Справа № 160/8121/25
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-11-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 листопада 2025 року м. Дніпросправа № 160/8121/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 року (головуючий суддя Врона О.В.)

в адміністративній справі №160/8121/25 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 19.03.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просила:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 7998-2785/Ц-01/8-0400/25 від 13.02.2025 року, щодо відмови у призначенні та обчисленні з 21.01.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 21.01.2025 призначити та обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що була переведена з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. При розрахунку пенсії за віком відповідачем протиправно застосовано показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки. Вважає, що слід застосувати показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оформлені листом № 7998-2785/Ц-01/8-0400/25 від 13.02.2025 року, щодо відмови у обчисленні з 21.01.2025 ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області з 21.01.2025 обчислити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022, 2023, 2024 роки, та виплатити її з урахуванням раніше виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовлено.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що позивачці була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави і порядок призначення пенсії, ніж за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV. Отже, порушення прав позивачки відбулося внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

Зазначив, що права позивачки порушені протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при обчисленні призначеної з 21.01.2025 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що позивач, починаючи з 2010 року став учасником правовідносин у сфері пенсійного страхування шляхом отримання пенсії за вислугу років, яка є різновидом пенсії за віком в розумінні Закону №1058, підстави для здійснення первинного призначення пенсії у 2024 році за нормами частини 2 статті 40 Закону № 1058 відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що Позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області і з 10.07.2017 отримувала пенсію за вислугу років, як працівник освіти відповідно до ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» .

На підставі заяви позивачки від 21.01.2025 у зв`язку з досягненням 60-річного пенсійного віку, позивачку переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У заяві про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», позивачка просила призначити їй з 21.01.2025 пенсію за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки.

На звернення позивачки з питання пенсійного забезпечення, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 13.02.2025 №7998-2785/Ф-01/8-0400/25 повідомило, що згідно поданої заяви від 21.01.2025 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком.

Станом на 21.01.2025 розмір пенсійної виплати обчислено, виходячи із страхового стажу, зарахованого по 30.09.2024, що складає 42 роки 01 місяць 01 день та заробітної плати за даними, що містяться у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.07.2000 по 30.09.2024.

Середньомісячний заробіток для обчислення пенсії з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески за 2014, 2015, 2016 та збільшеної на коефіцієнти 1,17, 1,11, 1,11, 1,14, 1,197, 1,0796 становить 14639,87 грн. (7994,47 грн.х1,83125).

Позивачка вважає протиправними дії відповідача щодо відмови застосування показника середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, тобто за 2022-2024 роки при призначенні пенсії за віком з 21.01.2025.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, врегульовані Законом України від 09.07.2003№ 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Статтею 1 Закону №1058-ІVвизначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 1 ст. 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

пенсія за віком;

пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства);

пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск:), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Згідно ч.3 ст.45 Закону1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині 1 статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною 2 статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Відповідно до ч.5 ст.45 Закону №1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Суд зазначає, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених у статтях 9,10 цього Закону- пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.3 ст.45 №1058-IV при переведенні з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, показник середньої заробітної плати має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Крім того, при визначенні розміру пенсії за віком повинні застосовуватись формули, які використовуються при призначені пенсії вперше за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший.

Вказане узгоджується з правовою позицією в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 465/5246/17, від 13.02.2019 у справі №265/7301/16-а, від 11.09.2019 у справі №213/1226/16-а, від 18.08.2020 у справі № 263/6611/17, від 29.03.2023 у справі №240/4170/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №876/5312/17.

У цій справі позивачці була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону №1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави і порядок призначення пенсії, ніж за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Отже, порушення прав позивачки відбулося внаслідок протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком і її перерахунку із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

Щодо позовних вимог позивачки в частині визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і зобов`язати призначити таку пенсію, суд першої інстанції зазначив, що такі вимоги є безпідставними і не підлягають задоволенню, оскільки така пенсія була призначена позивачці, що підтверджується листом відповідача від 13.02.2025 і рішенням про перерахунок пенсії №29 від 31.01.2025.

Права позивачки порушені протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при обчисленні призначеної з 21.01.2025 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 28.11.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова