Справа № 944/4935/25
Суддя: Поворозник Д. Б.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/4935/25
Провадження №2-а/944/104/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Поворозника Д.Б.,

за участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - поліцейський другого взводу першої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Кепещук Віталій Юрійович, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

12 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення від 06 вересня 2025 року серії ЕНА № 5661687 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрити на підставі п .1 ст. 247 КУпАП.

Позовна заява підписана представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Карпусем О.М.

На обґрунтування позову покликається на те, що постановою серії ЕНА № 5661687 від 06 вересня 2025 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за те, що він 06 вересня 2025 року на автодорозі Львів-Краковець, 68 км, в с.Глиниці, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив рух в зону дії знаку, чим порушив п. 33 ПДР порушення вимог дорожніх знаків. З даною постановою він не погоджується та вважає її безпідставною, оскільки він діяв в стані крайньої необхідності, про що він неодноразово повідомляв працівників поліції. Крайня необхідність полягала в тому, що він мав необхідність забрати свою вагітну матір від пункту пропуску. Однак через заблокованість смуги руху до пункту пропуску «Краковець», у зв?язку з перебуванням там автомобілів, що знаходяться у черзі до пункту пропуску, проїзд був не можливий. Відстань від пункту пропуску до найближчого місця, де він міг зупинитися є значною, щоб подолати її пішки, переносячи валізу з багажем. Враховуючи ще й той факт, що його матір перебуває у стані вагітності, то ця відстань нею не могла бути подоланою пішки, переносячи валізу з багажем. В даному випадку не існувало іншого шляху доїзду до місця знаходження матері, про що було відомо працівнику поліції, який виніс постанову. У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини, тому просить скасувати вищезазначену постанову.

Ухвалою судді від 15 вересня 2025 року позов залишено без руху.

03 жовтня 2025 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карпуся О.М. надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою судді від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду.

21 жовтня 2025 року представник відповідача Департаменту патрульної поліції Забродська Я.Р. подала відзив на позовну заяву, в якому заперечила проти задоволення позову.

На обґрунтування заперечення зазначила, що що в діях ОСОБА_1 відсутні ознаки крайньої необхідності, оскільки: У матеріалах справи відсутні об?єктивні медичні докази, що свідчать про критичний стан здоров?я вагітної матері, який вимагав негайної евакуації та порушення ПДР. Посилання лише на те, що "ій буде важко йти" чи "далеко" є припущенням, а не доказом безпосередньої загрози. Якщо мати перебувала в безпечному місці (навіть біля пункту пропуску) і не мала медичних показань до негайної госпіталізації, то чекання на водія, який міг під?їхати легально, або переміщення її багажу іншою особою не становило безпосередньої загрози її життю чи здоров?ю. Порушення правил дорожнього руху (проїзд під знак) було вчинене не з метою мінімізації ризику для матері, а з метою власної зручності та економії часу. Це свідчить про егоїстичний мотив, а не про захист правоохоронюваних інтересів. Позивач міг завчасно врахувати час доїзду, затримки на кордоні та особливий стан матері, щоб прибути вчасно або організувати її зустріч інакше (наприклад легально під?їхати дозволеним маршрутом, навіть якщо він довший). Недбале планування не є підставою для крайньої необхідності. Таким чином, має місце адміністративне правопорушення, а не лія в умовах крайньої необхідності. Отже твердження позивача в позовній заяві є абстрактним та маніпулятивним та до позовної заяви не додано жодних доказів, які б давали можливість встановити наявність дійсної, реальної небезпеки, яка загрожувала державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, а також будь-якої заподіяної та відверненої шкоди позивачем. З огляду на наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

06 листопада 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Карпусь О.М. подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив таке.

Відповідно до інформації з сайту «Google Maps» в мережі Інтернет відстань від в?їзду до МП Краковець до місця де закінчувалася черга до пункту пропуску становить 1,2 км. Вважає, що вказана відстань навіть для звичайної людини, яка не перебуває у стані вагітності, є значною, щоб долати її пішки з валізою в руках. Крім цього, до позовної заяви долучено медичні документи з яких зрозуміло, що вагітність у матері позивача проходить з ускладненнями. З чого напрошується висновок, що будь-яке надмірне фізичне навантаження може призвести до ускладнення її перебігу, а той можливого переривання чи інших негативних наслідків для плоду. З твердженням представника відповідача про те, що позивач міг завчасно розрахувати час доїзду, затримки на кордоні, щоб прибути вчасно не погджується. Черга до пункту пропуску довжиною в 1,2 км може рухатися в напрямку на виїзд з України близько 12 годин, а можливо і довше. Телефонний дзвінок матері позивача, про те, що її потрібно забрати від пункту пропуску був несподіваним та не планованим. Відповідно й поїздка за нею не була планована заздалегідь. Через що не можливо було завчасно розрахувати час доїзду. А очікування матері позивача такий тривалий час теж могло негативно вплинути на її стан здоров?я. Окрім того вважає, що твердження представника відповідача про необхідність рухатися позивачу у загальній черзі до пункту пропуску, для того щоб під?їхати ближче до пункту пропуску без його перетину є щонайменше дивним. Іншого об?їзду до пункту пропуску, окрім як рух по зустрічній смузі поблизу МП Краковець не існує. Проїзд по смузі руху до МП Краковець не можливий, так як всі смуги заблоковані автомобілями на дистанцію більше 1 км. Самі ж працівники поліції дісталися до місця де було зупинено позивача рухалися так само як і позивач - по зустрічній смузі руху. Так само рухаються й пасажирські автобуси до МП Краковець та всі інші автомобілі, які не рухаються на виїзд з України, але у них є необхідність під?їхати ближче до пункту пропуску. Адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена у вигляді 340 грн. штрафу не можу становити більшої суспільної небезпеки ніж інтерес життя та здоров?я держави до матері чи ще не народженої дитини.

Позивач в судове засідання не прибув, його представник адвокат Карпусь О.М. подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його довірителя.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав, у своєму відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.

Третя особа поліцейський другого взводу першої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Раздольський В. К. в судове засідання не прибув, про розгляд справи був повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавав.

Враховуючи наведене вище, подані сторонами у справі позовну заяву, відзив на позовну заяву, суд вважає, що розгляд справи можливо провести у відсутності сторін (їх представників) на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, зважаючи на таке.

Як встановив суд, постановою в справі про адміністративне правопорушення від 06 вересня 2025 року серії ЕНА № 5661687 ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Як вбачається із змісту цієї постанови, підставою накладення адміністративного стягнення було те, що 06 вересня 2025 року, о 15 год 34 хв, на автодорозі Львів-Краковець, 68 км, в с.Глиниці, керуючи транспортним засобом, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та здійснив рух в зону дії знаку, чим порушив п. 33 ПДР порушення вимог дорожніх знаків, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі ПДР).

Відповідно до п. 1.9 ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 8.4.в ПДР України передбачено, що забороні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до ПДР України знак 3.21 «В`їзд заборонено», знак забороняє в`їзд усіх транспортних засобів з метою, зокрема: запобігання в`їзду на дороги, що безпосередньо простягаються у межах прикордонної смуги до державного кордону і не забезпечують пересування до встановлених пунктів пропуску через державний кордон (крім сільськогосподарської техніки, інших транспортних засобів і механізмів, задіяних у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань).

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність, зокрема, за порушення вимог дорожніх знаків.

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

П. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вуличнодорожній мережі. У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно із 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП передбачає що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, відповідно до змісту наведених вище норм КУпАП постанова в справі про адміністративне правопорушення є законною лише у випадку її винесення уповноваженим законом органом (посадовою особою) на підставах і в порядку, встановлених законодавством, з умови підтвердження факту вчинення особою правопорушення належними, допустимими та достатніми доками.

Такий обов`язок органів (посадових осіб) Національної поліції, які уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, кореспондується з їх обов`язками як суб`єктів владних повноважень дотримуватись при прийнятті рішень критеріїв, визначених ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Також відповідно до ч. 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

У позовній заяві позивач вказує, що діяв в стані крайньої необхідності.

Суд вважає дані доводи позивача необґрунтованими та відхиляє їх, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 18 КУпАП, не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоче і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності , тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному чи громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, встановленому порядку управління, якщо ця небезпека за даними не могла бути усунута іншими. допомогою і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Позивачем не надано доказів, які б вказували на наявність реальної небезпеки, що загрожувала охоронюваним законом інтересам, зокрема здоров`ю його вагітної матері.

Суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що в даному випадку мало місце адміністративне правопорушення, а не дія в умовах крайньої необхідності.

Сам по собі факт перебування мами ОСОБА_1 в стані вагітності не є достатньою підставою вважати, що позивач діяв в стані крайньої необхідності, оскільки ним не надано доказів існування обставин існування реальної загрози життю і здоров`ю вагітної чи плоду (не надано відповідних медичних документів) а також, що порушення ПДР було єдиним способом уникнення цій загрозі. Дана обставина, на думку суду, може розцінюватись, як обставина, що пом`якшує покарання.

Щодо доводів представника позивача, вказаних у відповіді на відзив, про те, що працівники поліції до місця, де було зупинено позивача так само як і позивач, по зустрічній смузі руху, суд зазначає таке.

Дія знаку 3.21 «В`їзд заборонено» не поширюється на сільськогосподарської техніки, інші транспортні засоби і механізми, задіяні у провадженні відповідно до законодавства і за наявності відповідних на те законних підстав сільськогосподарської діяльності або інших робіт, ліквідації надзвичайних ситуацій та їх наслідків, а також транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Держприкордонслужби, ДМС, ДФС, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції і органів прокуратури під час виконання оперативних та службових завдань.

Враховуючи наведене вище обставини та норми законодавства, суд дійшов висновку про те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення, мали місце, в оскаржуваній постанові, а тому оскаржувана від 06 вересня 2025 року серії ЕНА № 5661687 є правомірною і обґрунтованою, отже, відсутні підстави для її скасування.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 10, 77, 78, 118-123, 132, 139, 246-248, 272, 286 КАС України,

вирішив:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач Департамент патрульної поліції, , юридична адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, 3;

третя особа поліцейський другого взводу першої роти третього батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції Кепещук Віталій Юрійович, службова адреса: м. Львів, вул. Перфецького, 19.

Суддя Д.Б. Поворозник