Справа № 753/21956/25
Суддя: Колесник О. М.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-а/753/383/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Дарницький районний суд міста Києва в складі головуючого судді Колесника О.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор взводу 1 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Конуріна Олексія Сергійовича про скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор взводу 1 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Конуріна Олексія Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4261980 від 13 березня 2025 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що її було притягнуто до відповідальності з недотриманням встановленого порядку, постанова прийнята з порушенням її прав та чинного законодавства, є необґрунтованою, незаконною та підлягає скасуванню. Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності стало те, що 13.03.2025 року о 14.00 год. в м. Києві по проспекту Броварському 93, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMV X5», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та була не пристебнутою ременем безпеки. Також було виявлено, що на задні прилади зовнішнього світла було нанесено покриття (фарбування або тонування), що зменшує світлопропускання, змінює їх силу світла, чим порушила п. 6.1.2. ДСТУ 3649 від 2010 року та порушила п. 2.3.в Правил дорожнього руху, тобто скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Позивач, вважає, що зазначена постанова постановлена незаконно і необґрунтовано та підлягає скасуванню, в зв`язку з чим дії інспектора є неправомірними, а постанова серії ЕНА № 4261980 від 13.03.2025 року підлягає скасуванню.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 листопада 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляду якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Клопотань від позивача та відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надійшло.

При цьому, відповідач скористався правом на подання відзиву на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав його обґрунтованості.

Позивач не скористалася своїм правом на подання відповіді на відзив.

Оскільки розгляд справи відбувався в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до змісту оскаржуваної постанови ЕНА №4261980 від 13 березня 2025 року, 13.03.2025 року о 14.00 год. в м. Києві по проспекту Броварському 93, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMV X5», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та була не пристебнутою ременем безпеки. Також було виявлено, що на задні прилади зовнішнього світла було нанесено покриття (фарбування або тонування), що зменшує світлопропускання, змінює їх силу світла, чим порушила п. 6.1.2. ДСТУ 3649 від 2010 року та порушила п. 2.3.в Правил дорожнього руху, тобто скоїла адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Стаття 8 КпАП України передбачає, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Провадження в справах про адміністративне правопорушення ведеться на підставі закону, що діє під час і за місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

За змістом до п. 1.1. ПДР ці правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Згідно з п. 1.9 ПДР особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Згідно з пп. 3, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 2.3. «в» Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Вимогами щодо безпечності технічного стану та методами контролювання «Колісні транспортні засоби» ДСТУ 3649:2010 підтверджується встановлення єдиних технічних приписів щодо офіційного затвердження дорожніх транспортних засобів стосовно встановлення засобів освітлення та світлової сигналізації регламентовано кольори вогнів автомобіля.

Згідно із п. 6.1.2 ДСТУ 3649:2010, не дозволено застосовувати зруйновані та з тріщинами на світловідбивальних поверхнях або розсіювачах ПЗС, установлювати будь-які пристрої, що обмежують їхню видимість, наносити покриви на ПЗС (тонування, фарбування тощо), що зменшує світлопропускання, змінює їхню силу світла, світлорозподіл або колір.

За порушення вищевказаних вимог ПДР наступає адміністративна відповідальність за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ч. 5 ст.121 КУпАП, відповідальність за цією частиною передбачена, зокрема за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами і тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ст. ст. 72, 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, що мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Тобто положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Такого ж висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд в своїй постанові від 11.06.2019 у справі № 379/78/19.

Так, інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію".

Судом було оглянуто СDR диск наданий до відзиву на позов, зі змісту якого вбачається, що позивач керувала транспортним засобом не пристебнутою ременем безпеки.

Після зупинки працівником поліції, який їй представився, пояснив, що йде відео і аудіо фіксація та роз`яснив в чому полягає порушення, ОСОБА_1 при цьому мовчала та не заперечувала те, що не була пристебнутою ременем безпеки.

Однак, особа, яка знаходилась на пасажирському сидінні поряд з водієм, почала казати, що він є інвалідом, а тому має право не пристібатися та після зауваження працівника поліції, що саме позивач не пристебнута ременем безпеки, останній почав стверджувати, що водійка тільки що його відстібнула та просив дати їй попередження.

Працівник поліції взявши документи позивача, розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, почав роз`яснювати їй права та положення ст. 63 Конституції України.

При цьому, особа, яка знаходилась на пасажирському сидінні поряд з водієм, постійно сперечалася з поліцейським та заважала з розгляду справи.

Слід також зазначити, що працівник поліції в ході розгляду справи не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі. Таким чином, було забезпечено позивачу можливість реалізації прав, визначених статтею 268 КУпАП при розгляді справи.

За змістом пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року №1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за N 1408/27853, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачена зокрема, ч. 5 ст. 121 КпАП України виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідач мав всі законні підстави винести оскаржувану постанову, а також розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Оскільки у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КпАП України (Рішення Конституційного Суду України від 26.05.2015 року №5- рп/2015).

Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КпАП України та іншими нормативно-правовими актами, з урахуванням вказаного, ОСОБА_1 правомірно притягнута до відповідальності, адже відповідно до норм чинного законодавства, винесення оскаржуваного рішення відбулось із врахуванням доказів у виді відеофіксації, а відтак вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 5 ст. 121 КпАП України порушення правил руху - доведена.

Враховуючи викладене, працівником поліції повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови ЕНА №4261980 від 13 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, а вина ОСОБА_1 була повністю підтверджена наданими доказами по справі, які містяться в відеозапису наданому відповідачем, де чітко видно, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «BMV X5», номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та була не пристебнутою ременем безпеки, чим порушила п. 2.3.в Правил дорожнього руху.

На підставі викладеного, суд відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову в повному обсязі.

В порядку ст.139 КАС України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись стст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суддя

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа: інспектор взводу 1 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві Конуріна Олексія Сергійовича про скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КОЛЕСНИК О.М.