення факту вчинення правопорушення, а саме:

- дата та час вчинення правопорушення;

- місце вчинення правопорушення;

- географічні координати місця вчинення правопорушення;

- фотофіксація автомобіля з чітким зображенням державного номерного знаку;

- швидкість руху автомобіля, км/год;

- обмеження (перевищення) швидкості, км/год;

- напрямок руху автомобіля

Аналіз усіх наявних в справі доказів, в тому числі фотокарток автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , дає підстави стверджувати, що факт перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 доведений в повній мірі

Подані стороною відповідача докази відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, ст.ст. 72,73,74,75,76 КАС відображають обставини, які описані в оскаржуваній постанові, одержані без порушення порядку, встановленого законом, є достовірними та достатніми для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 122 КУпАП.

Щодо покладання відповідальності за вказане правопорушення саме на позивача як на власника транспортного засобу, зазначеного в постанові, представник відповідача послався на те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» № 596-VIII від 14 липня 2015 року було доповнено КУпАП статтями щодо порядку притягнення осіб до адміністративної відповідальності за правопорушення зафіксовані в автоматичному режимі, а також внесені зміни до інших профільних законів.

Відповідними змінами КУпАП доповнено ст. 14-2, якою впроваджено поняття відповідальної особи на яку покладено відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані в автоматичному режимі. В примітці до ст. 122 КУпАП зазначено, що суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у вид і перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі.

Нормами статті 14-2 КУпАП імперативно визначено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах) несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Позовна заява не містить доказів того, що ОСОБА_2 станом на день встановлення адміністративного правопорушення був внесений до Єдиного державного реєстру транспортних засобів як особа, яка є належним користувачем автомобіля Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 . Також, долучений до позовної заяви договір оренди транспортного засобу з правом викупу № 0026 складений у простій письмовій формі, що не дає можливість перевірити його фактичне укладання. Жодна особа не зверталась до відповідача із заявою про визнання факту вчинення адміністративного правопорушення за вказаним у постанові фактом, і про надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності. Встановлений оскаржуваною постановою штраф не сплачений.

Резюмуючи все вище викладене та керуючись статтями 14-2, 279-1-279-4 КУпАП, Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів» від 14 листопада 2018 р. № 1197, «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13, представник відповідача на полягав на тому, що позивачем не було дотримано законодавчих вимог, щодо зміни Особи яка допустила адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а також не надано доказів встановлення належного користувача транспортним засобом.

При цьому представник відповідача зазначив, що, оскільки у власника транспортного засобу Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця мешкання АДРЕСА_1 , що відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 « Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» належить до тимчасово окупованих територій з 03.03.2022 року, - оскаржувана ним постанова не друкувалась та не направлялась.

В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні своїх позовних вимог. Наполягав на тому, що він не повинен доводити факт своєї невинуватості, і, зокрема, того факту, що він був за кермом транспортного засобу в момент фіксації порушення ПДР в автоматичному режимі. Самий факт перебування автомобіля у його власності не може бути достатньою підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності. Водночас, на думку позивача, надані ним договір оренди транспортного засобу та акт приймання-передачі до нього є достатніми доказами на підтвердження того, що він не керував транспортним засобом у місці та в час, зазначені в оскаржуваній постанові, а тому він не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.

Представник відповідача Малій О.М. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на факти і норми права, викладені у відзиві на позов..

Третя особа, ОСОБА_3 , неодноразово викликався в судові засідання за адресою, зазначеною у позовній заяві, але жодного разу не з`явився, письмових пояснень по суті позову не подав. Всі судові виклики повернулись не врученими з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні у справі матеріали, суд приходить до такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень.

З наданих відповідачем доказів судом встановлено, що 13.04.2025 року о 16 год. 48 хв., технічним пристроєм системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі, розташованим за адресою Н-08 Бориспіль - Маріуполь 423 + 643, було зафіксовано в автоматичному режимі те, що транспортний засіб Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , рухався в межах населеного пункту зі швидкістю, що перевищувала встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 64 км/год, і що було порушенням пункту 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії 5АВ № 09979782, 13.04.2025 року, виніс поліцейський Департаменту патрульної поліції Федорчук Микола Олексійович, на підставі інформаційних файлів та метаданих до них за результатами автоматичної фіксації подій з ознаками адміністративного правопорушення, отриманих в електронному вигляді із системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі (надалі Система).

Зокрема, результатами автоматичної фіксації перевищення встановленої обмеження швидкості автомобілем Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , є три фотокартки з зображенням транспортного засобу та відеозапис.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за вказаним фактом уповноважений поліцейський за допомогою відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів встановив, що власником транспортного засобу Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання якого є АДРЕСА_1 .

На підставі вказаних відомостей про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, щодо позивача ОСОБА_1 за допомогою програмних і апаратних засобів Системи було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП у розмірі 1700,00 грн.

За ствердженням представника відповідача, вказана постанова не була направлена позивачу рекомендованим листом в порядку ст. 279-1 КУпАП через те, що зареєстроване місце проживання позивача належить до тимчасово окупованої території, з якою поштовий зв`язок відсутній.

З доданих до позовної заяви документів випливає, що про факт існування постанови ОСОБА_1 дізнався через надходження повідомлення про це у застосунку «ДіЯ» щонайменше 22.05.2025, оскільки саме тоді він звернувся до УПП в Запорізькій області із скаргою з приводу складання цієї постанови

Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду не оспорював самого факту того, що належний йому автомобіль Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , рухався у місці та у час, зазначені в постанові, з перевищенням дозволеної швидкості більш ніж на 50 км/год, і що це становило діяння, передбачене ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Разом з цим позивач посилався на те, що він не був в той момент особою, яка керувала транспортним засобом, і що іншого відповідач не довів. Покладання ж адміністративної відповідальності на позивача лише тому, що він є власником цього транспортного засобу, є порушенням принципу презумпції невинуватості, передбаченого ст. 62 Конституції України.

Таким чином, суд виходить з того, що самий факт правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, дійсно мав місце, а спір між сторонами виник виключно щодо питання про суб`єкт адміністративної відповідальності за це правопорушення.

Як випливає із змісту примітки до ст. 122 КУпАП у редакції, чинній на момент вчинення правопорушення, суб`єктом правопорушення в разі вчинення передбачених частинами першою - четвертою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, є відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису)

Відповідно до ч. 1 ст. 14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Отже, законом встановлено презумпцію того, що особою, відповідальною за адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, є, зокрема, фізична особа, за якою зареєстровано відповідний транспортний засіб, або належний користувач, відомості про якого у встановленому законом порядку внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Матеріалами справи підтверджується, і позивач не оспорював того факту, що автомобіль Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , належить йому на праві власності.

Отже, за загальним правилом, позивач є особою, відповідальною за перевищення належним йому автомобілем обмеження швидкості руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Судом не встановлено порушень при складанні уповноваженим поліцейським оскаржуваною постанови вимог ст. 279-1 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 13 січня 2020 року № 13.

Статтею 279-3 КУпАП передбачено спеціальний порядок звільнення відповідальною особи від відповідальності за адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі.

Так, відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили:

ця особа надала документ, який підтверджує, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, або щодо протиправного використання іншими особами номерних знаків, що належать її транспортному засобу;

особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу (ч. 1 ст. 279-3 КУпАП).

Суд констатує, що позивач фактично був позбавлений можливості скористатись правом, передбаченим ч. 1 ст. 279-3 КУпАП, оскільки оскаржувана ним постанова від 13.04.2025 не була йому відправлена в порядку, передбаченому ст. 279-1 КУпАП.

Проте зазначена обставин це не позбавляє позивача права оскаржувати вказану постанову з тих підстав, що він не був особою, яка керувала транспортним засобом в момент фіксації правопорушення в автоматичному режимі, тобто спростувати презумпцію, закріплену у примітці до ст. 122 КУпАП.

Саме з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя і можливості в судовому порядку оскаржити постанову від 13.04.2025 судом було поновлено пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду.

Оцінюючи доводи позивача і докази, надані ним в обґрунтуваннях позовних вимог, суд виходить з такого.

Наданий позивачем Договір оренди транспортного засобу з правом викупу № 0026 від 03.03.2025 між підприємцем ОСОБА_1 , як наймодавцем, і ОСОБА_2 , як наймачем, не містить узгодженого сторонами строку його дії (п. 7.1).

За змістом п. 2.3 Договору транспортний засіб передається в день підписання цього договору обома сторонами на підставі акту приймання-передачі, але наданий позивачем акт приймання-передачі не містить дати його складання, а відомості про транспортний засіб вписані до нього від руки, тобто мають характер дописки, не застереженої підписами обох сторін.

Крім того, вказаний договір укладений у простій письмовій формі, тоді як відповідно до ч. 2 ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За змістом ч. 2 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

ОСОБА_2 , який нібито був фактичним володільцем належного позивачу автомобіля, в судове засідання не з`явився і вказаних стверджень позивача не підтвердив.

Відомості про належного користувача транспортного засобу Chevrolet Lacetti, номерний знак НОМЕР_1 , до Єдиного державного реєстру транспортним засобів позивачем внесені не були.

Таким чином, оцінюючи надані позивачем документи, суд приходить до висновку, що вони не є належними і допустимими доказами того, що належний позивачу автомобіль в момент вчинення правопорушення 13.04.2025 перебував у володінні іншої особи.

Суд в порядку сприяння позивачу у реалізації його процесуальних прав роз`яснював позивачу право надати будь-які інші докази на підтвердження того, що в момент фіксації порушення належним йому автомобілем швидкісного режиму 13.04.2025 позивач перебував в іншому місці, а не за кермом цього автомобіля, та надавав позивачу час для збирання і подання таких доказів.

Позивач таких доказів не надав.

Отже, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова була винесена уповноваженою на це службовою особою, з визначених законом підстав та у встановленому законом порядку.

Частиною четвертою статті 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Також судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена з дотриманням наведених вище вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, і не встановлено істотних порушень з боку поліцейського, що могли б вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відтак, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, залишити без задоволення.

Постанову від 13.04.2025 серії 5АВ № 09979782 у справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване в автоматично режимі, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 122 КУпАП, залишити без змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв