Справа № 160/28265/25
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, -
30.09.2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з вимогами:
- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення винесені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області, а саме:
В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що при визначенні грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючим органом допущені наступні порушення закону: - неправильно визначена сума податку - без урахування та застосування усіх встановлених Дніпровською міською радою пільг із сплати податку, які діяли у періодах, за які проводилися нарахування податку; не застосована встановлена Дніпровською міською радою нульова ставка податку, яка діяла у періодах, за які проводилися нарахування податку ( ст. 266 ПКУ); - податковим органом в порушення пункту 266.10.3. статті 266 Податкового кодексу України (податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу) податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, були нараховані 25.06.2025 року за періоди 2020-2021 роки, тобто з межами строку давності ( 1095 днів), визначеного ст. 266 ПКУ. Враховуючи вищевикладене, зазначають, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки нарахування сум податкових зобов`язань Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області здійснено з порушенням чинного законодавства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 р. позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю позову вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.
Позивачу запропоновано усунути недоліки позову протягом 5-ти днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позову без руху, а саме: сплатити судовий збір за подання позову та надати суду оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 968,96 грн. ( у зв`язку з поданням позову за допомогою підсистеми «Електронний суд»), або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Копію ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 р. отримано позивачем за допомогою підсистеми «Електронний суд», про що свідчить довідка наявна у матеріалах справи.
08.10.25 р. до суду надійшла заява про усунення недоліків.
24.10.2025 від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшов письмовий відзив проти позову, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 володіє трьома (3) різними типами об`єктів нерухомого майна, що не оскаржується позивачем. Загальна площа житлових приміщень різного типу з урахуванням їх частин та дати державної реєстрації за 2020 рік становить 354,6 кв.м. (281,3 кв.м.+73,6 кв.м). Загальна площа житлових приміщень різного типу з урахуванням їх частин та дати державної реєстрації за 2021 рік становить у січні 2021 року - 354,6 кв.м., з лютого 2021 - 481,5 кв. м., (281,3 кв.м + 73,3 кв. м.+126,9 кв.м), з липня 2021 року 408,2 кв.м. (281,3 кв.м.+ 126,9 кв.м.) Рішенням Дніпровської міської ради від 6 грудня 2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста»» (далі - Рішення №12/27) та Рішенням від 23.05.2018 № 4/32, яким внесені зміни до Рішення від 6 грудня 2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста»», встановлено ставку податку по житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб в розмірах 1,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м? бази оподаткування. Рішенням Слобожанської селищної ради від 27.06.2019 року №2034-38/VII встановлено ставку податку по житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб в розмірах 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м? бази оподаткування. Розміри ставки податку визначені зазначеними Рішеннями, контролюючим органом використовувались для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020-2021 роки. З огляду на вищевикладене в автоматичному режимі було сформовано оскаржувані податкові повідомлення рішення про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.
Відповідно до пункту 266.4 статті 266 Кодексу, база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/ квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів. Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
Посилання позивача на рішення Дніпропетровської міської ради про встановлення на території Дніпра пільги з оподаткування за нульовою ставкою для квартир площею від 60 кв. метрів до 85 кв. метрів є не правомірним, оскільки житлова нерухомість, яка належить ОСОБА_1 має різні типи об`єкта житлової нерухомості (квартири та житлові будинки). Отже, контролюючим органом при розрахунку податку за нерухоме майно, враховані норми Податкового кодексу та пільги по житловій нерухомості (квартири, житловий будинок) у вигляді зменшення бази оподаткування на 180 кв. метрів до загальної площі об`єктів житлової нерухомості, що також підтверджується у Розрахунках податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020, 2021 роки.
Враховуючи вищевикладене Головне управління ДПС у Дніпропетровській області щодо винесення оскаржуваних рішень про застосування фінансових санкцій діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для його скасування.
Також у відзиві проти позову відповідачем викладено клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу. Так, відповідач зазначає, що заявлена до відшкодування сума є завищеною відносно предмету спірних правовідносин та суперечить принципу розумної необхідності судових витрат для конкретної справи.
Згідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Частиною 4статті 243 Кодексу адміністративного України встановлено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
ОСОБА_1 у спірний період ( 2020-2021 роки) відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є власником об`єктів житлової нерухомості: 1. квартири загальною площею 73,3 кв .м , за адресою : АДРЕСА_1 , державна реєстрація права власності з 19.11.2011 по 23.07.2021 р. (договір купівлі-продажу від 23.07.2021р.). 2. квартири, загальною площею 126,9 кв . м , за адресою : АДРЕСА_2 , державна реєстрація з 04.02.2021 по теперішній час; 3. житловий будинок, загальною площею 281,3 кв .м , за адресою : АДРЕСА_3 , державна реєстрація з 28.10.2019 по теперішній час.
Загальна площа житлових приміщень різного типу з урахуванням їх частин та дати державної реєстрації за 2020 рік становить 354,6 кв.м. (281,3 кв.м.+73,6 кв.м). Загальна площа житлових приміщень різного типу з урахуванням їх частин та дати державної реєстрації за 2021 рік становить у січні 2021 року - 354,6 кв.м., з лютого 2021 - 481,5 кв. м., (281,3 кв.м + 73,3 кв. м.+126,9 кв.м), з липня 2021 року 408,2 кв.м. (281,3 кв.м.+ 126,9 кв.м.)
Рішенням Дніпровської міської ради від 6 грудня 2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста»» (далі - Рішення №12/27) та Рішенням від 23.05.2018 № 4/32, яким внесені зміни до Рішення від 6 грудня 2017 року №12/27 «Про ставки та пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території міста»», встановлено ставку податку по житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб в розмірах 1,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м3 бази оподаткування.

Рішенням Слобожанської селищної ради від 27.06.2019 року №2034-38/VII встановлено ставку податку по житлової нерухомості, яка перебуває у власності фізичних осіб в розмірах 0,5% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 м3 бази оподаткування.

Розміри ставки податку визначені зазначеними Рішеннями, контролюючим органом використовувались для обчислення розміру податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020-2021 роки.

Відповідно до пп. 266.7.2 та пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, ГУ ДПС, в автоматичному режимі сформовано податкове повідомлення-рішення форми «Ф» з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (далі ППР), а саме:

- №1-0462-UA0010438 від 25.06.2025 року на суму 3270,87 грн. за 2020 рік за об`єкт житловий будинок, загальною площею 281,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1;

- №1-0462-UA0033698 від 25.06.2025 року на суму 2556,93 грн. за 2020 рік за об`єкт квартира, загальною площею 73,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1;

- №1-0462-UA0010438 від 25.06.2025 року на суму 4906,90 грн. за 2021 рік за об`єкт житловий будинок, загальною площею 281,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 , частка власності 1/1;

- №1-0462-UA0033698 від 25.06.2025 року на суму 1991,87 грн. за 2021 рік за об`єкт квартира, загальною площею 73,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1;

- №1-0462-UA0033698 від 25.06.2025 року на суму 6172,17 грн. за 2021 рік за об`єкт квартира, загальною площею 126,9 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , частка власності 1/1.

Сформовані ППР від 25.06.2025 року отримано ОСОБА_1 особисто під підпис 17.07.2025.

ОСОБА_1 24.07.2025 подала скаргу до ДПС України на оскаржувані податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 25.06.2025 року: №1-0462- НОМЕР_2 ; №1- 0462- НОМЕР_3 ; №1-0462-UA0010438; №1-0462- UA0033698; №1-0462-UA0033698.

Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги від 19.09.2025 №27443/6/99- 00-06-01-02-06 залишено без змін ППР ГУ ДПС у Дніпропетровській від 25.06.2025 року: №1-0462- НОМЕР_2 ; №1-0462- НОМЕР_3 ; №1-0462- НОМЕР_2 ;№1-0462- НОМЕР_3 ; №1-0462-UA0033698, а скаргу - без задоволення.

Не погоджуючись з винесеними рішеннями про застосування штрафних санкцій та вважаючи його протиправними ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Так, правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України та Податкового кодексу України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються нормами Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, набрав чинності з 01.01.2015, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 ПК України податок на майно належить до місцевих податків.

Згідно з підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з підпунктами 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

При цьому підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України визначено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених статтею 10 Податкового кодексу. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Щодо доводів позивача про порушення ГУ ДПС у Дніпропетровській області строків формування податкових повідомлень рішень суд зазначає про наступне.

Матеріалами справі підтверджено, що податковим органом сформовано податкові повідомлення рішення 25.06.2025 року про сплату податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за 2020 2021 рік.

У відповідності до п.266.7.2 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Згідно п.266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

У відповідності до п.102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

За вказаних обставин, податковий орган вправі в межах строків передбачених пунктом 102.1 статті 102 ПК України, тобто протягом 1095 днів, визначити грошове зобов`язання платнику податків за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України призводить до звільнення платника податків від відповідальності, передбаченої ПК України лише за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

ПК України не міститься норм, які вказують про звільнення саме від сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки» у разі порушення строків складання податкового повідомлення рішення згідно п.266.7.2 ст. 266 ПК України.

Не дотримання строків передбачених п.266.7.2 ст. 266 ПК України може свідчити лише про недотримання відповідачем процедури їх направлення (вручення), яка не змінює суті спірних рішень та не повинна сприйматись як безумовна підстава для висновку щодо протиправності спірних податкових повідомлень рішень і, як наслідок, їх скасування.

Якщо податкове повідомлення рішення податкового органу прийнято ним у межах компетенції та з його форми можна чітко встановити його зміст, зокрема, порушення законодавства, згідно з яким визначено грошове зобов`язання платника податків, суму такого зобов`язання, таке рішення є правомірним, навіть у разі, коли порушено строки його надсилання (вручення), передбачені ПК України.

Згідно правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 13.02.2018 року у справі № 820/1975/17 та у постанові від 06.11.2018 року у справі № 808/144/18, у будь-якому випадку порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, само по собі не впливає на його законність.

Так, щодо доводів позивача про встановлення рішенням Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року №12/27 пільги на житлову нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб платників податку, а саме: квартири, незалежно від їх кількості, з площею від 60кв.м. до 85 кв.м. оподатковується податком на нерухоме майно, відмінне від земельної діялнки за нульовою ставкою, суд зазначає про наступне.

У додатку 2 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 встановлено пільгу для фізичних осіб із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а саме: для квартири 60 кв.м. незалежно від кількості квартир.

У додатку 1 до рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 року № 12/27 міститься примітка 2, у відповідності до якої житлова нерухомість, що перебуває у власності фізичних осіб, а саме: квартира незалежно від їх кількості з площею від 60 кв.м. до 85 кв.м. оподатковуються податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за нульовою ставкою (оподатковується на загальних підставах площа, що перевищує 85 кв.м.).

Таким чином, Дніпровська міська рада встановила пільгу для квартир з площею від 60 кв.м. до 85 кв.м. у розмірі нульовою ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Для квартир з площею більше 85 кв.м. оподаткування здійснюється на загальних підставах.

Враховуючі норми Податкового кодексу, який регулює порядок справляння податку на нерухоме майно в Україні, контролюючим органом при розрахунку суми податку за нерухоме майно по житловій нерухомості, що належить ОСОБА_1 на праві власності та складається з різних типів нерухомості застосовувалась пільга у вигляді зменшення бази оподаткування на 180 кв. метрів, а саме:

- житловий будинок, загальною площею 281,3 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , дата державної реєстрації права власності з 28.10.2019, частка власності 1/1;

- квартира, загальною площею 73,3 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , дата державної реєстрації права власності з 19.11.2011 по 23.07.2021, частка власності 1/1 ;

- квартира, загальною площею 126,9 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , дата державної реєстрації права власності з 04.02.2021, частка власності 1/1.

Посилання позивача на рішення Дніпропетровської міської ради про встановлення на території Дніпра пільги з оподаткування за нульовою ставкою для квартир площею від 60 кв. метрів до 85 кв. метрів є не правомірним, оскільки житлова нерухомість, яка належить ОСОБА_1 має різні типи об`єкта житлової нерухомості (квартири та житлові будинки).

Отже, контролюючим органом при розрахунку податку за нерухоме майно, враховані норми Податкового кодексу та пільги по житловій нерухомості (квартири, житловий будинок) у вигляді зменшення бази оподаткування на 180 кв. метрів до загальної площі об`єктів житлової нерухомості, що також підтверджується у Розрахунках податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020, 2021 роки.

Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності, а також правове регулювання спірних правовідносин, суд вважає, що контролюючим органом доведено правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, натомість позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено свої заперечення проти наданих контролюючим органом доказів та доводів щодо неправомірного формування даних податкового обліку виявлених під час перевірки.

Згідно із ч. 1ст. 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У рішенні по справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно із його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Згідно із частинами 1, 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук