Справа № 580/314/25
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Кульчицький С.О., Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Справа № 580/314/25

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:?

Головуючого судді Епель О.В.,?

суддів:? Беспалова О.О., Карпушової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання протиправною бездіяльності та

зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі - Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо не призначення та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2023 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі зміною групи інвалідності у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 1 січня 2023 року, з урахуванням раніше виплаченої суми

2. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у разі зміни групи інвалідності при повторному огляді, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Виплата спірної допомоги розпочинається від моменту первинної втрати працездатності/встановлення інвалідності, а надалі відбувається доплата допомоги, у разі встановлення вищої групи інвалідності або зміни її причинного зв`язку, але виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день первинного встановлення інвалідності.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Позивач подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги - задовольнити повністю, стверджуючи, що причини встановлення другої групи інвалідності ОСОБА_1 в 2022 року не відносяться виключно до причин встановлення третьої групи інвалідності в 2016 році.

При цьому, Апелянт відзначає, що Відповідачем не наведено жодного посилання на заборону або порядок розрахунку відповідного року для нарахування та виплати спірної допомоги, зокрема у разі підвищення групи інвалідності внаслідок інших хвороб, поранень, травм, каліцтва. При цьому, на переконання Апелянта, Порядок №975 звужує соціальні гарантії, передбачені законом.

Також ОСОБА_1 посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені зокрема у постановах від 19.09.2022 у справі № 240/8578/20 та від 26.04.2023 у справі № 520/12925/2020.

На переконання Апелянта, неврахування Відповідачем того факту, що він у 2022 році отримав нові травми та поранення, не відповідає приписам та меті Закону № 2011, унеможливлює отримання справедливої компенсації у зв`язку з погіршенням стану здоров`я під час захисту Батьківщини.

З цих та інших підстав Апелянтка вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.07.2025 та від 02.07.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

5. Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу у якому він просить у її задоволенні відмовити, а рішення суду залишити без змін, наполягаючи на правомірності спірного рішення Міністерства оборони України.

Відповідач наполягає на тому, що розмір одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України і такий розмір одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше.

6. Позивачем подано відповідь на відзив на апеляційну скаргу у якому він повторно зазначає, що причини встановлення другою групи інвалідності ОСОБА_1 не відносяться виключно до причин встановлення третьої групи інвалідності в 2016 році, оскільки матеріалами справи підтверджено, що встановлення ІІ групи інвалідності викликано отриманим пораненням у 2022 році.

Окрім того, Апелянт акцентує увагу на тому, що конституційний обов`язок держави щодо забезпечення посиленого соціального захисту військовослужбовців (статті 17, 46 Конституції України) є значущішим, ніж будь-які цілі, досягнення яких законодавець визначав як підставу для запровадження обмеження права на отримання одноразової грошової допомоги у збільшеному розмірі при зміні групи інвалідності.

7. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

8. Обставини справи, встановлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, у вересні 2016 року ОСОБА_1 пройшов медичний огляд медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до Довідки до акту огляду МСЕК Серії 12 ААА № 072342 від 07.09.2016 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності, травма, контузія, пов`язані з захистом Батьківщини.

Після отримання ОСОБА_1 статусу особи з інвалідністю ним було подано заяву через уповноважений орган про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", за результатами розгляду відповідної заяви Комісією було прийнято рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу в розмірі 150 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, тобто на 1 січня 2016 року.

26.04.2022 під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією ОСОБА_1 отримав акубаротравму.

Відповідно до протоколу засідання штатної ВЛК ЦВЛК від 19.09.2023 №3072 травма, контузія, так пов`язані із захистом Батьківщини. Зазначене підтверджується наданими до матеріалів позову матеріалами.

У листопаді 2023 року, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд медико-соціальної експертної комісії у обласній МСЕК №2 м.Черкаси та згідно Довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 424461 від 21.11.2023 ОСОБА_1 було встановлено ІІ групу інвалідності, травми, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини, тобто за результатами повторного огляду, первинний огляд у 2016 році, позивачу було змінено групу інвалідності з ІІІ на ІІ, а причино-наслідковий зв`язок не змінено.

У зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, позивачем подано до відповідача заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

За результатами розгляду поданої заяви Комісією було прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі різниці між 300 та 150 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, а саме на 2016 рік, в сумі 195 900 грн.

Не погоджуючись вказаним рішенням, Позивачка звернулася до суду з цим позовом.

9. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII, відповідно до статті 41 якого виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців визначені Законом №2011-ХІІ.

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальним захистом військовослужбовців є діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з положеннями частини першої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 4 частини другої зазначеної статті передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону №2011-ХІІ (в редакції на момент прийняття оскаржуваного рішення) якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

У разі встановлення більшого ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках чи зміни його причинного зв`язку, що дає право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (крім випадків поранення, травми, контузії, каліцтва, отриманих у різний період часу, за якими виплата допомоги здійснюється окремо, без урахування раніше виплачених сум).

У разі якщо під час первинного огляду було встановлено ступінь втрати працездатності без установлення інвалідності у відсотках, а під час наступного огляду (переогляду) встановлено інвалідність, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

Частиною дев`ятою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців здійснюється відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві від 25 грудня 2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

- у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності.

Як передбачено абзацом 4 підпункту 1 пункту 6 Порядку № 975 (в редакції, чинній на момент ухвалення оскаржуваного рішення) одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Висновки суду апеляційної інстанції.

10. Переглядаючи оскаржуване рішення суду з урахуванням доводів Апелянта, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.1 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Так, "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. "У межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. "У спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Разом з тим, основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Цей закон встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

12. Водночас, розмір одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України і безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше.

Зазначений висновок узгоджується з правової позицією, висловленою Верховним Судом у постановах від 08 квітня 2024 року у справі № 240/512/22, від 08 травня 2024 року у справі № 240/17749/20 та від 18 червня 2024 року у справі № 240/20065/20.

13. Аналізуючи доводи Апелянта, колегія суддів також враховує, що Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2024 року у справі № 560/419/24 наголосив, що нормами Закону № 2011-ХІІ та Порядку № 975, якими врегульовано виплату одноразової грошової допомоги, не визначено в якості умови, яка впливає на визначення дня виникнення права на отримання допомоги, такої умови як зміна причинного зв`язку настання інвалідності.

14. Як правильно зазначив суд першої інстанції, таке законодавче врегулювання обумовлено самим поняттям «одноразова грошова допомога», яка є одноразовою, а не багаторазовою і її виплата розпочинається від моменту первинної втрати працездатності/встановлення інвалідності, а надалі відбувається лише доплата допомоги, у разі встановлення вищої групи інвалідності або зміни її причинного зв`язку, але виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб на день первинного встановлення інвалідності.

15. При цьому, не лише приписами Порядку № 975, а й нормами Закону 2011-ХІІ передбачено, що якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).

16. Отже, відсутні правові підстави стверджувати, що Порядок №975 звужує соціальні гарантії, передбачені законом, як на тому помилково наполягає Апелянт.

17. Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що з аналізу статей 16, 16-2, 16-3 Закону № 2011-XII та Порядку № 975 убачається, що підставою для призначення одноразової грошової допомоги є встановлення інвалідності, яка настала у зв`язку з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби, у тому числі під час захисту Батьківщини. Нормативне регулювання чітко визначає, що розмір цієї допомоги обчислюється, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

18. Отже, юридичне значення має саме факт первинного встановлення інвалідності з підстав, пов`язаних із проходженням військової служби, оскільки він визначає і момент виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги, і базовий критерій її розрахунку. Подальша зміна причинного зв`язку інвалідності не утворює нового первинного факту і не змінює базового моменту відліку для визначення розміру одноразової грошової допомоги; у такому разі може здійснюватися доплата до більшого розміру з урахуванням раніше виплачених сум, але обчислення все одно провадиться виходячи з прожиткового мінімуму року первинного встановлення інвалідності.

19. Колегія суддів також звертає увагу, що використана законодавцем конструкція "у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань" у частині четвертій статті 16-3 Закону №2011-XII та пункті 8 Порядку №975 спрямована на врегулювання ситуацій, коли у тієї самої особи внаслідок різних причин може бути змінена група інвалідності чи її причинний зв`язок. Однак це положення не створює нового "первинного факту" встановлення інвалідності, а лише свідчить про виникнення підстави для доплати до більшого розміру допомоги. Первинним юридичним фактом у контексті одноразової допомоги завжди залишається перше встановлення інвалідності, незалежно від подальшої зміни групи чи причинного зв`язку, оскільки інакше було б знівельовано саму правову природу одноразової допомоги як разової виплати.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 120/845/24.

20. Як правильно встановлено судом першої інстанції, 07.09.2016 ОСОБА_1 було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок травми, контузії, пов`язаних з захистом Батьківщини.

Надалі 21.11.2023 Позивачу під час огляду МСЕК встановлено інвалідність ІІ групи внаслідок травми, контузії, пов`язаних з захистом Батьківщини. Згідно витягу з протоколу засідання штатної ВЛК ЦВЛК ЗСУ від 19.09.2023 № 3072, комісія посилалася зокрема на трами, отримані Позивачем як у 2016, так і в 2022 році.

Отже, в такому випадку йдеться не про два автономні випадки встановлення інвалідності, а про первинне встановлення інвалідності у 2016 році та подальшу підвищення групи інвалідності у 2022 році.

21. Оскільки інвалідність ІІІ групи вперше встановлено Позивачеві 07.09.2016, цей факт є первинним юридичним фактом у межах спеціального правового регулювання виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю та визначає момент виникнення права на виплату останньої, а також базу її розрахунку - прожитковий мінімум станом на 01 січня 2016. Встановлення у 2023 році ІІ групи інвалідності не створює нового первинного факту встановлення інвалідності та не змінює базового моменту розрахунку.

22. Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недопущення Відповідачем протиправної бездіяльності у межах спірних правовідносин.

23. Крім того, як констатував Верховний Суд у постанові від 10 вересня 2025 року у справі № 120/845/24, така позиція суду узгоджується із міжнародними зобов`язаннями України за Європейською соціальною хартією (переглянутою) (ETS №163), ратифікованою Законом №137-V від 14.09.2006. Відповідно до пунктів 2 та 3 статті 12 «Право на соціальне забезпечення» Сторони зобов`язуються: (1) підтримувати систему соціального забезпечення на задовільному рівні, щонайменше на рівні, необхідному для ратифікації Європейського кодексу соціального забезпечення; (2) докладати зусиль для поступового піднесення цієї системи на вищий рівень.

Тлумачення вказаних положень у контексті спірних правовідносин свідчить, що принципи стабільності, фінансової сталості та передбачуваності механізмів соціального забезпечення є невід`ємними елементами міжнародного стандарту, який зобов`язує державу вибудовувати такі правила визначення і виплати соціальних гарантій, що унеможливлюють довільні або багаторазові «перезапуски» права на одну й ту саму виплату. Прив`язка розміру одноразової грошової допомоги до моменту первинного встановлення інвалідності (з подальшою доплатою у разі підвищення групи чи зміни причинного зв`язку - з урахуванням раніше виплачених сум) забезпечує:

правову визначеність та рівність підходів для осіб у подібній ситуації;

збалансованість приватних і публічних інтересів у сфері соціальних видатків;

відповідність моделі «одноразової» виплати її сутнісній природі, що не допускає створення нового первинного юридичного факту щоразу при зміні причинного зв`язку.

Зобов`язання держави «підтримувати» і «поступово підвищувати» рівень системи не тотожні обов`язку множинного нарахування однієї виплати за різними датами через уточнення причинного зв`язку; навпаки, вони передбачають запровадження стійких, передбачуваних та фінансово обґрунтованих правил. Запропонований підхід - обчислення розміру допомоги виходячи з прожиткового мінімуму року первинного встановлення інвалідності з можливістю доплати за наявності підстав - відповідає стандартам Хартії, не погіршує становища особи (оскільки гарантує отримання більшого розміру шляхом доплати), та водночас унеможливлює необґрунтоване подвійне чи повторне «створення» права на ту саму одноразову допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

24. Посилання Апелянта на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.09.2022 у справі № 240/8578/20 та від 26.04.2023 у справі № 520/12925/2020 колегія суддів вважає помилковими, оскільки вони не є релевантними у справі, що розглядається.

Зокрема, у зазначених вище справах касаційний суд сформулював висновок щодо відсутності правових підстав для обмеження дворічним терміном строку, протягом якого зміна групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок різних ушкоджень здоров`я можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі. Однак, застосування дворічного строку після первинного встановлення інвалідності в межах справи № 580/314/25 взагалі не є спірним, оскільки таке обмеження Міноборони до Позивача правомірно не застосовувалося.

25. Аналізуючи всі доводи учасників справи, колегія суддів приймає до уваги висновки, викладені в рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

26. Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, а тому судова колегія враховує рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1 у цій справі.

27. Враховуючи вищевикладене, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності достатніх та необхідних правових підстав для задоволення позову в цій справі.

28. Отже, перевіривши рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що судом ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України.

29. Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

30. Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - без змін.

31. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 12 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 25 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.О. Беспалов

О.В. Карпушова