Справа № 587/4050/25
Суддя: Степаненко О. А.
Дата ухвалення: 2025-11-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 587/4050/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року Сумський районний суд Сумської області під головуванням судді Степаненка О.А., за участю секретаря судового засідання Бузової Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №880 від 29 березня 2025 року про притягнення його, позивача по справі, до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що в постанові відповідачем не вказано обґрунтованих доказів вчинення адміністративного правопорушення, а також, що позивач є належним суб`єктом притягнення до адміністративної відповідальності, що справа розглянута відповідно до територіальної юрисдикції, а також дотримання інших вимог КУпАП щодо розгляду справи. Відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відомості, коли саме і як саме було виявлено правопорушення є необхідними для дотримання вимог ст.38 та ст.277 КУпАП. З протоколу та оскаржуваної постанови незрозуміло, коли саме ОСОБА_1 вручався, отримувався чи надсилався виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), не зазначено зміст цього виклику ( чи то для проходження медичного огляду, чи то визначення придатності до військової служби чи з інших підстав). Оскаржувана постанова не містить ні виду адміністративного стягнення, ні розміру та порядку сплати штрафу, якщо б це був штраф.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

З постанови від 29 березня 2025 року вбачається, що 29 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 880 від 29 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.2101 КУпАП.

Постанова підлягає скасуванню за таких підстав:

Як вбачається зі змісту постанови, 29 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову № 880 від 29 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а саме неявка за викликом до ТЦК, що є порушенням положень ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Стаття 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначає обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, вона зобов`язує громадян, які перебувають у запасі, з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) для проходження медичного огляду та визначення придатності до військової служби.

Відповідно до ст.38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Відповідно до ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відомості, коли саме і як саме було виявлено правопорушення є необхідними для дотримання вимог ст.38 та ст.277 КУпАП.

З протоколу та оскаржуваної постанови незрозуміло, коли саме ОСОБА_1 вручався, отримувався чи надсилався виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП), не зазначено зміст цього виклику ( чи то для проходження медичного огляду, чи то визначення придатності до військової служби чи з інших підстав).

Частиною 5 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Відповідно до ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право:

Знайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання;

При розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця в галузі права, який за законом має право на надання

правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи;

Виступати рідною мовою і користуватись послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження;

Оскаржувати постанову по справі;

Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Оскаржувана постанова не містить доказів на підтвердження факту події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП та винесена з рядом процедурних порушень, з позбавленням позивача можливості скористатись усією сукупністю прав, передбачених ст. 268 КУпАП та за його відсутності.

Зокрема, з протоколу та постанови незрозуміло, коли саме ОСОБА_1 отримав виклик до ТЦК і коли саме він не з`явився до ТЦК за викликом.

Відповідно до п. 28 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Постанова№ 560) виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акту відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Відповідно до пункту 40 Порядку № 560 у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Єдиним доказом вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення, а саме неявки за викликом до ТЦК, у даній справі є лише сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

Однак оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки само по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі №838/1/17 від 15 травня 2019 у справі №537/2088/17.

На підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 2101 КУпАП мається копія постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача визнано нібито винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 2101 КУпАП . При цьому, слід зазначити, що визнаючи особу винною на неї накладається певний вид адміністративного стягнення, якщо ж це штраф, то зазначається обов`язково розмір штрафу та порядок його сплати, що відповідає ст. 283 КУпАП. Однак, вищезазначена постанова не містить ні виду адміністративного стягнення, ні розміру та порядку сплати штрафу, якщо б це був штраф.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити обов`язковий реквізит, а саме вид та міру адміністративного стягнення. Її відсутність є істотним порушенням форми та змісту постанови, що тягне за собою наслідки недійсності постанови.

При цьому слід керуватися принципом належності та допустимості доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи є постанова без визначення покарання, зазначена постанова є неналежним доказом вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 2101 КУпАП.

Як зазначав в позові позивач, про існування такої постанови йому стало відомо лише тоді, коли, судячи з усього, вона почала виконуватися виконавчою службою, яка, наклала заборону на використання ним, позивачем по справі, як боржником, банківських карток і користування банківськими рахунками. Спочатку було незрозуміло причини блокування карток, згодом інформацію про це ним отримано з відповідного реєстру ( копія витягу додається).Разом з тим, ні належним чином завірену копію протоколу, ні належним чином завірену копію постанови про притягнення до відповідальності він до цього часу не отримав, внаслідок чого і не міг раніше звернутися до суду за захистом своїх прав, про порушення яких дізнався лише після заборони користуватися банківськими картками.

Жодного доказу, який би спростовував позицію позивача , суду не надано.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (статті 210, 210-1). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право виключно керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст.278 КУпАП посадова особа при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання:

1)чи належить до його компетенції розгляд даної справи;

2)чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення;

3)чи сповіщено осіб, які мають право за чинним законодавством приймати участь у розгляді справи, про дату, час та місце розгляду даної справи;

4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали;

5)чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст.280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати:

-чи було вчинено адміністративне правопорушення;

-чи винна дана особа у його вчиненні;

-чи підлягає вона адміністративній відповідальності;

-чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність;

-чи заподіяно майнову шкоду;

-чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу;

-а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного (коректного) вирішення даної справи.

Відповідно до ст.38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Відповідно до ст. 277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Відповідачем не надано доказів, коли саме і яким чином було виявлено адміністративне правопорушення, що стало наслідком винесення відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Відомості, коли саме і як саме було виявлено правопорушення є необхідними для дотримання вимог ст.38 та ст.277 КУпАП.

Відповідно до ст.11 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування-доведення правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні в нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до ст.25 КАС України, адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті стосовно конкретної фізичної особи, вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку за місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи позивача ( АДРЕСА_1 ) або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом. Якщо така особа не має місця проживання (перебування) в Україні, тоді справу вирішує адміністративний суд за місцезнаходженням відповідача.

Відповідно до ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Беручи до уваги, що оскаржувана постанова винесена з численними процедурними порушеннями, враховуючи, що порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП був порушений, суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст.286 КАС України, ст.ст. 19, 72, 241, 242, 246 КАС України, ст.287 КУпАП, ч. 3 ст. 2101 КУпАП, 277, 2772 КУпАП, ст.235, 268 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 №880 від 29 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.2101 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.А.Степаненко