Справа № 240/31648/23
Суддя: Капинос Оксана Валентинівна
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у заміні сторони у виконавчому провадженні)

29 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/31648/23

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Капинос О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву про заміну сторони виконавчого провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про зобов"язання вчинити дії,

встановив:

Рішенням суду від 10.07.2024 зобов"язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні та перебування у відпустці за станом здоров`я за період з 07.07.2022 по 25.08.2022, з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2024 рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року у відмовленій його частині за період з 26.08.2022 року по 29.01.2023 року - скасовано.

Прийнято в цій частині нову постанову.

Адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і навчальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 26 серпня 2022 року по 29 січня 2023 року, з розрахунку 100 000 (сто тисяч) гривень, за виключенням періодів виконання позивачем обов`язків військової служби під час перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 без залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і навчальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 26 серпня 2022 року по 29 січня 2023 року з розрахунку розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, за виключенням періодів виконання позивачем обов`язків військової служби під час перебування в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 без залучення до виконання бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами (розпорядженнями).

В решті рішення (у відмовлених частинах періодів: з 01.06.2022 року по 08.06.2022 року; з 09.06.2022 року по 06.07.2022 року; з 30.01.2023 по 28.03.2023 року та у задоволеній частині періоду з 07.07.2022 року по 25.08.2022 року) - залишено без змін.

Позивач подав до суду заяву про заміну сторони виконавчого провадження . Просить замінити військову частину НОМЕР_1 на військову частину НОМЕР_3 . У заяві зазначає, що згідно повідомлення державного виконавця рішення суду не виконується з підстав того, що військова частина НОМЕР_1 не є розпорядником бюджетних коштів, так як отримує грошові асигнування від військової частини НОМЕР_3 , яка є розпорядником коштів. Начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Донецькій області запропоновано звернутись до суду із заявою про заміну боржника у виконавчому провадженні.

В судове засідання сторони не з"явилися, повідомлені у передбаченому законом порядку про розгляд заяви.

Позивач подав до суду заяву про розгляд заяви за його відсутності.

Згідно з положенням частини другої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. Тому суд перейшов до розгляду заяви у письмовому провадженні.

Оцінивши доводи заяви та надані суду докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на таке.

За приписами статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону № 1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Ця стадія розпочинається з набрання судовим рішенням законної сили або за інших умов, встановлених законом. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідного процесуального статусу, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені таким статусом сторони. Заміна сторони виконавчого провадження є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Таким чином, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво) можлива на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 2-а-1411/11, від 24 квітня 2018 року у справі №2а/0612/649/11, від 03 травня 2018 року у справі №2-а-1864/10, від 13 грудня 2018 року у справі №2-а-1710/11, від 29 січня 2020 року у справі №815/1303/17.

Водночас для правильного вирішення питання заміни сторону виконавчого провадження необхідно дослідити питання наявності підстав для заміни сторони виконавчого провадження.

В цьому контексті суд зазначає, що підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень, а саме: ліквідація органу чи посади; передача здійснюваних ним владно-управлінських функцій іншому суб`єкту; припинення юридичної особи шляхом її злиття, приєднання, поділу, перетворення, тощо.

Разом з тим, перебування військової частини НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_3 та відсутність фінансування для виконання судового рішення не вказує на те, що військова частина НОМЕР_3 є правонаступником військової частини НОМЕР_1 .

Докази того, що військова частина НОМЕР_1 ліквідована (розформована, перереформована) матеріали справи не містять.

Оскільки Військова частина НОМЕР_3 не є правонаступником Військової частини НОМЕР_4 , а заявником не підтверджено, та не надано доказів протилежного, у суду відсутні правові підстави для заміни боржника у виконавчому провадженні у порядку статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 379 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у виконавчому провадженні з військової частини НОМЕР_1 на військову частину НОМЕР_3 .

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.В. Капинос