Справа № 450/3572/25
Суддя: Добош Н. Б.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 450/3572/25 Провадження № 2-а/450/43/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" листопада 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського 1 взводу 2 роти 2 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області Гіль Юлії Степанівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до Пустомитівського районного суду Львівської області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області, поліцейського 1 взводу 2 роти 2 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5384987 від 03.08.2025 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 13.08.2025 року стосовно позивача було складено оскаржувану постанову. Зі змісту постанови вбачається, що позивачу ставиться в провину те, що останній 03.08.2025 року о 13:59:04 в м. Львові по вул. Стрийській, 109, керуючи автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п. 8.4. в ПДР України. Позивач вважає постанову, такою, що є неправомірною, виходячи з наступного. Позивач зазначає, що дійсно у вказаний день та час він рухався автомобілем Шкода Октавія в м. Львові по вул. Стрийська, при цьому в певний момент двигун автомобіля заглох, він зменшивши швидкість декілька разів намагався запустити двигун, при цьому не зупинявся на проїжджій частині дороги щоб не створювати перешкод іншим учасникам дорожнього руху. За другої або третьої спроби двигун запустився і позивач продовжив рух. В цей час побачив патрульний автомобіль поліції котрий стояв на краю проїзної частини, з автомобіля вийшов працівник поліції та жестом показав позивачу зупинитись, що він і зробив. Після цього до позивача підійшли працівники поліції перевірили його документи та повідомили, що він наче б то порушив правила дорожнього руху, а саме здійснив зупинку в забороненому місці, позивач заперечив даний факт, оскільки взагалі не зупинявся. На підставі наведеного просить заявлені позовні вимоги, задоволити.

Представник відповідача скерувала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому просила в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю. Вказане мотивує тим, що покликання позивача, щодо незаконності постанови не відповідають дійсності та об`єктивній реальності ситуації, яка мала місце 03.08.2025 з огляду на наступне. Із доданого до даного відзиву фото, вбачається розташування дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено» з лівого боку дороги. Із портативного відеореєстратора поліцейського встановлено таку хронологію події: (Сlip-0:00 хв. 25 с. ) - транспортний засіб під керуванням позивача перебуває в зоні дії знака 3.34 «Зупину заборонено». (Сlip-0:00 хв. 27 с.) - зупинення транспортного засобу поліцейським під (Сlip-0:00 хв. 35 с.) - факт представлення Поліцейським, факт роз`яснення суті вчиненого Позивачем правопорушення. (Сlip-2: 01 хв. 12 с) - факт проведення процедури розгляду справи, в тому числі, ознайомлення Позивача із вимогами ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. (Сlip-2: 02 хв. 52 с) - факт підписання Позивачем постанови, та факт отримання ним копії цієї Постанови. Крім цього слід зазначити, позивач в адміністративному позові зазначає, що його автомобіль заглох, то такі твердження позивача є недостовірними, оскільки із відеозапису доданого до відзиву, (Сlip-0: 00 хв. 16 с), чітко зафіксовано припаркований транспортний засіб в ряд з іншими автомобілями та подальший його рух під керуванням позивача, відеозапис показує, що автомобіль не просто заглох і зупинився, а був припаркований. Заїзд по інерції між іншими припаркованими автомобілями, впритул до бордюру, є надзвичайно складним і практично неможливим маневром. Таке паркування вимагає активного керування кермом і гальмами, що неможливо зробити з вимкненим двигуном і без підсилювачів, проте позивач взагалі вказує, що жодної зупинки ним здійснено не було, що очевидно такі твердження позивача є неправдиві та спрямовані на уникнення від адміністративної відповідальності. Разом з тим надаючи пояснення на місці події, позивач вказував іншу причину своєї зупинки, а саме (Сlip-2: 00 хв. позивача кардинально відрізняються: 08 с) цитуємо: «...в мене тут, дівчину відпроваджував на автобус …..», покази позивача кардинально відрізняються на місці події: стверджував поліцейським, що зупинився, бо «підвозив дівчину до автобусу» (тобто, зробив свідому, не вимушену зупинку). У позовній заяві: стверджує, що не зупинявся, а при проїзді даної ділянки дороги в позивача виникла технічна несправність, після чого його зупинили працівники поліції.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити з підстав викладених в позовній заяві.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Львівській області в судове засідання не з`явилася, однак у відзиві на позовну заяву проси розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач поліцейський 1 взводу 2 роти 2 бат. Управління патрульної поліції у Львівській області Гіль Ю.С. в судове засідання не з`явилася, не повідомила суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновк, що в задоволенні заявлених позовних вимог, слід відмовити, виходячи із наступного :

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії ЕНА № 5384987 від 03.08.2025 року до ОСОБА_1 , застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу та притягнено до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до даної постанови вбачається, що 03.08.2025 року 13:59:01 в м. Львові, вул. Стрийська, 109, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Skoda Oktavia д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3. 34 «Зупинку заборонено», здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 в ПДР України.

В якості доказу вчинення водієм зазначеного адміністративного правопорушення представником відповідача до відзиву на позовну заяву долучено відеозапис з місця події.

З долученого відеозапису вбачається, що : Сlip-0:00 хв. 25 с. - транспортний засіб під керуванням позивача перебуває в зоні дії знака 3.34 «Зупину заборонено»; Сlip - 2:00 хв. 08. С позивач на місці події надає працівникам поліції пояснення, а саме, що він проводив дівчину до автобуса.

Відповідно до п.п. 1.3, 1.9 ПДР України учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно п.п. 8.1, 8.2, 8.2-1 ПДР України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Відповідно до п.8.4 ПДР України, дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи, зокрема, заборонні знаки, які запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Дорожній знак 3.34 Зупинку заборонено додатку 1 розділу 33 ПДР забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Зона дії знака 3.34 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знака не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету. Дія знака 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений. Зона дії знаків може бути зменшена: для знака 3.34 табличкою 7.2.2 на початку зони лії, а також установленням у кінці його зони дії дублюючого знака 3.34 з табличкою 7.2.3.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З огляду на викладене вище, мотиви позовної заяви про правомірність його дій спростовуються наведеними вище нормами ПДР України, та дослідженими судом доказами у справі, зокрема наданими відеофіксацією з місця події та пояснення позивача наданими на місці події працівникам поліції.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зоов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Зі змісту положень ст. 1 КУпАП вбачається, що основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

За ст. 6 ЗУ «Про Національну поліцію» поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановленихстаттею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши в сукупності здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведена неправомірність дій поліцейського, пов`язаних із винесенням оскаржуваної постанови, а тому позов є необґрунтованим, а постанова по справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є такою, що відповідає вимогам ст.ст. 283-284 КУпАП.

Доводи позивача про незаконність оскаржуваної постанови, зазначені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і такі спрямовані на уникнення належної адміністративної відповідальності.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення" (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до переконання, що обставини, викладені у позовній заяві, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому у задоволенні позовних вимог слід, відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 77, 79, 246, 250, 286 КАС України, ст. ст. 7, 17, 18, 251, 254-257, 280, 288, 293 КУпАП, суд,-

у х в а л и в :

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ,- відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 17.11.2025 року.

СуддяН. Б. Добош