Справа № 480/12798/23
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р. Справа № 480/12798/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Кролевецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кролевецької міської ради (далі - відповідач, Кролевецька міська рада), в якій позивач просила:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Кролевецької міської ради від 07 вересня 2023 року восьмого скликання сорок другої сесії «Про розгляд клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою», в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у її власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованого за межами села Спаське Конотопського району Сумської області на території Кролевецької міської територіальної громади, у зв`язку із невідповідністю місця розташування об єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а саме в доданому в абрисі заявниці місце розташування земельної ділянки позначене в центрі вже сформованої земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером: :05:003:0904, загальна площа 24,8243 га землі запасу (код КВЦПЗ 16.00), що передбачена для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону»;

2) зобов`язати Кролевецьку міську раду надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами с. Спаське в адміністративних межах Спаської (колишня назва - Ленінська) сільської ради Конотопського району Сумської області на території Кролевецької міської ради;

3) стягнути з Кролевецької міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 гривень.

Свої вимоги мотивувала тим, що рішення відповідача у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою суперечить нормам ст.ст.118, 134, 1354, 136 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим позивач звернулася до суду з цим позовом.

Зокрема, вказала, що відповідач як розпорядник земель комунальної власності є організатором земельних торгів. При цьому, законодавцем чітко визначено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Відповідно до ч.4 ст.135 ЗК України проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються: а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами; б) стартова ціна лота; в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах; г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що заборона відчужувати та надавати у користування земельні ділянки розпочинає свою дію не з моменту включення цієї ділянки до переліку земельних ділянок, а саме з моменту, коли конкретна ділянка або права на неї вже виставлені на торги.

Також вказала, що згідно з частинами 5 статті 136 ЗК України, земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Логічне тлумачення цієї норми дозволяє прийти до висновку про те, що частина 5 статті 136 ЗК України може бути застосована як самостійна підстава для відмови у наданні особі дозволу на розробку проекту землеустрою лише у тому разі, якщо земельні ділянки/права на них включені до переліку земельних ділянок, які фактично вже виставлені на земельні торги, тобто знаходяться в активній стадії процедури земельних торгів/аукціону.

Наголосила, що поняття "земельні ділянки/права на них, які виставлені на земельні торги" та "земельні ділянки/права на них, які виставляються на земельні торги" відмінні.

У першому випадку йдеться про доконаний факт, який свідчить про прийняте організатором торгів рішення запропонувати конкретну земельну ділянку, яка має індивідуальний кадастровий номер, місце розташування, площу, цільове призначення та інші суттєві характеристики для продажу/оренди.

Натомість, у другому випадку йдеться про намір виставити певну земельну ділянку для продажу/оренди у майбутньому у разі оголошення відповідної конкурентної процедури.

Позивач наголосила, що оскаржуване рішення відповідача не містить обов`язкових умов, що передбачені положеннями статті 135 ЗК, зокрема ні окремих лотів, ні стартової ціни лота; ні строків та інших умов користування земельною ділянкою у разі набуття права користування/власності земельною ділянкою на земельних торгах, не зазначено осіб, які будуть уповноваженими організаторами земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги.

Отже, сам лише факт відношення земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності або прав на них, які плануються в майбутньому виставити на земельні торги, не є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки.

Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою прийнято у відповідності до закону з вмотивованою підставою.

Так, вказав, що відповідно до наданих позивачем графічних матеріалів бажаної земельної ділянки, ОСОБА_1 просила дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка вже сформована, має присвоєний кадастровий номер :05:003:0904, загальною площею 24,8243 га, відноситься до земель сільськогосподарського призначення з цільовим призначенням: землі запасу (код КВЦПЗ 16.00), що підтверджуємо інформацією з Публічної карти України, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 26.12.2023 № НВ-23.

Згідно з пунктом 4 вирішальної частини рішення шостої сесії Кролевецької міської ради восьмого скликання від 29.04.2021 "Про дозволи на розроблення проектів землеустрою", надано ВИКОНАВЧОМУ КОМІТЕТУ КРОЛЕВЕЦЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ дозволи на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в разі зміни цільового призначення із земель Кролевецької міської ради не наданих у власність чи користування, що виставляються на земельні торги у формі аукціону за межами населених пунктів на території Конотопського району (колишнього Кролевецького) Сумської області, із земель сільськогосподарського призначення, змінивши із "землі запасу (код КВЦПЗ 16.00)" на "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01)", згідно з додатком 2 "ПЕРЕЛІК земельних ділянок комунальної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Кролевецької міської ради, для подальшого визначення порядку їх користування", серед яких під номером 219 земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0904, загальною площею 24,8243 га, для продажу права оренди.

Заява (клопотання) ОСОБА_1 (зареєстрована 10.01.2022) про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Спаське в адміністративних межах Спаської (колишня назва - Ленінська) сільської ради Кролевецького району Сумської області, на формування нової земельної ділянки.

Але, спірна земельна ділянка вже сформована, зареєстрована, має присвоєний кадастровий номер :05:003:0904, та велику загальну площу 24,8243 га, з цільовим призначенням: землі запасу (код КВЦПЗ 16.00). Отже, для виділення земельної ділянки позивачу площею 2 га в центрі великої земельної ділянки загальною площею 24,8243 га, необхідно виготовити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни цільового призначення земельних ділянок, що передбачає їхній поділ.

Представник позивача подала відповідь на відзив, в якій підтримала раніше викладену позивачем позицію у позові та просила суд вимоги задовольнити у повному обсязі.

Додатково вказала, що рішення шостої сесії Кролевецької міської ради восьмого скликання від 29.04.2021 «Про дозволи на розроблення проєктів землеустрою» не є рішенням про відбір земельної ділянки для проведення земельних торгів в розумінні ст.135 ЗК України і не свідчить про виставлення спірної земельної ділянки на торги.

При цьому згідно наданих відповідачем відомостей з ДЗК, то є реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером: :05:003:0904 у 2013 році, на підставі технічної документації від 02.10.2013, тобто, жодних реєстраційних записів про зміни у користуванні цієї земельної ділянки після 2021 до реєстру не було внесено.

Відповідачем надано додаткові докази у справі (а.с.72-94).

Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з позову та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 10.01.2022 звернулась до Кролевецької міської ради з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Спаське в адміністративних межах Спаської (колишня назва - Ленінська) сільської ради Кролевецького району Сумської області. До клопотання було додано паспорт, код, графічний матеріал - викопіювання із зазначенням місце розташування земельної ділянки (а.с.76-79).

Проте, як вбачається з рішення Сумського окружного адміністративного суду від 18.01.2023 у справі №480/8486/22, обставини встановлені яким, згідно ч.4 ст.78 КАС України, не підлягають доказуванню, Кролевецька міська рада листом № 01-30/407 від 10.02.2022 повідомила позивача про те, що її звернення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки було розглянуте на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин та охорони навколишнього природного середовища.

Не погоджуючись з такою відповіддю у формі листа, позивач звернулася до Сумського окружного адміністративного суду за захистом своїх прав, рішенням якого від 18.01.2023 у справі №480/8486/22, крім іншого, зобов`язано Кролевецьку міську раду Конотопського району Сумської області розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Спаське в адміністративних межах Спаської (колишня назва - Ленінська) сільської ради Кролевецького району Сумської області, та за результатами її розгляду прийняти рішення відповідно до частини 7 статті 118 Земельного кодексу України (а.с.16-17).

На виконання рішення у справі №480/8486/22 Кролевецька міська рада 31.03.2023 прийняла рішення на 33 сесії восьмого скликання "Про розгляд заяв ОСОБА_1 щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою", яким відмовила ОСОБА_1 в інтересах малолітньої особи ОСОБА_2 в наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею по 2,0 га, із земель сільськогосподарського призначення, розташованих за межами села Спаське Конотопського району Сумської області на території Кролевецької міської ради, відповідно до ст. 12, 33, 118, абзаців першого та другого пункту 1 розділу X "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Земельного кодексу України, пункту 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", через те, що безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації, забороняється під час воєнного стану. Вказані обставини вбачаються з рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №480/2893/23, обставини якого згідно ч.4 ст.78 КАС України не підлягають доказуванню.

Позивач не погодилася з рішенням тридцять третьої сесії восьмого скликання Кролевецької міської ради від 31.01.2023 "Про розгляд заяв ОСОБА_1 щодо надання дозволів на розробку проектів землеустрою" та оскаржила його до суду.

Так, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.07.2023 у справі №480/2893/23, крім іншого, зобов`язано Кролевецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами с. Спаське в адміністративних межах Спаської (колишня назва - Ленінська) сільської ради Кролевецького району Сумської області з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні (а.с.19-23).

На виконання рішення суду у справі №480/2893/23, рішенням восьмого скликання сорок другої сесії Кролевецької міської ради Конотопського району Сумської області 07.09.2023 прийнято рішення "Про розгляд клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою", яким вирішено відмовити ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у її власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га із земель сільськогосподарського призначення, розташованого за межами села Спаське Конотопського району Сумської області на території Кролевецької міської територіальної громади, у зв`язку із невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно- територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а саме в доданому в абрисі заявниці місце розташування земельної ділянки позначене в центрі вже сформованої земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером: :05:003:0904, загальна площа 24,8243 га землі запасу (код КВЦПЗ 16.00), що передбачена для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону (а.с.24, 47).

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків.

Водночас суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За змістом статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України) земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 статті 4 ЗК України визначають, що завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Згідно пункту «а» частини 1 статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі сільськогосподарського призначення.

Відповідно до частин першої, п`ятої статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.

Відповідно до статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

За змістом частин 1-3 та 5 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Згідно із частиною 1 статті 117 ЗК України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні.

На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки.

Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї.

Відповідно до пункту б частини 1 статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

При цьому, повноваження відповідних органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтею 122 ЗК України, частиною першою якої визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частинами шостою та сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зміст статті 79-1 ЗК України свідчить, що метою надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок є формування земельної ділянки, яке полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Стаття 25 Закону України від 22 травня 2003 року №858-IV Про землеустрій (далі - Закон №858-IV) визначає види документації із землеустрою, до яких, крім проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, належать, зокрема, технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок.

Відповідно до статті 56 Закону №858-IV технічна документація із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, зокрема, включає згоду власника земельної ділянки на поділ чи об`єднання земельних ділянок користувачем.

Зміст наведених норм права свідчить про те, що формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою, крім випадків, формування їх шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих ділянок, що в свою чергу здійснюється за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. При цьому, для вилучення земель державної власності необхідна згода власника земельної ділянки, - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою.

Судом встановлено, що позивач звернулась до відповідача з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою 10.01.2022 (а.с.76).

Поряд з цим до звернення позивача із цією заявою, вже 20.04.2021 відповідачем було прийнято рішення «Про дозволи на розроблення проєктів землеустрою», пунктом 4 якого виконавчому комітету Кролевецької міської ради надано дозволи на розроблення з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок в разі зміни цільового призначення із земель Кролевецької міської ради не наданих у власність чи користування, що в и с т а в ля ються на земельні т о р г и у ф о р м і а у к ц і о н у за межами населених пунктів на території Конотопського району (колишнього Кролевецького) Сумської області, із земель сільськогосподарського призначення, змінивши із "землі запасу (код КВЦПЗ 16.00)" на "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01)", згідно з додатком 2 (а.с.39-46).

У свою чергу додатком 2 до цього рішення визначено Перелік земельних ділянок комунальної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Кролевецької міської ради, для подальшого визначення порядку їх користування. До цього переліку, у тому числі включено під номером 219 земельна ділянка з кадастровим номером :05:003:0904, загальною площею 24,8243 га, з порядком користування "для продажу права оренди" (а.с.45).

Підставою для відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою слугувало те, що місцерозташування земельної ділянки, яку позивач мала намір отримати у власність, не відповідало місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, а саме: в доданому в абрисі ОСОБА_1 місце розташування земельної ділянки позначене в центрі вже сформованої земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером: :05:003:0904, загальна площа 24,8243 га землі запасу (код КВЦПЗ 16.00), що передбачена для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону (а.с.24, 47).

Тобто підставою для відмови оскаржуваним рішенням стало включення спірної земельної ділянки до переліку сформованих земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності, призначених для продажу на земельних торгах у формі аукціону.

Матеріалами справи, зокрема, копію графічного матеріалу, доданого до заяви позивача, на якому зображене бажане місце розташування земельної ділянки (а.с.78,79), підтверджено, що спірна земельна ділянка, стосовно відведення якої позивач звернулась до відповідача в 2022р. для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, розташована за межами с. Спаське в адміністративних межах Спаської сільської ради Кролевецького району Сумської області в межах вже сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :05:003:0904, та яка станом на час звернення позивача вже була включена до переліку земельних ділянок, право на які пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону).

Позивач не заперечує ці обставини, втім наголошує на тому, що сам лише факт відношення земельної ділянки до переліку земельних ділянок комунальної власності або прав на них, які плануються в майбутньому виставити на земельні торги, не є самостійною підставою для відмови у надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, а тому оскаржуване рішення є протиправним.

Суд не погоджується з цими доводами та зазначає, що дійсно включення земельної ділянки до переліку земельних ділянок, призначених для продажу на земельних торгах, не передбачено серед підстав для відмови, визначених у частині 7 статті 118 ЗК України, проте така підстава для відмови передбачена у статті 136 ЗК України.

Так, згідно із частиною 5 статті 136 ЗК України земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності а б о п р а в на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Отже, Земельним кодексом України чітко визначено, що земельні ділянки, в к л ю ч е ні до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів, тому вирішальним фактором є включення земельних ділянок до переліку земель, які виставлені на земельні торги.

Верховний Суд неодноразово розглядав справи, де поставало таке ж питання, і у постанові від 3 квітня 2018 року у справі № 815/3059/17, дійшов висновку, що віднесення земельної ділянки до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних торгах є підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

У подальшому, вказана правова позиція була підтримана в інших постановах Верховного Суду, зокрема, від 23 січня 2020 року у справі №620/1058/19, від 28 жовтня 2020 року у справі №819/1976/17, від 22 жовтня 2020 року у справі №815/7279/16, від 29 березня 2021 року у справі №2040/6485/18, від 13 квітня 2021 року у справі №818/1470/18, від 29 жовтня 2021 року у справі №340/1039/20, від 29 листопада 2021 року у справі №340/1037/20, від 15 липня 2021 року у справі №520/3930/19, від 25 травня 2022 року у справі №620/1060/21 та від 18 січня 2023 року у справі №580/1300/22, від 30.01.2023 у справі №120/1157/22-а, від 29 березня 2023 року у справі №120/4279/22, від 12 липня 2023 року у справі № 340/21/20 та від 13 березня 2024 року у справі №120/1282/22-а , від 02 жовтня 2024 року у справі №400/4760/21.

Застосовуючи цей правовий підхід, Верховний Суд, зокрема, у постановах від 12.07.2023 у справі № 340/21/20 та від 13.03.2024 у справі №120/1282/22-а звернув увагу, що на момент розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою та прийняття відповідачем рішення з цього питання, земля, якої стосувалося клопотання, була включена до переліку земельних ділянок, права оренди на які м о ж у ть бути реалізовані на земельних торгах. Тому, в силу приписів частини 5 статті 136 ЗК України це є самостійною підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

При цьому, окремо у постанові від 02 жовтня 2024 року у справі №400/4760/21 Верховний Суд, враховуючи зазначене правове регулювання спірних правовідносин, зауважив, що певна заінтересованість декількох осіб саме в спірній ділянці, не може бути підставою для обмеження законних дискреційних повноважень органу місцевого самоврядування, і, тим більше, для визнання його рішень протиправними саме з цієї підстави, а отже звернення позивачів до селищної ради до моменту прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про внесення спірної земельної ділянки до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах, не може забороняти відповідачу реалізовувати повноваження щодо організації земельних торгів. Водночас включення земельного масиву до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах, не позбавляє позивачів права обрати іншу, вільну земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності з метою реалізації свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації або прийняти участь у наступних земельних торгах на рівні з іншими учасниками.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи зазначене правове регулювання спірних правовідносин, суд звертає увагу на те, що на момент розгляду заяви (клопотання) позивача від 10.01.2022 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та прийняття відповідачем рішення від 07.09.2023 з цього питання, земельна ділянка, якої стосувалася заява, була включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, права на які можуть бути продані на земельних торгах. Тому, оскаржуване рішення Кролевецької міської ради від 07.09.2023 восьмого скликання сорок другої сесії Про розгляд клопотання ОСОБА_1 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою, яким ОСОБА_1 відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а відтак, відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Суд зазначає, що частиною 2 статті 5 Конституції України проголошено, що носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 7 Конституції України визнається і гарантується місцеве самоврядування.

Згідно із частиною 1 статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Відповідно до статті 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Згідно з частиною 1 статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Виходячи з цих конституційних положень у системному зв`язку з положеннями статті 6 Конституції України про те, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову, Конституційний Суд України у своєму Рішенні №6-рп/2002 від 26.03.2002 визначив політико-правову природу органів місцевого самоврядування, які не є органами державної влади, а є представницькими органами, через які здійснюється право територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення, тобто такі, які пов`язані передусім з життєдіяльністю територіальних громад.

З огляду на вищевказане, суд зазначає, що важливим є забезпечення органами місцевого самоврядування конкурентних способів розпорядження таким суспільним активом як земля. Тільки такий підхід забезпечить раціональне використання землі як національного багатства, а також реалізацію принципу рівності перед законом усіх суб`єктів, які бажають отримати в користування або у власність землі комунальної власності, та запобігання всім формам дискримінації.

Водночас включення земельного масиву до переліку земельних ділянок, права на які підлягають продажу на земельних торгах, не позбавляє позивача права обрати іншу, вільну земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної власності з метою реалізації свого права на отримання безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної приватизації або брати участь у земельних торгах на рівні з іншими учасниками.

З урахуванням вищевикладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За наведених обставин, оцінюючи докази, які є у справі, в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, у тому числі і похідної позовної вимоги про стягнення моральної шкоди.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено, розподіл судових витрат, понесених позивачем, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Кролевецької міської ради (пл. Миру, 1,м. Кролевець,Конотопський район, Сумська область,41300, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29.12.2025.

Суддя І.Г. Шевченко