Справа № 300/1989/25
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. справа № 300/1989/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кафарського В.В.,

за участю секретаря судового засідання Вакун В.В.,

представника позивача Грици Ю.Ю.,

представника відповідача Гавадзина М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали адміністративної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан» ЛТД до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галеан» ЛТД (далі ТОВ «Галеан» ЛТД, позивач) звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення від 17.12.2024 №0028290/0701 на загальну суму 1 420 666 грн, винесене Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області на підставі висновків, викладених в Акті №21170/09-19-07-01/30016454 від 20.11.2024 документальної позапланової виїзної перевірки щодо дотримання податкового законодавства з податку на додану вартість ТОВ «Галеан», ЛТД () з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додатну вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Маслозавод «Південна олія» () за травень-листопад 2019 року, березень 2020 року та ПП «Приватна фірма-Таурег»() за вересень 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про помилковість висновків контролюючого органу щодо відсутності реальності господарських операцій ТОВ «Галеан» ЛТД із ПП «Приватна Фірма-Таурег» та юридичної дефективності наданих первинних документів під час проведеної перевірки. Так, позивач наголошує, що інспекторам ГУ ДПС в Івано-Франківській області надано всі необхідні первинні документи, що підтверджують фінансово-господарські операції, зокрема. між ТОВ «Галеан» ЛТД із ПП «Приватна Фірма-Таурег», що також знайшло своє відображення в Акті перевірки. При цьому, усі такі документи відповідають вимогам бухгалтерського та податкового обліку, спричинили реальні зміни майнового стану позивача та мають всі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Крім того, позивачем щодо висновків відповідача про відповідність ПП «Приватна Фірма-Таурег» критеріям ризиковості та наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1 КК України, зазначено про безпідставне та протиправне використання такої інформації, оскільки така не має жодного відношення до конкретної мети перевірки, а для формування висновків в якості підстави для винесення оскаржуваного рішення є грубим порушенням, адже лише вирок, який набув законної сили щодо посадової особи має значення у справі про заниження податкових (грошових) зобов`язань та/або вчинення безтоварних операцій. Також ТОВ «Галеан» ЛТД у позові вказує, що доводи податкового органу щодо встановлення невідповідності між наданими до перевірки документальними підтвердженнями стосовно експорту згідно ВМД №UA500040/2020/212085 від 23.09.2020 шроту соняшникового негранульованого (невідповідність між номерами контейнерів в CMR та в МД-2) не можуть вказувати про безтоварність господарської операції. Так, відповідач не взяв до уваги, що в Сертифікаті походження №0780163, наданому в якості додатку до ВМД №UA500040/2020/212085 від 23.09.2020, вказано всі номери контейнерів, які були завантажені на дане судно, і цей перелік містить і ті номери, що вказані в CMR і ті що вказані в МД-2. Певна невідповідність, за доводами позивача, є всього лише технічним моментом або механічною опискою, оскільки всі контейнери були завантажені та відправлені на експорт. Зважаючи на наведене, позивач вважає, що висновок про безтоварність фінансово-господарської операції між ТОВ «Галеан», ЛТД та ПП «Приватна Фірма-Таурег» не ґрунтується на будь-якому реальному документальному законодавчо встановленому доказі без прив`язки до реальних обставин справи. Як наслідок, ТОВ «Галеан» ЛТД стверджує про безпідставність, протиправність та хибність висновків у складеному за наслідками перевірки Акті перевірки №21170/09-19-07-01/30016454 від 20.11.2024, що в свою чергу призвело до безпідставного та протиправного винесення відповідачем оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 22.04.2025 о 13:30 (т. 2 а.с. 23-24).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який подано представником 18.04.2025. У відзиві відповідач проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у ньому та просив у задоволенні позову відмовити. Так, зазначено, що в ході перевірки з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ПП «Приватна Фірма-Таурег» () за вересень 2020 року встановлені дані і факти, що доводять нереальність господарської операції стосовно придбання позивачем шроту соняшникового негранульованого (українського походження) в кількості 953,74 т на загальну суму 6 819 195,12 грн, в т.ч. ПДВ 1 136 532,52 грн від постачальника ПП «Приватна фірма-Таурег». Так, доказами відсутності реальності господарських операцій ТОВ «Галеан» ЛТД із ПП «Приватна фірма-Таурег» та юридичної дефектності наданих первинних документів, на думку контролюючого органу, є:

- відповідність ПП «Приватна фірма-Таурег» критеріям ризиковості відповідно до Рішення ГУ ДПС Кіровоградській області (Кропивницька ДПІ (м. Кропивницький) від 18.11.2020 №65191 за критерієм «наявна податкова інформація згідно п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку»;

- наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000063 від 16.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1 КК України в частині створення фіктивних підприємств (підроблення документів, які подаються для державної реєстрації юридичної особи), в тому числі ПП «Приватна фірма-Таурег» ();

- не наданням до перевірки Актів про повернення зі зберігання ТОВ «Лілія Тигрі» шроту соняшниковий негранульований в кількості 953,74 тонн, про що складено Акти від 11.11.2024 №2333/09-19-07-01/30016454 та від 14.11.2024 «Про ненадання (надання не в повному обсязі) посадовими особами ТОВ «Галеан» ЛТД документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки»;

- встановлення невідповідності між наданими до перевірки документальними підтвердженнями стосовно експорту згідно ВМД №UA500040/2020/212085 від 23.09.2020 шроту соняшникового, який знаходився в номерних та опломбованих контейнерах, та товаро-супроводжуючими документами (CMR) на транспортування шроту, в яких містяться відомості про транспортування шроту в номерних контейнерах, які відсутні у зазначеній ВМД.

Отже, на думку відповідача, Договір поставки №П-01/19 від 01.09.2020, Додатки №1 від 01.09.2020 та №2 від 14.09.2020 до вказаного Договору, не опосередковувався з реальним виконанням операції, яка становить його предмет. Як наслідок, податковим органом встановлено завищення обсягів придбання та дозволеного податкового кредиту з податку на додану вартість по нереальній операції в частині придбання шроту соняшникового негранульованого в кількості 953,74 т на суму 6 819 195,12 грн, в т.ч. ПДВ 1 136 532,52 грн, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який сплачується до державного бюджету всього в сумі 1 136 533 грн (т. 2 а.с. 29-41).

Протокольною ухвалою від 22.04.2025 судом оголошено перерву до 15.05.2025 у зв`язку із наданням часу, зокрема, позивачу для подання відповіді на відзив (т. 2 а.с. 61-62).

Протокольною ухвалою від 15.05.2025 судом відкладено розгляд справи на 10.06.2025 у зв`язку з клопотанням представника відповідача (т. 2 а.с. 64-66).

09.06.2025 представники сторін подали клопотання, в яких не заперечували щодо закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до розгляду по суті. Просили вирішити питання без їх участі (т. 2 а.с. 71, 74).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у задоволенні клопотань представників сторін про закриття підготовчого провадження у справі та призначення її до розгляду по суті відмовлено та продовжено на тридцять днів підготовче провадження в адміністративній справі №300/1989/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан» ЛТД до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про скасування податкового повідомлення-рішення (т. 2 а.с. 77-78).

Протокольною ухвалою від 16.07.2025 судом відкладено розгляд справи на 12.08.2025 у зв`язку з клопотанням представника позивача для надання додаткових доказів та пояснень (т. 2 а.с. 87-88).

12.08.2025 представник позивача подав суду додаткові пояснення та докази (т. 2 а.с. 93-96).

14.08.2025 представник відповідача також подав суду додаткові пояснення та докази (т. 2 а.с. 98-11).

Протокольною ухвалою від 12.08.2025 судом відкладено розгляд справи у зв`язку з витребуванням додаткових доказів у сторін (т. 2 а.с. 112-114).

Протокольною ухвалою від 04.09.2025 судом закрито підготовче судове засідання та призначення справу до розгляду по суті (т. 2 а.с. 126-127).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд адміністративний позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд в задоволенні адміністративного позову відмовити, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи та заслухавши усні пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення проти них, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд встановив наступні обставини.

ТОВ «Галеан» ЛТД зареєстроване з 22.07.1998 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як юридична особа. Видами діяльності позивача є: 46.75 Оптова торгівля хімічними продуктами (Основний); Інші: 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.18 Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами; 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту; 46.46 Оптова торгівля фармацевтичними товарами (т. 1 а.с. 34).

Посадовими особами Головного управління ДПС в Івано-Франківській області відповідно до пп. 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України та наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області від 01.11.2024 №3258-п проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Маслозавод Південна Олія» () за травень-листопад 2019 року, березень 2020 року та ПП «Приватна Фірма-Таурег» () за вересень 2020 року.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 20.11.2024 №21170/09-19-07-01/30016454 (далі акт перевірки), яким зафіксовано порушення позивачем пунктів 198.1, 198.3, 198.6 статті 198, пунктів 201.1, 201.4, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, п. 5 розділу ІІІ, пп. 1 п. 4 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2016 №159/28289, в результаті чого занижено податок на додану вартість, який сплачується до державного бюджету всього в сумі 1 136 533,00 грн, в тому числі за листопад 2020 року в сумі 500 956,00 грн, за грудень 2020 року в сумі 635 577 грн (т. 1 а.с. 35-68).

Не погодившись із висновками Акта перевірки, ТОВ «Галеан» ЛТД в порядку вимог п. 56 ПК України подало Заперечення за вих. №57 від 03.12.2024 (т. 1 а.с. 69-73).

За результатами розгляду заперечень позивача на акт перевірки від 20.11.2024 №21170/09-19-07-01/30016454, відповідач надав відповідь №15086/6/09-19-07-01-06 від 13.12.2024, якою з якою висновки акта документальної позапланової виїзної перевірки залишено без змін (т. 1 а.с. 74-76).

В подальшому, на підставі акта перевірки від 20.11.2024 №21170/09-19-07-01/30016454 відповідачем винесено оскаржене податкове повідомлення-рішення від 17.12.2024 №0028290/0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість» на загальну суму 1 420 666 грн, з них за податковим зобов`язанням 1 136 533 грн та за штрафними санкціями 284 133 грн (т. 1 а.с. 77-78).

Позивач, вважаючи, що вказане податкове повідомлення-рішення є незаконним і підлягає скасуванню, звернувся зі скаргою на нього до ДПС України (т. 1 а.с. 79-84).

Рішенням про результати розгляду скарги №6406/6/99-00-06-01-01-06 від 06.03.2025 податкове повідомлення-рішення від 17.12.2024 №0028290/0701 залишене без змін, а скарга без задоволення (т. 1 а.с. 85-87).

Позивач, не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, звернувся з цим позов до суду.

Надаючи правову оцінку публічно-правовим відносинам, суд виходить із наступних підстав та мотивів.

У відповідності до статті 244 КАС України, суд вирішуючи питання, яку правову норму належить застосувати до спірних правовідносин та враховуючи період, в якому тривали спірні правовідносини, а також дати застосування фінансових санкцій зазначає, що до правовідносин між сторонами підлягають застосуванню норми права, які діяли в часі на момент їх виникнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно із пп. 14.1.18, 14.1.178, 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника; податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу; податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V Кодексу.

Відповідно до п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 вищевказаної статті передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг (абзац перший та другий пункту 198.3 статті 198 ПК України).

Не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. (пункт 198.6. ст. 198 ПК України).

Згідно із п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

За приписами п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Право на нарахування податкового кредиту при придбанні товару (послуг) виникає у платника податків, якщо таке придбання здійснюється з метою використання їх в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, при цьому до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів/послуг, а підставою для нарахування податкового кредиту є видана зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна із заповненням всіх обов`язкових реквізитів.

Відповідно до підпункту 191.1.6 пункту 191.1 статті 191 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, здійснюють контроль за правомірністю бюджетного відшкодування податку на додану вартість.

За визначенням, яке міститься в пункті 41.1. статті 41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

За змістом приписів, що містяться у пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п. 61.1 ст. 61 ПК України податковий контроль система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин (підпункт 62.1.3. пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Так, згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Як встановлено судом, податковим органом проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Галеан» ЛТД з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість. При цьому, позивачем було допущено перевіряючих до проведення такої перевірки.

Так, 04.11.2024 позивачем отримано наказ ГУ ДПС в Івано- Франківській області №3258-п від 01.11.2024 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Галеан», ЛТД код 30016454» (т. 1 а.с. 90), з якого вбачається що він виданий на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст.20, п. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 п. 82.2 ст. 82 ПК України та з метою проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Галеан» ЛТД з питань правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додатну вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з ТОВ «Маслозавод «Південна Олія» () за травень-листопад 2019 року, березень 2020 року та ПП «Приватна Фірма-Таурег» () за вересень 2020 року.

На підставі згаданого Наказу видано Направлення на перевірку №6121 від 04.11.2024 з 07.11.2024 тривалістю 5 робочих днів, згідно якого мета перевірки ідентична вказаній в Наказі питання правильності визначення, повноти нарахування та сплати податку на додатну вартість при здійсненні фінансово-господарських операцій з зазначеними контрагентами у вказаний період (т. 1 а.с. 89).

Таким чином, враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що проведена перевірка здійснена у відповідності до норм чинного законодавства та на підставі необхідних процесуальних рішень та документів (наказу ГУ ДПС в Івано-Франківській області та направлення на проведення перевірки).

Крім того, суд з`ясував та відповідачем не заперечується, що позивачем було надано для перевірки первинні бухгалтерські та інші фінансово-господарські документи в межах питань, поставлених до перевірки, зокрема, в частині фінансово-господарських відносин між ТОВ «Галеан», ЛТД та ТОВ «Маслозавод «Південна Олія» ( ) за травень- листопад 2019 року, березень 2020 року та ПП «Приватна Фірма-Таурег» () за вересень 2020 року, про що також вказано в Акті перевірки.

Аналізуючи висновки акту перевірки контролюючого органу від 20.11.2024 №21170/09-19-07-01/30016454, які стали підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення, суд встановив наступне.

Так, між ТОВ «Галеан» ЛТД (Покупець) та ПП «Приватна Фірма-Таурег» (Постачальник ) укладено Договір поставки №П-01/19 від 01.09.2020, згідно умов якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених даним договором, поставити (передати у власність) Покупцю Шрот соняшниковий негранульований (українського походження) (далі Товар) (т. 1 а.с. 102-104).

Додатком №1 від 01.09.2020 до Договору поставки №П-01/19 від 01.09.2020 встановлено кількість Товару 780 тон +/- 10% за ціною 7 188,00 грн (в т.ч. ПДВ 1 198,00 грн) за одну тону (т. 1 зв. ст. а.с. 104), а Додатком №2 від 14.09.2020 до Договору поставки №П-01/19 від 01.09.2020 встановлено кількість Товару 160 тон +/- 10% за ціною 6 972,00 грн (в т.ч. ПДВ 1 162,00 грн) за одну тону (т. 1 а.с. 105).

Товар поставлено згідно видаткових накладних на товар:

№1-Д2 від 15.09.2020 в кількості 28,00 тони на суму 195 216,00 грн (т. 1 а.с. 106);

№2-Д2 від 16.09.2020 в кількості 140,00 тони на суму 976 080,00 грн (т. 1 а.с. 107);

№1-Д1від 17.09.2020 в кількості 169,82 тони на суму 1 220 666,16 грн (т. 1 а.с. 108);

№2-Д1 від 18.09.2020 в кількості 248,34 тон на суму 1 785 067,92 грн (т. 1 а.с. 109);

№3-Д1 від 19.09.2020 в кількості 317,26 тони на суму 2 280 464,88 грн (т. 1 а.с. 110);

№4-Д1 від 20.09.2020 в кількості 50,32 тони на суму 361 700,16 грн (т. 1 а.с. 111).

Таким чином, загальна кількість поставленого товару 953,74 тони на загальну суму 6 819 195,12 грн.

Судом встановлено також, що податкові накладні в Єдиному державному реєстрі зареєстровані Постачальником ПП «Приватна Фірма-Таурег» вчасно, в повному обсязі та без відмов та станом на час розгляду справи не анульовані і не визнанні недійсними, що підтверджується витягами з Єдиного реєстру податкових накладних від 22.09.2020 та від 28.09.2020 (т. 1 а.с. 112-119).

Судом також встановлено, що товар передавався відповідно до умов п. 4.3 та 4.4 Договору поставки та відповідно до Актів приймання-передачі товару на умовах поставки EXW - Україна Миколаївська обл., смт. Березанка, вул. Новосельська, 68 адреса виробничих потужностей Виробника товару ТОВ «ЛІЛІЯ-ТИГРІ», що підтверджується: Актом №1-Д2 від 15.09.2020 на Товар в кількості 28,00 тони; Актом №2-Д2 від 16.09.2020 на Товар в кількості 140,00 тони; Актом №1-ДІ від 17.09.2020 на Товар в кількості 169,82 тони; Актом №2-Д1 від 18.09.2020 на Товар в кількості 248,34 тони; Актом №3-Д1 від 19.09.2020 на Товар в кількості 317,26 тони; Актом №4-Д1 від 20.09.2020 на Товар в кількості 50,32 тони (т. 1 а.с. 120-125).

Таким чином, загальна кількість отриманого від Постачальника Товару 953,74 тони.

Оплата позивачем постачальнику ПП «Приватна Фірма-Таурег» коштів за Товар здійснена шляхом безготівкового перерахунку, що підтверджується платіжними дорученнями: №1696 від 28.09.2020 на суму 203 444,36 грн, №1697 від 28.09.2020 на суму 96 555,64 грн, №1705 від 29.09.2020 на суму 67 210,58 грн, №1704 від 29.09.2020 на суму 201 055,68 грн, №2081 від 09.12.2020 на суму 217 221,80 грн, №2082 від 09.12.2020 на суму 287 456,60 грн, №2083 від 09.12.2020 на суму 361 700,16 грн, №2084 від 09.12.2020 на суму 81 221,44 грн, №2085 від 10.12.2020 на суму 250 000,00 грн, №2094 від 10.12.2020 на суму 300 000,00 грн, №2095 від 10.12.2020 на суму 195 216,00 грн, №2096 від 10.12.2020 на суму 241 184,00 грн, №2097 від 10.12.2020 на суму 350 000,00 грн, №2098 від 10.12.2020 на суму 280 000,00 грн, №2099 від 10.12.2020 на суму 361 200,00 грн, №2111 від 11.12.2020 на суму 376 080,00грн, №2112 від 11.12.2020 на суму 250 000,00 грн, №2113 від 11.12.2020 на суму 309 260,00 грн, №2114 від 11.12.2020 на суму 350 000,00 грн, №2115 від 11.12.2020 на суму 373 080,18 грн, №2116 від 11.12.2020 на суму 270 000,00 грн, №2122 від 14.12.2020 на суму 320 000,00 грн, №2123 від 14.12.2020 на суму 370 388,86 грн, №2124 від 14.12.2020 на суму 206 919,82 грн, №2126 від 14.12.2020 на суму 90 531,32 грн, №2154 від 21.12.2020 на суму 409 468,68 грн (т. 1 а.с. 129-135).

Таким чином, загальна сума оплати за товар згідно вищенаведених платіжних доручень складає 6 819 195,12 грн.

При цьому, суд встановив, що позивачем під час перевірки було надано, в тому числі і згадані вище первинні документи контролюючому органу.

Відповідно до статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ документ, який містить відомості про господарську операцію. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання (а раніше до змін обов`язковим реквізитом було і місце складання); назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про підтвердження первинними документами здійснення господарської операції між позивачем та ПП «Приватна Фірма-Таурег», а саме постачання товару (Шрот соняшниковий негранульований) на загальну суму 6 819 195,12 грн.

Суд зауважує, що в Акті перевірки аналогічні обставини зафіксовано також і відповідачем, зокрема зазначено, що «На виконання умов Договору переробки насіння соняшнику №Д-2020-02/09 від 02.09.2020 ТОВ «Лілія-Тигрі» виписано та зареєстровано на адресу ПП «Приватна Фірма-Таурег» податкові накладні на послуги з переробки насіння соняшника та акти здачі-приймання робіт (послуг)» (останній абзац стор. 44 Акту перевірки), «На виконання умов Договору поставки №П-11/19 від 01.09.2020 з додатками ПП «Приватна Фірма-Таурег» виписано та зареєстровано на адресу ТОВ «Галеан» ЛТД податкові накладні на поставку шроту соняшникового» (останній абзац стор. 45 Акту перевірки), «Розрахунки по даному договору проводилися в безготівковій формі. Оплату ТОВ «Галеан» ЛТД за шрот соняшниковий негр анульований на ПП «Приватна Фірма-Таурег» проведено згідно платіжних доручень…» (останній абзац стор. 46 Акту перевірки).

Окрім цього, суд встановив, що придбаний у ПП «Приватна Фірма-Таурег» товар позивач в подальшому використав у своїй господарській діяльності, що додатково підтверджує реальність здійснення господарської операції згідно укладеного між ТОВ «Галеан» ЛТД та ПП «Приватна Фірма-Таурег» Договору поставки №П-01/19 від 01.09.2020 та додатків до нього.

Так, для подальшої реалізації товару позивачем використано вже укладений попередньо Договір комісії №К-11/22 від 27.02.2020 та Договір від 28.08.2020 про внесення змін до договору комісії №К-11/22 від 27.02.2020 між ТОВ «Галеан» ЛТД» (Комітент) та ТОВ «Крайтес» (Комісіонер), відповідно до умов яких Комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента здійснювати від його імені та за його рахунок реалізацію нерезиденту Товару, в тому числі укладати експортні зовнішньоекономічні договори купівлі-продажу товарів, зберігати та транспортувати товар, укладати договори митного оформлення, тощо (т. 1 а.с. 136-141).

Додатком №2 від 01.09.2020 до Договору комісії №К-11/22 від 27.02.2020 встановлено кількість товару 780 тон +/- 10% за ціною 6 191,00 грн за одну тону на загальну суму 4 828 980,00 грн, а Додатком №3 від 14.09.2020 до Договору комісії №К-11/22 від 27.02.2020 встановлено кількість товару 160 тон +/- 10% за ціною 5 880,00 грн за одну тону на загальну суму 940 800,00 грн.

Для подальшої реалізації товару Комісіонер ТОВ «Крайтерc» в якості продавця від свого імені в рамках дії експортного Контракту №SFM-01-13 від 13.01.2020 (т. 1 а.с. 143-145) з «CAMARETO HOLDING LLP» Великобританія на поставки товару шрот соняшниковий (не гранульований) уклав: Специфікацію №30 від 08.09.2020 в кількості 780,0 тон +/- 10% по ціні 6 191,00 грн за тону на загальну суму 4 828 980,00 грн, базис поставки СРТ Одеська обл. м. Южне вул. Комунальна 3А (т. 1 а.с. 146) та Специфікацію №31 від 14.09.2020 в кількості 160,0 тон +/- 10% по ціні 5 880,00 грн за тону на загальну суму 940 800,00 грн, базис поставки FCA Миколаївська обл., смт. Березанка, вул. Новосельська, 68 (т. 1 а.с. 147).

На підтвердження вказаних поставок товару у відповідності до Специфікації №30 від 08.09.2020 та Специфікації №31 від 14.09.2020 позивачем надано Акти приймання-передачі товару, посвідчення про якість Товару, накладні CMR, рахунки-фактури, митні декларації, сертифікати походження, звіти комісіонера, акти надання послуг, товарно-транспортні накладні, платіжні інструкції (т. 1 а.с. 148-250, т. 2 а.с. 1-20).

Водночас, судом з`ясовано, що дати передачі, місце передачі і кількість товару повністю співпадають з первинними документами на отримання товару позивачем у ПП «Приватна Фірма-Таурег».

В той же час, суд як слідує із акту перевірки, відповідачем зроблено висновок про нереальність господарської операції позивача з ПП «Приватна Фірма-Таурег» через відповідність ПП «Приватна фірма-Таурег» критеріям ризиковості відповідно до Рішення ГУ ДПС Кіровоградській області (Кропивницька ДПІ (м. Кропивницький) від 18.11.2020 №65191 за критерієм «наявна податкова інформація згідно п. 8 Критеріїв ризиковості платника податку»; наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000063 від 16.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1 КК України; не наданням до перевірки Актів про повернення зі зберігання ТОВ «Лілія Тигрі» шроту соняшниковий негранульований в кількості 953,74 тонн, про що складено Акти від 11.11.2024 №2333/09-19-07-01/30016454 та від 14.11.2024 «Про ненадання (надання не в повному обсязі) посадовими особами ТОВ «Галеан» ЛТД документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки»; встановлення невідповідності між наданими до перевірки документальними підтвердженнями стосовно експорту згідно ВМД №UA500040/2020/212085 від 23.09.2020 шроту соняшникового, який знаходився в номерних та опломбованих контейнерах, та товаро-супроводжуючими документами (CMR) на транспортування шроту, в яких містяться відомості про транспортування шроту в номерних контейнерах, які відсутні у зазначеній ВМД.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, відповідність ПП «Приватна Фірма-Таурег» критеріям ризикованості відповідно до рішення ГУ ДПС Кіровоградської області від 18.11.2020 №65191 не стосується мети перевірки та не має безпосереднього відношення до ТОВ «Галеан» ЛТД.

Крім того, відповідно до підпункту 14.1.171 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова інформація у значенні, визначеному Законом України «Про інформацію»; згідно з яким податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Внесення контролюючим органом платника податку до переліку ризикових платників податків або прийняття рішення про відповідність критеріям ризиковості платника податку є лише діяльністю контролюючого органу з виконання своїх повноважень по збиранню та формуванню податкової інформації, яка сама по собі не створює для платника податків жодних правових наслідків.

Також, включення суб`єктом владних повноважень до бази даних певної інформації не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

До того ж, слід вказати, що віднесення контрагентів позивача до переліку ризикових платників податків не може свідчити про нереальність укладених угод.

Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень, на які посилається контролюючий орган.

Верховний Суд в постанові від 04.06.2020 по справі №340/422/19 (№К/9901/33095/19) зазначив, що будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.2020 по справі №160/93/19 (№ К/9901/25783/19).

У випадку здійснення платником податків господарських операцій, щодо яких у контролюючих органів наявна податкова інформація про її ризиковість, податкові накладні за цими операціями зупиняються до надання платником податків відповідних пояснень та підтверджуючих документів.

Враховуючи, що податкові накладні, сформовані ПП «Приватна Фірма-Таурег» за господарськими операціями з позивачем були зареєстровані та, відповідно, не були зупинені контролюючим органом (доказів протилежного суду не надано), то такі операції не відповідали критеріям ризиковості, а тому віднесення ПП «Приватна Фірма-Таурег» до ризикових не впливає на чинність та реальність угод, які мали місце між позивачем та ПП «Приватна Фірма-Таурег».

Щодо посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000063 від 16.11.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 205-1 КК України в частині створення фіктивних підприємств (підроблення документів, які подаються для державної реєстрації юридичної особи), в тому числі ПП «Приватна фірма-Таурег» (), то суд зазначає таке.

Частиною 1статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі КПК України).

У частині першій статті 23 КПК закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, будь-які докази в межах кримінального провадження, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Відповідно до частини 6статті 78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справупро правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, жодні докази не можуть вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 06.11.2018 у справі №822/551/18, який був підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19.

Також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 22.05.2020 по справі №804/9510/15, вказуючи на неможливість визнання належним доказом в адміністративному суді протоколу допиту свідка, складеного у кримінальному провадженні в межах досудового слідства, зазначив таке:

«… посилання контролюючого органу на наявність кримінального провадження №0006044, судами першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано не взято до уваги, також ще й з огляду на те, що в зазначеному кримінальному провадженні відсутній вирок, а отримані в ході оперативно-розшукових заходів чи досудового слідства, не є доказами при доведенні фактів допущення порушень вимог податкового законодавства платником податків. Докази на які посилається відповідач не відповідають вимогам належності на допустимості в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки контролюючий орган не довів, що такі отримано у розпорядження та, те що він має право їх використання, у порядку визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України. В силу положеньст.95 Кримінально процесуального кодексу України, інформація, що міститься в протоколі допиту, отриманого на стадії досудового слідства, до ухвалення вироку в рамках кримінального провадження (контролюючим органом не надано доказів наявності вироку у кримінальному провадженні, в рамках якого проводився допит свідка), може бути визнана як доказ в адміністративному судочинстві виключно за умови підтвердження таких показань особою у судовому засіданні під час розгляду справи, чого в мажах даної справи здійснено не було».

Більше того, навіть за наявності щодо контрагента вироку, безпідставним є невизнання реальності усіх господарських операцій, вчинених таким контрагентом.

З цього приводу Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 вказала на таке:

« 90. Відповідно до частин шостої, сьомої статті 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

91.Отже, вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності».

Неможливість завдання недобросовісними діями контрагентів автоматично негативних наслідків для платника податків відповідає принципу індивідуального характеру юридичної відповідальності, який передбачений частиною 2статті 61 Конституції України. Також згідно з пунктом 36.4 статті 36, пунктом 109.1 статті 109 Податкового кодексу України виконання податкового обов`язку здійснюється платником самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента, і саме ці особи несуть фінансову, адміністративну та кримінальну відповідальність за вчинення протиправних діянь, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, передбачених цим Кодексом та іншим законодавством.

Також суд, з огляду на подану відповідачем доказову базу в обґрунтування правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення, змушений вказати на те, що одним з принципів податкового законодавства України відповідно до норм статті 4, пункту 56.21 статті 56 Податкового Кодексу України, є принцип презумпції добросовісності дій, рішень платника податків, у зв`язку з чим передбачається, що дії платників податків, які мають своїм результатом одержання податкової вигоди економічно виправдані, а відомості, що містяться у податкових деклараціях, податкових накладних та інших первинних документах, є достовірними. Надання податковому органу всіх належним чином оформлених документів, передбачених податковим законодавством, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено належними та допустимими доказами, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність яких установлена судом.

Такий підхід національного законодавства також узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції. Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Частиною 2статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи вказану практику Європейського Суду з прав людини, норму частини 2 статті 77 КАС України, суд констатує про ненадання доказів в підтвердження того, що позивач діяв без належної обачності й обережності і йому мало бути відомо про будь-які можливі порушення, що допущені його контрагентами, а також доказів, які б свідчити про недобросовісність позивача.

Щодо не надання до перевірки актів про повернення зі зберігання ТОВ «Лілія Тигрі» (зберігач) шроту соняшникового негранульованого, то суд звертає увагу, що в процесі судового розгляду судом встановлено, що фактично товар не був переданий на зберігання в рамках договору відповідального зберігання №16/05-19 від 16.05.2019, оскільки необхідність такого зберігання відпала в процесі виконання сторонами наступних дій в рамках Договору комісії та подальшої передачі товару іншим контрагентам для його оформлення на експорт. Вказане підтверджується подальшою передачею товару (загальною кількістю 953,74 тони) на комісію в ті ж самі дати та в тій самій кількості, яка повністю співпадає з актами на зберігання Акт №1 від 15.09.2020 на товар в кількості 28,00 тони; Акт №2 від 16.09.2020 на товар в кількості 140,00 тони; Акт №3 від 17.09.2020 на товар в кількості 169,82 тони; Акт №4 від 18.09.2020 на товар в кількості 248,34 тони; Акт №5 від 19.09.2020 на товар в кількості 317,26 тони; Акт №6 від 20.09.2020 на товар в кількості 50,32 тони (т. 2 а.с. 15-20).

Крім того, за умовами Договору відповідального зберігання №16/05-19 від 16.05.2019 пунктом 2.2.2 зазначено, що повернення майна відбувається за письмовим зверненням Поклажодавця не менше ніж за 7 робочих днів до бажаної дати повернення, а також Поклажодавець зобов`язаний надати довіреність на отримання майна. Крім того, пунктом 3.1 та 3.3 визначено, що зберігач має отримати певну оплату за зберігання товару (т. 2 а.с. 13-14).

Оскільки жодної з цих дій не відбулось, що встановлено в процесі судового розгляду, тому суд вважає, що даний факт також є підтвердженням відсутності проведення операції з передачі товару на зберігання.

Відтак, суд погоджується із позивачем, що посилання відповідача на факт відсутності документів на повернення товару зі зберігання жодним чином не заперечує факт подальшої реалізації зазначеного товару на експорт через Комісіонера, що встановлено вище на підставі підтверджуючих первинних документів.

Більше того, цей факт не відноситься до мети перевірки фінансово-господарських відносин позивача з ПП «Приватна Фірма-Таурег» () за вересень 2020 року та стосується виключно подальшої реалізації товару ТОВ «Галеан» ЛТД в розрізі зовсім інших контрагентів, діяльність яких не є метою проведеної перевірки.

Стосовно доводів відповідача про встановлення невідповідності між наданими до перевірки документальними підтвердженнями стосовно експорту згідно ВМД №UA500040/2020/212085 від 23.09.2020 шроту соняшникового негранульованого, то суд зауважує на такому.

Так, як і підтверджено позивачем, така невідповідність має місце. Водночас, суд звертає увагу на що в Сертифікаті походження №0780163, наданому в якості додатку до ВМД №UA500040/2020/212085 від 23.09.2020 (т. 1 а.с. 163) вказано всі номери контейнерів, які були завантажені на судно, і цей перелік містить і ті номери, що вказані в CMR і ті що вказані в МД-2, а саме: номери контейнерів, зазначені в CMR RFCU5004473, ZCSU8874574, TCNU2299658, TLLU4735793, ZCSU7190617, ZCSU8975646, з них два номери контейнерів зазначені також в МД-2 - RFCU5004473, TCNU2299658, а чотири номери вказані інші (т. 1 а.с. 165).

Але, згідно переліку контейнерів, які були завантажені та зазначені в сертифікаті походження №0780163, в дану МД-2 технічно внесено номери перших шести контейнерів BSIU9608410, RFCU5003522, RFCU5004473, RFCU5046490, TCNU2299658 TCNU4248958, а ті чотири номера завантажені пізніше, що, на думку суду, є механічною опискою. Водночас, суд встановив, що всі контейнери були завантажені та відправлені на експорт.

Окрім цього, суд з`ясував, що відповідно до умов Договору комісії №К-11/22 від 27.02.2020 та Договору про внесення змін від 28.08.2020 до договору комісії №К-11/22 від 27.02.2020, доставка товару до порту, перевалка, оформлення митних та експортних документів та супровід вантажу, не є сферою відповідальності позивача, а виключно Комісіонера (т. 1 а.с. 136-141).

Більше того, митне оформлення проводилося Брокерською компанією «Марлін» та як вбачається з тексту Сертифікату №0780163, до оформлення було надано перші номери контейнерів, які були завантажені на судно, а номери, які були вказані в CMR, попали в митне оформлення інших експортерів, що в сумі нічого не змінило, оскільки вага контейнерів та параметри товару були однотипними.

При цьому, всі зазначені МД-2 не скасовані, не заперечуються, є дійсними та мають всі належні підтвердження Одеської митниці щодо вивозу товару за межі митної території країни, а оплата за експортований товар отримана в повному обсязі шляхом безготівкового розрахунку.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про реальність здійснення операцій між позивачем та з ПП «Приватна Фірма-Таурег» щодо поставки шроту соняшникового негранульованого, а відтак, керуючись наведеними вище нормами процесуального закону, а також враховуючи встановлені обставини справи, суд констатує про помилковість висновків податкового органу щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Як наслідок, суд дійшов висновку про те, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 17.12.2024 №0028290/0701 підлягає до скасування.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Підсумовуючи все вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 КАС України, слід стягнути з Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача сплачений згідно платіжної інструкції №329 від 24.03.2025 (т. 2 а.с. 21) судовий збір у розмірі 17 048,00 грн.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан» ЛТД (, вул. Довженка О., 26, м. Івано-Франківськ, 76026) до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018,) про скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.12.2024 №0028290/0701.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Галеан» ЛТД (, вул. Довженка О., 26, м. Івано-Франківськ, 76026) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018, ) судовий збір у розмірі 17 048 (сімнадцять тисяч сорок вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Позивачу та відповідачу рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ Мої справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 29 грудня 2025 р.