Справа № 560/2916/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2916/25
РІШЕННЯ

іменем України

29 грудня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі Відповідач), у якому просить: визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає в ненарахуванні та невиплаті Позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях та/або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 включно; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України нарахувати та виплатити Позивачу зазначену додаткову винагороду у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу його безпосередньої участі у бойових діях та/або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 включно; зобов`язати Відповідача при виплаті такої додаткової винагороди здійснити щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманих із зазначеної додаткової винагороди, відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Відповідно до позовної заяви, ОСОБА_1 позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, на обґрунтування позову зазначає таке.

Вказує, шо проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 з 01.03.2022 по 22.11.2023 року.

Зазначає, що є учасником бойових дій.

Посилається на те, що, відповідно до довідки про безпосередню участь у бойових діях / забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф (далі Довідка про безпосередню участь) він брав безпосередню участь у таких діях (заходах), у тому числі в період з 01.08.2023 по 17.08.2023 включно.

Стверджує, що за період з 13.04.2023 по 31.07.2023 йому нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях / зазначених заходах, відповідно до постанови КМУ №168.

Позивач вказує, що за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 така додаткова винагорода йому не нарахована та не виплачена, хоча характер виконуваних завдань та правовий статус Позивача не змінилися.

Позивач вважає, що Відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень, безпідставно не оформив належні документи (списки, наказ по військовій частині) для виплати додаткової винагороди за спірний період та не здійснив компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44, чим порушив його права на належне грошове забезпечення.

Ухвалою суду від 28.02.2025 у цій справі: поновлено Позивачу строк звернення до суду з позовом; відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи; зобов`язано Відповідача у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали надати до суду, зокрема: належним чином завірені інформаційний витяг або копію журналу бойових дій за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 (щодо наявності записів стосовно ОСОБА_1 ); належним чином завірені відомості з журналу надходжень розпоряджень по підрозділу, в якому проходив службу ОСОБА_1 , та інформацію щодо виконання таких розпоряджень Позивачем за період з 01.08.2023 по 17.08.2023; у разі відсутності Позивача у списках безпосередньої участі у бойових діях / заходах інформацію щодо його місця перебування та виду виконуваних ним бойових завдань, іншу інформацію, що спростовує його участь у бойових діях / заходах з національної безпеки і оборони; інформацію (з наданням відповідних доказів) про дату проведення остаточного розрахунку при звільненні Позивача із Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Ухвалою суду від 25.11.2025 року, у зв`язку з невиконанням Відповідачем ухвали суду від 28.02.2025 року, зазначені вище докази витребувані повторно, Відповідача попереджено про наслідки неподання доказів, передбачені ч.ч. 8, 9 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Із матеріалів справи вбачається, що ухвали суду від 28.02.2025 та від 25.11.2025 направлені Відповідачу через систему «Електронний суд» та ним отримані 28.02.2025 та 25.11.2025 відповідно.

Станом на день ухвалення рішення суду у цій справі: відзив на позов Відповідачем не подано; жоден із витребуваних ухвалами суду доказів до суду не надано; від Відповідача не надходило повідомлень про неможливість подати докази у встановлені строки або про поважні причини їх неподання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України в період, що охоплює спірний, та був звільнений з військової служби 22.11.2023 року, що підтверджується копіями витягів із відповідних наказів і військового квитка.

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій, виданого уповноваженим органом.

Із Довідки про безпосередню участь у бойових діях / забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії рф (виданої відповідною військовою частиною) вбачається, що ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях / забезпеченні зазначених заходів, перебуваючи безпосередньо в районах їх проведення, зокрема в період з 13.04.2023 по 17.08.2023 включно, у складі відрядженого підрозділу.

Із наявних у матеріалах справи довідок про грошове забезпечення (розрахункових листів) убачається, що за період з 13.04.2023 по 31.07.2023 Позивачу нараховувалась та виплачувалась додаткова винагорода відповідно до постанови КМУ №168 у розмірі до 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях / забезпеченні зазначених заходів.

У той же час за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 додаткова винагорода за Постановою №168 Позивачу не нарахована і не виплачена, що випливає з наданих довідок про грошове забезпечення.

Жодних доказів, які б свідчили про: неучасть Позивача у бойових діях / забезпеченні відповідних заходів у період з 01.08.2023 по 17.08.2023 року; відсторонення його від виконання службових обов`язків, самовільне залишення частини, застосування до нього дисциплінарних стягнень, інших обставин, що виключали б право на додаткову винагороду, Відповідачем не подано, попри обов`язок, покладений ухвалами суду.

Інших доказів, які б спростовували наведені вище обставини, матеріали справи не містять.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із таких міркувань.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Верховний Суд у своїй сталій практиці виходить із того, що адміністративний суд здійснює ретроспективний контроль, тобто перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень з урахуванням обставин, які існували на момент їх вчинення (прийняття), та виходячи з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень на той час.

Отже, у цій справі суд має оцінити, чи була правомірною бездіяльність Відповідача щодо ненарахування та невиплати Позивачу додаткової винагороди саме в період з 01.08.2023 по 17.08.2023 року, виходячи з нормативного регулювання та фактичних обставин, що існували в цей період.

Так, Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі Закон №2011-XII у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до ст. 9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, які тимчасово проходять військову службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

За військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.

Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.

У разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям Сил спеціальних операцій Збройних Сил України встановлюється спеціальна надбавка, що входить до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби; 3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві; 4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті; 5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби; 6) встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві; 7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби; 8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби; 9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу", указами Президента України.

За ст. 17 Закону №2011-XII, відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку.

Статтею 18 Закону №2011-XII передбачено, що члени сімей військовослужбовців строкової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу мають переважне право при прийнятті на роботу і на залишення на роботі при скороченні чисельності або штату працівників, а також на першочергове направлення для професійної підготовки, підвищення кваліфікації і перепідготовки з відривом від виробництва та на виплату на період навчання середньої заробітної плати.

Дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, виплачується за місцем роботи грошова допомога в розмірі середньомісячної заробітної плати при розірванні ними трудового договору у зв`язку з переведенням чоловіка (дружини) на службу в іншу місцевість. При тимчасовій втраті працездатності листки непрацездатності оплачуються дружинам (чоловікам) військовослужбовців у розмірі 100 відсотків середньомісячної заробітної плати незалежно від страхового стажу.

Дружинам (чоловікам) військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, до загального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за віком, зараховується період проживання разом з чоловіком (дружиною) в місцевостях, де не було можливості працевлаштування за спеціальністю, але не більше 10 років.

Місцеві ради: працевлаштовують у першочерговому порядку дружин військовослужбовців строкової служби у разі їх звільнення при скороченні чисельності або штату працівників, при ліквідації, реорганізації або перепрофілюванні підприємства, установи, організації; надають позачергово місця дітям військовослужбовців та дітям військовослужбовців, які загинули чи померли або пропали безвісти під час проходження служби, у дитячих закладах за місцем проживання; забезпечують відселення із закритих та віддалених від населених пунктів військових гарнізонів військовослужбовців, звільнених в запас або у відставку.

Вдова (вдівець), батьки загиблого або померлого військовослужбовця, а також дружина (чоловік), у разі якщо вона (він) не взяла (не взяв) інший шлюб, та її (його) неповнолітні діти або повнолітні діти - особи з інвалідністю з дитинства, батьки військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби, мають право на пільги, передбачені цим Законом.

Членам сімей військовослужбовців, які проходять військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", гарантується виплата грошового забезпечення цих військовослужбовців у разі неможливості ними його отримання під час участі у бойових діях та операціях. У такому разі виплата грошового забезпечення здійснюється членам сімей військовослужбовців, зазначеним у пункті 6 статті 9 цього Закону.

Порядок виплати грошового забезпечення зазначеним у цьому пункті членам сімей військовослужбовців визначається Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також військовими формуваннями, правоохоронними і розвідувальними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.

Кабінетом Міністрів України, місцевими радами, підприємствами, установами, організаціями можуть встановлюватися й інші пільги та гарантії соціального захисту сімей військовослужбовців.

З огляду на викладене вище, убачається, що держава гарантує військовослужбовцям належне грошове забезпечення, яке повинно відповідати умовам служби та стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова №168 у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, у тому числі, з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 11.08.2023 №836), установлено, що: військовослужбовцям, зокрема Збройних Сил України, на період дії воєнного стану виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 грн на місяць; військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів із національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій (здійснення зазначених заходів), виплачується додаткова винагорода в розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу участі в таких діях/заходах.

Отже, у спірний період нормативне регулювання передбачало право військовослужбовців, які відповідають зазначеним у Постанові №168 критеріям, на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у бойових діях / забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони.

З метою реалізації Постанови №168 Міністром оборони України було видано відповідні відомчі акти, зокрема Окреме доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин), яким: конкретизовано поняття «безпосередньої участі» у бойових діях / заходах із національної безпеки і оборони; визначено перелік документів, що можуть підтверджувати таку участь (бойові накази, журнали бойових дій, рапорти, довідка встановленого зразка тощо); врегульовано порядок формування списків військовослужбовців на виплату додаткової винагороди та порядок видання відповідних наказів по військовій частині.

Зазначені відомчі акти є підзаконними і спрямовані на організацію виконання Постанови №168, не можуть звужувати зміст і обсяг прав, гарантованих безпосередньо Постановою Кабінету Міністрів України та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцям, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (далі Порядок №44, у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин.

Згідно з пунктами 23 Порядку №44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Зазначена в абзаці першому цього пункту грошова компенсація також виплачується іноземцям та особам без громадянства, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця.

Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Отже, у разі нарахування та виплати Позивачу додаткової винагороди за Постановою №168 Відповідач зобов`язаний одночасно здійснювати виплату компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку №44.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ч.ч. 69 ст. 80 КАС України, будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Особи, які не мають можливості подати доказ, який витребовує суд, або не мають можливості подати такий доказ у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У випадку неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів без поважних причин, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, визначені цим Кодексом.

У разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Як вказано вище, у цій справі Відповідач: був належним чином повідомлений про відкриття провадження та про ухвали суду від 28.02.2025 і 25.11.2025 щодо витребування доказів; не подав витребувані докази; не повідомив про будь-які об`єктивні перешкоди для їх подання у встановлені строки.

За таких обставин і правових підстав, суд, керуючись ч. 9 ст. 80 КАС України, вважає доведеними обставини, для з`ясування яких витребовувалися відповідні докази, у тій редакції, в якій вони обґрунтовані наданими Позивачем доказами і не спростовані Відповідачем, а саме: що Позивач продовжував брати безпосередню участь у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, у період з 01.08.2023 по 17.08.2023 включно; що об`єктивних підстав для невключення цього періоду до періоду, за який Позивачу має виплачуватися додаткова винагорода у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі, не було; що Відповідач мав можливість оформити відповідні списки та видати накази на виплату додаткової винагороди, але не здійснив таких дій.

Наведені вище фактичні обставини та норми матеріального права свідчать про таке.

По-перше, Позивач як військовослужбовець Збройних Сил України, який брав безпосередню участь у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, у районах ведення бойових дій, відповідає критеріям для отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу такої участі, визначеним Постановою №168 (у редакції, чинній у спірний період).

По-друге, сам факт виплати Позивачу додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн на місяць за період з 13.04.2023 по 31.07.2023 свідчить, що: Відповідач визнав безпосередню участь Позивача у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, у цей період; відповідні організаційні механізми формування списків і видання наказів на виплату додаткової винагороди у Відповідача функціонували.

По-третє, Довідка про безпосередню участь містить відомості про участь Позивача у бойових діях / зазначених заходах до 17.08.2023 включно. Цей документ є одним із передбачених відомчими актами Міністерства оборони України первинних документів, на підставі яких військова частина має оформлювати списки на виплату додаткової винагороди.

Будь-яких доказів, які б свідчили про відсутність безпосередньої участі Позивача у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 у період з 01.08.2023 по 17.08.2023, суду не подано, хоча обов`язок їх надати покладено на Відповідача.

Отже, Відповідач, маючи обов`язок забезпечити реалізацію гарантій, встановлених Постановою №168, та володіючи інформацією щодо участі Позивача у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, безпідставно не здійснив необхідних дій для нарахування і виплати Позивачу додаткової винагороди за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 року.

Така бездіяльність Відповідача не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України (зокрема, щодо обґрунтованості, добросовісності, пропорційності дій суб`єкта владних повноважень) та порушує право Позивача на належне грошове забезпечення, гарантоване Законом №2011-XII та Постановою №168.

Відповідно до ст. 5, ч. 1 ст. 245 КАС України суд у разі задоволення позову може, зокрема, визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень та зобов`язати його вчинити певні дії.

З урахуванням того, що: саме Відповідач володіє первинними документами обліку грошового забезпечення Позивача; суд, на відміну від Відповідача, не має можливості самостійно здійснити детальний розрахунок належних до виплати сум з урахуванням усіх днів участі, можливих проміжних виплат, утримань тощо; стала практика Верховного Суду виходить із того, що суд не підміняє собою орган, на який законом покладено бюджетні й розрахункові функції, а визначає формулу розрахунку та зобов`язує суб`єкта владних повноважень провести такий розрахунок, суд вважає належним та ефективним способом захисту в цій справі:

- визнання бездіяльності Відповідача протиправною;

- зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити Позивачу додаткову винагороду за Постановою №168 за період з 01.08.2023 по 17.08.2023 у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, з урахуванням проведених виплат (якщо такі мали місце) та вимог податкового законодавства України.

Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, то суд виходить із такого.

Оскільки додаткова винагорода за Постановою №168 є елементом грошового забезпечення військовослужбовця, з якого утримується податок з доходів фізичних осіб, на неї поширюються положення Порядку №44.

У разі нарахування і виплати Позивачу додаткової винагороди за Постановою №168 Відповідач зобов`язаний одночасно здійснити виплату компенсації сум податок з доходів фізичних осіб, утриманих із такої додаткової винагороди, у порядку і розмірі, передбачених Порядком №44.

Невиконання цього обов`язку також є протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

З огляду на це, вимога Позивача про зобов`язання Відповідача здійснити компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманих із додаткової винагороди за Постановою №168, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З урахуванням установлених обставин та наведених норм права, суд доходить висновку, що: Позивач у період з 01.08.2023 по 17.08.2023 включно брав безпосередню участь у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168у районах ведення бойових дій; у зазначений період Позивач мав право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн на місяць пропорційно часу безпосередньої участі, відповідно до Постанови №168; Відповідач, будучи зобов`язаним забезпечити нарахування та виплату такої додаткової винагороди й компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, бездіяв, не надав жодних правових чи фактичних підстав для невиплати, не виконав ухвали суду про витребування доказів, що свідчить про протиправність такої бездіяльності; обраний Позивачем спосіб захисту визнання бездіяльності Відповідача протиправною та зобов`язання Відповідача нарахувати і виплатити додаткову винагороду з компенсацією податку з доходів фізичних осіб є належним і ефективним способом відновлення порушеного права.

Підстав для відмови у позові або часткового його задоволення суд не встановив.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», Позивач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим судові витрати у цій справі розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 7277, 80, 121, 122, 139, 241246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, яка полягає в ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за період з 01 серпня 2023 року по 17 серпня 2023 року включно.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України: нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень на місяць пропорційно часу безпосередньої участі ОСОБА_1 у заходах, визначених постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168, за період з 01 серпня 2023 року по 17 серпня 2023 року включно, з урахуванням проведених виплат (якщо такі мали місце) та вимог податкового законодавства України; одночасно з виплатою зазначеної додаткової винагороди здійснити на користь ОСОБА_1 щомісячну грошову компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, утриманих із цієї додаткової винагороди, відповідно до Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя Є.В. Печений