Справа № 460/3292/24
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/3292/24 пров. № А/857/9277/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Глушка І.В., Затолочного В.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 460/3292/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

суддя (судді) в суді першої інстанції Поліщук О.В.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 05 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі також відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі також відповідач-2, апелянт), в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-2 від 08.01.2024 № 20 про відмову у призначенні позивачу дострокової пенсії за віком, як військовослужбовцю під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати відповідача-1 призначити позивачу пенсію за віком, як колишньому військовослужбовцю під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, зарахувавши до страхового стажу військову службу в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, з 23.11.1987 по 14.02.1989 із розрахунку один місяць служби за три місяці.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що в січні 2024 року він звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком за нормами пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як військовослужбовцю, що брав участь у бойових діях. Вказану заяву за принципом екстериторіальності було скеровано до відповідача-2 для розгляду по суті. Відповідач-2 оскаржуваним рішенням від 08.01.2024 № 20 відмовив позивачу в призначенні дострокової пенсії з тих мотивів, що надана останнім довідка про період участі в бойових діях з 23.11.1987 по 14.02.1989 оформлена без дотримання вимог чинного законодавства, а саме: не зазначено тривалість проходження військової служби; підстава видачі суперечить чинному законодавству. З тотожних мотивів відповідач-2 не зарахував спірний період участі в бойових діях з 23.11.1987 по 14.02.1989 до страхового стажу. Позивач не погоджується з таким рішенням пенсійного органу, оскільки, на його думку, приписи статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пов`язують виникнення права на дострокове призначення пенсії саме з фактом участі у бойових діях під час проходження військової служби, а не її тривалості. До заяви про призначення пенсії позивачем були долученні посвідчення учасника бойових дій та військовий квиток, які підтверджують наявність у нього на призначення дострокової пенсії. Крім того, позивач вказує, що в силу вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» час проходження ним військової служби в складі діючої армії в період бойових дій під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, з 23.11.1987 по 14.02.1989 має бути зарахований до страхового стажу із розрахунку один місяць служби за три місяці. З огляду на вказане, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про відмову у призначенні пенсії від 08.01.2024 № 20.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, зарахувавши до його страхового стажу час проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 23.11.1987 по 14.02.1989 із розрахунку один місяць служби за три місяці.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій апелянт зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу вказує, що до заяви про призначення пенсії позивачем додано довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.12.2023 № 560 про проходження військової служби в складі діючої армії під час бойових дій, форма якою не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме не зазначено тривалість проходження військової служби під час бойових дій та вказано, що вона видана на підставі військового квитка. Вказує, надані позивачем документи не підтверджують наявність у нього права на дострокове призначення пенсії.

Просить скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно положень статті 311 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) має статус учасника бойових дій, що стверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим ІНФОРМАЦІЯ_3 28.05.1997.

02.01.2024 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про призначення дострокової пенсії за віком за нормами пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як військовослужбовцю, що брав участь у бойових діях.

За принципом екстериторіальності заява позивача про призначення пенсії від 02.01.2024 була скерована для розгляду до відповідача-2.

08.01.2024 відповідачем-2 прийнято рішення № 20, яким позивачу відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком за нормами пункту 4 частини першої статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як військовослужбовцю, що брав участь у бойових діях. У спірному рішенні відповідачем-2 зазначені наступні мотиви його прийняття: згідно з наданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 23.11.1987 по 14.02.1989, оскільки довідка від 22.12.2023 № 560 видана на підставі військового квитка, що суперечить вимогам чинного законодавства; заявник надав довідку про період походження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) від 22.12.2023 № 560, яка не відповідає Додатку 2, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (не зазначена тривалість проходження військової служби, підстава видачі суперечить вимогам чинного законодавства).

Позивач, не погоджуючись з рішенням про відмову в призначенні пенсії, діями щодо неналежного обчислення його страхового стажу, а також вважаючи такі рішення та дії протиправними, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відхиливши довідку № 560 з підстав відсутності у ній чіткого зазначення тривалості проходження позивачем військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) відповідач-2 допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача як пенсіонера (соціальної групи населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій у сфері соціального захисту).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), Порядком підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 р. № 22-1 ( далі - Порядок № 22-1).

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом № 1058-IV визначено принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

У свою чергу правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом № 1058-IV.

Згідно з частиною першої статті 9 Закону № 1058-ІV в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004, пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Аналогічне визначення закріплено у частині першій статті 24 Закону № 1058-IV, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У свою чергу, відповідно до статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-ХІІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Наведені положення кореспондуються з вимогами абзацу 2 частини першої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV право на призначення дострокової пенсії за віком мають: військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення та/або безпосередньою участю у здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів, військовозобов`язаних і осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус сім`ї загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України відповідно до абзаців четвертого і п`ятого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону, а також абзацу шостого частини першої статті 10-1 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

У відповідності до пункту 1 Порядку №637, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, розвідувальних органів, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС; довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Підпунктом 6 пункту 2.1 розділу 2 Порядку № 22-1 визначено документи, які підтверджують право на призначення дострокової пенсії за віком військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, які брали участь у бойових діях, безпосередню участь в АТО/ООС та/або в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації.

Такими документами є, зокрема: документи про проходження військової служби (служби); довідка згідно з додатком 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу або документи про безпосередню участь в АТО/ООС, передбачені Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, або документи військових частин (органів, підрозділів), підприємств, установ та організацій про безпосередню участь в обороні України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації; посвідчення учасника бойових дій.

Як встановлено судом першої інстанції, з метою підтвердження права на призначення дострокової пенсії за віком позивач надав наступні документи: посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_1 від 28.05.1997; військовий квиток серії НОМЕР_2 від 10.04.1987; довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 22.12.2023 № 560 (далі також довідка № 560).

В свою чергу, відповідач-2, розглянувши вказані документи, прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.01.2024 № 20, з огляду на те, що довідка про період походження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) від 22.12.2023 № 560 не відповідає додатку 2 до Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, а саме: не зазначена тривалість проходження військової служби; підстава видачі суперечить вимогам чинного законодавства.

Щодо відсутності зазначення тривалості проходження військової служби у довідці від 22.12.2023 № 560, колегія судді зазначає, що дана довідка у правому верхньому куті містить застереження про її видачу відповідно до додатку № 2 до Порядку № 637. Також, у довідці № 260 вказано, що вона видана капітану запасу ОСОБА_1 про те, що він проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 23.11.1987 по 14.02.1989.

Колегія суддів зазначає, що дійсно, довідка № 560 не містить відомостей про тривалість (загальну кількість років, місяців і днів) проходження позивачем військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях), проте в ній вказано період проходження позивачем військової служби в складі діючої армії в період бойових дій - з 23.11.1987 по 14.02.1989, у зв`язку з чим визначення загальної тривалості такої служби є можливим і становить 01 рік 02 місяці 22 дні.

Щодо підстави видачі довідки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із абзацом шостим пункту 6 Порядку № 637, військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до стажу роботи на підставі довідок територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток № 2).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що за передбаченою додатком № 2 до Порядку № 637 формою довідка має містити відомості про військове звання, прізвище, ім`я та по батькові особи, а також загальну кількість років, місяців і днів проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях). Проте, ні пункт 6 Порядку № 637, ні додаток № 2 до вказаного Порядку, взагалі не встановлюють вимоги про необхідність зазначення у довідці про походження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) відомостей про документи, на підставі яких таку довідку було видано.

З урахуванням вказаного вище, апеляційний суд відхиляє як безпідставне та необґрунтоване твердження відповідачів про те, що вказана у довідці № 560 підстава видачі суперечить вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що наданих позивачем із заявою про призначення пенсії документів було достатньо для підтвердження у нього права на призначення дострокової пенсії за віком як військовослужбовцю, який брав участь у бойових діях, у відповідності до пункту 1.7 Порядку № 22-1 позивач звернувся за призначенням пенсії менше, ніж за місяць до досягнення пенсійного вік 55 років, та мав понад 25 років страхового стажу, а тому відповідач-2 приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії від 08.01.2024 № 20 діяв всупереч приписам Конституції України та пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, чим порушив право позивача на соціальний захист.

Відтак, вимоги позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення від 08.01.2024 № 20, а також зобов`язання призначити йому дострокову пенсію за віком на підставі пункту 4 частини першої статті 115 Закону № 1058-IV, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до страхового стажу позивача періоду походження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 23.11.1987 по 14.02.1989 із розрахунку один місяць служби за три місяці, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни.

Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною четвертою вказаної статті Закону передбачено види військової служби, до яких, і зокрема, віднесено й військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період.

Статтею 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 57 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено пільги по обчисленню стажу за час перебування у складі діючої армії, та встановлено, що час служби зараховується до стажу роботи на пільгових умовах, у порядку, встановленому для обчислення строків цієї служби при призначенні пенсії за вислугою років військовослужбовцям.

Пунктом 2.3 розділу 2 Положення № 530 передбачено, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.»

Як встановлено судом першої інстанції, позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 23.11.1987 по 14.02.1989 (01 рік 02 місяці 22 дні), що підтверджується довідкою № 560.

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, відмова відповідача-2 у зарахуванні позивачу до страхового стажу часу проходження військової служби в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях) з 23.11.1987 по 14.02.1989 на пільгових умовах один місяць служби за три, є протиправною.

Отже, вимоги позивача в частині зобов`язання пенсійного органу зарахувати йому до страхового стажу період проходження військової служби з 23.11.1987 по 14.02.1989 із розрахунку один місяць служби за три місяці також є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Крім цього, колегія суддів вважає слушним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 дострокову пенсію, оскільки спірне рішення про відмову у призначені пенсії від 08.01.2024 № 20 було прийняте саме Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325,328, 329 КАС України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі № 460/3292/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді І. В. Глушко
В. С. Затолочний