Справа № 160/33710/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
26.11.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним дії Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради щодо відмови викладеної у листі від 30.09.2025 № 313-24, яка полягає у ненаданні довідок про заробітну плату за період роботи у середній школі № 97 з січня 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній шкоді № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року із застосуванням положень Порядку визначення заробітної плати для призначення пенсі у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919, ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради підготувати та надати ОСОБА_1 довідку про заробітну плату за період роботи у середній школі № 97 з січня 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній шкоді № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року із застосуванням положень Порядку визначення заробітної плати для призначення пенсі у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком. Представником позивача був зроблений адвокатський запит щодо отримання довідок про заробітну плату. Відповідачем була надана відповідь, з якої вбачається, що інформація про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи у середній школі №97 з січня місяця 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній школі № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року відсутня, відповідно до акту від 26.07.1997 «Про пожежу». Позивачка вважає свої права порушеними, а дії відповідача протиправними, тому звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою від 27.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копія ухвали від 27.11.2025 вважається врученою відповідачу у день її постановлення, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету відповідача.
12.12.2025 за допомогою підсистеми "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
ОСОБА_1 працювала в середній школі № 106 м.Дніпропетровська з 14.03.1994 по 31.01.1997, середній школі № 97 з 15.08.1987 по 10.09.1990, отримувала заробітну плату.
Вказані відомості підтверджуються записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 10.10.1983.
01 липня 2025 року позивачці була призначена пенсія на віком.
Представником позивача був зроблений адвокатський запит щодо отримання довідок про заробітну плату.
Відповідач листом повідомив позивачку про те, що інформація про заробітну плату ОСОБА_1 за період роботи у середній школі №97 з січня місяця 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній школі № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року відсутня, відповідно до акту від 26.07.1997 «Про пожежу» (копія відповіді додається до позовної заяви).
15 вересня 2025 року позивачка звернулася до відповідача з заявою про надання їй довідок про заробітну плату за період роботи у середній школі № 97 з січня 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній шкоді № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року із застосуванням положень Порядку визначення заробітної плати для призначення пенсі у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919.
15 жовтня 2025 року позивачка отримала відповідь про те, що заклади освіти Новокодацького району до 01.01.2017 знаходились в підпорядкуванні відділу освіти Ленінської районної у місті ради. Відповідно до рішення сесії Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 16.12.2016 № 113 «Про структуру виконавчих органів Новокодацької районної у місті ради, граничну чисельність працівників районної у місті ради та її виконавчих органів» припинена діяльність відділу освіти Ленінської районної у місті ради шляхом ліквідації без правонаступництва з 01.01.2017.
З 01.01.2017 департамент здійснює нарахування та виплату заробітної плати підпорядкованим навчальним закладам.
Враховуючи вищезазначене, департамент гуманітарної політики не може надати довідку із застосуванням положень Порядку визначення заробітної плати для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919.
З вказаними діями щодо ненадання довідки позивачка не погоджується, вважає їх протиправними та такими, що порушують її права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.
Пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, у Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист. Право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
У п. 13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2020 по справі № 9901/393/19 визначено, що гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване в законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).
При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Відтак ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2019 року у справі № 826/7380/15.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року по справі №925/642/19 вказано, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому Велика Палата Верховного Суду не вбачає необхідності надавати оцінку іншим аргументам касаційної скарги (п. 54).
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі №826/4406/16 та у постанові від 15 серпня 2019 року у справі №1340/4630/18, від 22.04.2021 у справі №640/2291/20, від 13 квітня 2022 року у справі №620/3527/20.
Позивачка просить суд визнати протиправним дії Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради щодо відмови викладеної у листі від 30.09.2025 № 313-24, яка полягає у ненаданні довідок про заробітну плату за період роботи у середній школі № 97 з січня 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній шкоді № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року із застосуванням положень Порядку визначення заробітної плати для призначення пенсі у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919, ОСОБА_1 .
Відповідно до рішення сесії Новокодацької районної у місті Дніпрі ради від 16.12.2016 № 24/15 «Про передачу об`єктів нерухомого майна, основних засобів, нематеріальних активів та запасів навчальних закладів міста з балансу відділів освіти районних у місті рад на баланс департаменту гуманітарної політики Дніпропетровської міської ради (зі змінами), від 20.10.2016 № 33/15 «Про підпорядкування комунальних закладів Дніпровської міської ради виконавчим органам Дніпровської міської ради» (зі змінами) всі навчальні заклади освіти з 01.01.2007 підпорядковані департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради.
Пунктом 1.1. Положення «Про департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради», затвердженого рішенням міської ради від 08.06.2016 № 37/9, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради є виконавчим органом Дніпровської міської ради, підконтрольний та підзвітний Дніпровській міській раді та підпорядкований її виконавчому комітету, Дніпровському міському голові та заступнику міського голови з питань діяльності виконавчих органів відповідно до розподілу повноважень.
Отже, Департамент гуманітарної політики Дніпровської міської ради не є правонаступником прав та зобов`язань відділів освіти районних у місті рад.
Відповідно до п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919, за період до 01 січня 1998 року та у разі відсутності даних у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків і Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується під час призначення пенсії, визначається:
1) за наявності підприємства, установи, організації, де працювала особа, або їх правонаступника - виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу). За відсутності на підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації або в їх правонаступника, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи. У випадку повної втрати первинних документів про нарахування та виплату підприємствами, установами, організаціями заробітної плати (доходу) за відповідний період заробітна плата визначається за відповідною професією (посадою) на зазначеному підприємстві, в установі, організації за календарний рік, що передує року, з якого призначається пенсія. При цьому коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який визначається заробітна плата, календарного року, що передує року, з якого призначено пенсію. Довідка про заробітну плату у випадках, передбачених цим підпунктом, надається підприємством, установою, організацією, де працює (працювала) особа, або їх правонаступником;
2) у разі коли підприємство, установу, організацію ліквідовано, а документи до органу вищого рівня або архівним установам не передано, - виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою), передбаченої відповідною галузевою угодою, за календарний рік, що передує року, з якого призначено пенсію. При цьому коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи визначається виходячи з розміру середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за місяць, за який розраховується заробітна плата, календарного року, що передує року, з якого призначено (перераховано) пенсію. Довідка про заробітну плату виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною професією (посадою), передбаченої відповідною галузевою угодою, видається управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад.
Отже, у Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради відсутні повноваження щодо надання ОСОБА_1 довідок про заробітну плату за період роботи у середній школі № 97 з січня 1989 року по вересень місяць 1990 року та за період роботи у середній школі № 106 з березня місяця 1994 року по січень місяць 1997 року із застосуванням положень Порядку визначення заробітної плати для визначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплати, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2006 № 919.
Належним способом захисту прав позивачки у цьому випадку є звернення саме до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, оскільки відповідно до покладених на нього повноважень саме Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснює направлення та опрацювання запитів щодо отримання довідок про заробітну плату, необхідних для призначення чи перерахунку пенсії.
Інші органи або структурні підрозділи не наділені повноваженнями щодо витребування та отримання таких довідок, а відтак не можуть забезпечити ефективне поновлення порушених прав позивачки.
Згідно статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені в адміністративному позові позовні вимоги є неналежними та не можуть призвести до ефективного захисту прав позивача.
Разом із цим, суд звертає увагу на положення статті 46 КАС України, згідно якої сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.
Позивачем в адміністративній справі можуть бути громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, підприємства, установи, організації (юридичні особи), суб`єкти владних повноважень.
Відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Зі змісту наведених положень процесуального законодавства вбачається, що належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального право відношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, положень проаналізованого законодавства, наявних у матеріалах справи доказів та наведених сторонами аргументів, суд дійшов висновку про відсутність з боку відповідача протиправних дій щодо позивачки. Відтак, позовні вимоги є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає задоволенню.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст. 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Дніпровської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез