Справа № 750/16706/25
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/750/309/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Деденка Вячеслава Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

04 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Деденка В.І. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 6222047 від 25 листопада 2025 року.

Обґрунтований позов тим, що у оскаржуваній постанові зазначено марку та номер автомобіля Jeep Compass НОМЕР_1 , який позивачу не належить та він ним не керував. Натомість, позивач керував іншим автомобілем, а саме Peugeot Rifter д.н.з НОМЕР_2 і дійсно був зупинений поліцейським у зв`язку з тим, що не працювала ліва фара. Оскільки у постанові зазначений автомобіль, яким позивач не керував, і вказана обставина не може вважатися опискою чи формальним недоліком, оскільки такі відомості є істотними та безпосередньо ідентифікують подію правопорушення і особу, яка його вчинила, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 грудня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

22 грудня 2025 року представник Департаменту патрульної поліції поштовим відправленням надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що поліцейський при винесенні оскаржуваної постанови діяв виключно на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а тому постанова є законною та обґрунтованою. Також представник відповідача зазначила, що у п.5 оскаржуваної постанови було допущено механічну описку щодо марки транспортного засобу. Постанова винесена у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, як це передбачено пунктом 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України від 07.11.2015 №1395. Під час заповнення за допомогою спеціального технічного пристрою службового планшета у відповідних графах постанови серії ЕНА №6222047 поліцейським був внесений номерний знак транспортного засобу, але відбулася механічна описка, а саме замість « НОМЕР_2 » помилково зазначено « НОМЕР_1 », внаслідок чого підтягнуто з бази ІКС ІПНП інший транспортний засіб і його власника. На підставі рапорту поліцейського вказану описку було виправлено особисто поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Деденком В.І., тобто уповноваженою особою, яка і винесла вищевказану постанову. Виправлену описку завірено печаткою відділу адміністративної практики УПП в Чернігівській області.

Згідно ч. 1 ст. 269 КАС України, у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне.

З постанови серії ЕНА №6222047, винесеної 25 листопада 2025 року поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Деденком В.І. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.121 КУпАП убачається, що 25 листопада 2025 року о 17 год. 10 хв. 15 секунд водій ОСОБА_1 у місті Чернігові по вулиці Незалежності керував транспортним засобом Jeep Compass КА 1482 РС, державний номерний знак НОМЕР_1 з непрацюючою лівою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив п. 31.4.3 в ПДР України.

На підставі рапорту поліцейського 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Деденка В.І., останнім виправлено технічну описку, яка була допущена при складанні постанови серії ЕНА №6222047 та вірно зазначено номерний знак автомобіля - НОМЕР_1 а також марку автомобіля - Peugeot Rifter д.н.з НОМЕР_2 .

У п. 7 постанови зазначено, що до неї додається відео з Пв 473616.

У постанові у п.8 та 9 є підпис позивача про отримання копії постанови та про роз`яснення йому прав згідно ст.ст. 268 та 289 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» (Застосування технічних приладів, технічних засобів та спеціалізованого програмного забезпечення), поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Таким чином, дана стаття дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху, в тому числі відеозаписи, отримані із відео реєстратора поліцейського.

Так, в пункті 7 оскаржуваної постанови є посилання на портативний відео реєстратор №473616, який є технічним засобом, за допомогою якого було задокументовано факт вчинення правопорушення та розгляд справи.

Підставою для прийняття спірної постанови було порушення позивачем вимог підпункту «в» пункту 31.4.3 ПДР, а саме: несправний зовнішній світовий прилад - не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла в темну пору доби. При цьому, згідно з пунктом 1.10 ПДР темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця.

Із оглянутого судом запису відеореєстратора, встановленого в службовому автомобілі убачається, що позивач керував транспортним засобом Peugeot Rifter д.н.з НОМЕР_2 , в якому не горіла ліва фара в темну пору доби. Із матеріалів відеофіксації видно, що в автомобілі Peugeot Rifter з номерним знаком НОМЕР_2 не горіла ліва фара і відповідач визнавав даний факт. Йому поліцейським було роз`яснено суть правопорушення, ознайомлено з правами згідно ст.63 Конституції України і ст. 268 КУпАП та роз`яснено строк на оскарження постанови. Позивач повідомив, що права йому зрозумілі і оскаржувати постанову він не буде.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Пунктом 1.1 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону №3353-XII встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо) повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно пункту 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до підпункту «в» пункту 31.4.3 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством, якщо не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

За змістом частини п`ятої статті 14 Закону №3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положеннями частини першої статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначила, що під час заповнення за допомогою спеціального технічного пристрою службового планшета у відповідних графах постанови серії ЕНА №6222047 поліцейським було допущено механічну описку, а саме замість правильного номерного знаку « НОМЕР_2 » помилково зазначено « НОМЕР_1 », внаслідок чого з бази ІКС ІПНП підтягнуто автоматично інший транспортний засіб і його власника. На підставі рапорту поліцейського вказану описку було виправлено особисто поліцейським 1 взводу 3 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Деденком В.І., тобто уповноваженою особою, яка і винесла вищевказану постанову. Виправлену описку завірено печаткою відділу адміністративної практики УПП в Чернігівській області.

Вказані доводи представника відповідача підтверджуються оглянутим судом відеозаписом, з якого чітко видно, що позивач керував автомобілем з номерним знаком НОМЕР_2 і при складанні постанови позивач не заперечував факту правопорушення.

Копію виправленої постанови відповідачем направлено на адресу позивача разом з відзивом на позовну заяву та останнім отримано, про що свідчить надсилання позивачем до суду відповіді на відзив.

Суд приходить до висновку, що факт допущеної у оскаржуваній постанові описки, яка в подальшому була виправлена суб`єктом оскарження, не впливає на суть вчиненого правопорушення та його кваліфікацію і не може бути підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності.

Подібна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 17 травня 2018 року у справі №753/4366/17.

Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Враховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення повинні ґрунтуватися на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи та наданих доказів.

За змістом пунктом 1 статі 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтями 72-79 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 25.06.2020 по справі 520/2261/19, зводиться до того, що: ч. 2 ст.77КАС України покладено обов`язок доказування відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного ч. 1 цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 4 ст. 258 КУпАП визначено, що уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Таким чином, чинним законодавством у визначених випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративне правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на боржника безпосередньо на місці його вчинення.

Позивачем до адміністративного позову не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про незаконність винесеної щодо нього постанови. Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП через допущення у постанові механічної описки, яка в подальшому була виправлена, не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова про притягнення позивача до відповідальності за ч. 1 ст.121 КУпАП є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Як вказано у пункті 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 241-246, 255, 286, 292, 295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

у задоволені позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, код - 40108646) про скасування постанови серії ЕНА №622204 від 25.11.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушенняза ч.1 ст.121 КУпАП - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів після його проголошення.

Повний текст рішення складено 29.12.2025.

Суддя