Справа № 640/37958/21
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Білоноженко М.А. Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Справа № 640/37958/21

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Беспалова О.О., Карпушової О.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

Головного управління Пенсійного фонду України в

Полтавській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві(далі - Відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі - Відповідач 2), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах на підставі заяви ОСОБА_1 від 01.11.2021;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати в період пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах період навчання та роботи з 01.09.1985 по 05.01.1989, з 11.01.1989 по 06.05.1989, з 06.06.1989 до 12.06.1991, 10.09.1991 до 28.02.1997, 01.03.1997 до 14.04.2002;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повторно розглянути мою заяву про призначення пенсії №7180 від 01.11.2021 з урахуванням наданої судом правової оцінки у справі за цим позовом.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив, що Відповідач-1 неправомірно листом відмовив у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.

Позивач наполягав на тому, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення особи її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Також Позивачем відзначав, що Відповідач протиправно не зарахував період його роботи на шахті імені Засядько, оскільки уточнюючі довідки, які підтверджують період роботи на шахті видані організацією, яка перебуває на території непідконтрольній українській владі.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.11.2021 №21 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 період його навчання та роботи 01.09.1985 по 05.01.1989, з 11.01.1989 по 06.05.1989, з 06.06.1989 до 12.06.1991, 10.09.1991 до 28.02.1997, 01.03.1997 до 14.04.2002 до пільгового страхового стажу, що дає право на отримання пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.11.2021 про призначення пільгової пенсії за віком за списком №1, та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні. У задоволенні позову в іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині - відмовлено.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції виходив з того, що неможливість проведення перевірки не ставить у залежність питання про перерахунок пенсії відповідній особі, оскільки це не може бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати. Крім того, суд зазначив, що Позивач набув трудовий стаж, коли населений пункт, де здійснювало свою діяльність шахти імені Засядько, в якому працював позивач, перебував під контролем української влади.

Окрім того, суд першої інстанції зазначив, що трудова книжка ОСОБА_1 , яка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж, оформлена належним чином. При цьому, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві.

Разом з тим, суд не прийняв до уваги доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо того, що останнім не приймалось спірне рішення, та зазначив, що у відповіді та у відзиві на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві наголошено на тому, що відповідне рішення прийнято саме Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, а належним та допустимих доказів, щодо того, що рішення прийнято Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, представником останнього не надано.

3. Не погоджуючись з таким рішенням суду, Відповідач 2 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, стверджуючи, що ГУ ПФУ в Полтавській області не приймалося рішення про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсі за віком. Стверджує, що рішення від 03.11.2021 № 21 прийнято ГУ ПФУ в Чернівецькій області.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2025 та від 28.04.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

5. Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення строку на його подання, яке мотивоване тим, що він не отримував копій документів щодо оскарження судового рішення.

З огляду на те, що до суду повернулися конверти з відміткою «за закінченням терміну зберігання», якими ОСОБА_1 було направлено копію апеляційної скарги та процесуальних ухвал суду, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання Позивача та продовжити строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві Позивач просить таку скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, наполягаючи на необґрунтованості доводів Апелянта та правильності висновків суду першої інстанції.

6. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 03 червня 2025 року у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було витребувано письмові пояснення про те, яким територіальним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021 за заявою ОСОБА_1 від 01.11.2021 та докази, які таку інформацію підтверджують.

7. На виконання зазначеної ухвали суду Відповідачем 1 надано документи з електронної пенсії справи ОСОБА_1 . Втім, витребувані судом пояснення та документи не надано.

8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 року у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було повторно витребувано письмові пояснення про те, яким територіальним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021 за заявою ОСОБА_1 від 01.11.2021 та докази, які таку інформацію підтверджують.

9. У строк, встановлений судом, зазначена ухвала суду не виконана.

10. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 вересня 2025 року у Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві було втретє витребувано письмові пояснення про те, яким територіальним управлінням Пенсійного фонду України було прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021 за заявою ОСОБА_1 від 01.11.2021 та докази, які таку інформацію підтверджують.

11. На виконання зазначеної ухвали суду, ГУ ПФУ в м. Києві 19.09.2025 та 01.10.2025 направило поштою до суду аналогічні за змістом письмові пояснення, у яких стверджує, що заява ОСОБА_1 від 01.11.2021 № 7180 розглядалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та за результатом розгляду прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії. Також долучено копію спірного рішення.

12 Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

13. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 01.11.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 11.11.2021 повідомило Позивача, що за наслідками розгляду заяви йому відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

14. Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, заява ОСОБА_1 від 01.11.2021 № 7180 розглядалася за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області та за результатом розгляду прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021.

Рішення мотивоване відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

15. Нормативно-правове обґрунтування.

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

ідповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Частиною 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058 передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМУ.

Згідно п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Висновки суду апеляційної інстанції.

16. Переглядаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів відзначає, що приписи статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України передбачають, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому обов`язком суду є встановлення належності відповідачів та їх заміна у разі необхідності.

З цього слідує, що суд за результатами розгляду справи відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не завжди спроможний правильно визначити відповідача. Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивач зазначає відповідачем особу, яка, на його думку, повинна відповідати за позовом, проте під час розгляду справи він може заявити клопотання про заміну неналежного відповідача належним. У такому випадку суд з метою забезпечення захисту порушеного (оспорюваного, невизнаного) права особи повинен замінити неналежного відповідача належним або залучити до участі у справі співвідповідача, однак на це потрібна згода позивача. При цьому, заміна відповідача може відбутися за клопотанням не лише позивача, а й будь-якої іншої особи, яка бере участь у справі, у тому числі й за клопотанням самого відповідача, або навіть за ініціативою суду. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 620/4205/21, від 06 квітня 2023 року у справі № 640/10399/20 та від 17 травня 2023 року у справі № 640/17939/20.

17. Натомість, суд першої інстанції, задовольняючи клопотання ГУ ПФУ в м. Києві про залучення співвідповідача у справі - Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, не переконався у тому, що саме цей суб`єкт владних повноважень є суб`єктом прийняття спірного рішення, позаяк рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021 судом не досліджувалося і у матеріалах справи було відсутнє.

18. При цьому, відхиляючи доводи представника Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо того, що останнім не приймалось рішення про відмову в призначенні пенсії, суд надав перевагу твердженням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, які не підтверджені належними та допустимими доказами у справі.

19. З метою забезпечення повноти встановлення судом обставин цієї справи, зокрема щодо того який саме територіальний орган ПФУ приймав спірне рішення та є належним відповідачем у цій справи, апеляційний суд тричі витребовував у ГУ ПФУ в м. Києві відповідні письмові пояснення та докази, які таку інформацію підтверджують.

20. На виконання ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду про витребування доказів, ГУ ПФУ в м. Києві вже у суді апеляційної інстанції надало протилежні за змістом пояснення тим, які були надані ним у суді першої інстанції, зокрема зазначило, що заява ОСОБА_1 від 01.11.2021 про призначення пенсії дійсно була розглянута саме ГУ ПФУ у Чернівецькій області та саме цим органом було ухвалено рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021, що підтверджує правильність позиції Апелянта.

21. Крім того, як убачається з копії зазначеного рішення, воно підписане, зокрема, начальником відділу призначення пенсій - Тетяною Гнатюк, яка є посадовою особою саме ГУ ПФУ в Черкаській області, що додатково підтверджує, що рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято саме цим суб`єктом владних повноважень, а не Апелянтом у справі.

22. Відтак, усуваючи неповноту з`ясування судом обставин цієї справи, колегія суддів установила, що заява ОСОБА_1 від 01.11.2021 про призначення пенсії, відповідно до принципу екстериторіальності, була розглянута ГУ ПФУ у Чернівецькій області та саме цим органом було ухвалено рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.11.2021.

23. При цьому суд відзначає, що ГУ ПФУ в м. Києві лише повідомило Позивача своїм листом від 11.11.2021 № 2600-0211-8/179934 про рішення, прийняте ГУ ПФУ у Черкаській області, але безпосередньо ГУ ПФУ в м. Києві таке рішення не приймалося, а лист-повідомлення не є рішенням суб`єкта владних повноважень та сам по собі не створює для особи ані прав, ані обов`язків.

24. Проте, суд першої інстанції, вирішуючи спір, пред`явлений до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі та неправильно вирішив питання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області до участі у справі як співвідповідача.

25. Водночас, в силу приписів норм Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд не наділений повноваженнями вчиняти процесуальні дії щодо залучення співвідповідача (заміни неналежно відповідача) або скасовувати рішення суду та направляти справу для продовження розгляду судом першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції не може усунути зазначеного порушення навіть з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

26. Тож, суд першої інстанції неповно та неправильно встановив обставини цієї справи, що призвело до вирішення позовних вимог, заявлених до неналежного Відповідача.

27. За таких обставин колегія суддів зазначає, що у межах вирішення цього спору на стадії апеляційного провадження у суду відсутні достатні правові підстави для перевірки правомірності / протиправності рішення ГУ ПФУ у Чернівецькій області про відмову у призначення Позивачу пенсії.

28. Решта позовних вимог (щодо зобов`язання Відповідача вчинити дії) є похідними, а отже вони не підлягають задоволенню з огляду на вищезазначене.

29. Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позов у цій справі задоволенню не підлягає.

30. Отже, судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи та порушено норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

31. Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

32. Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року - скасуванню, а в задоволенні позову слід відмовити.

33. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року - скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 25 грудня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: О.О. Беспалов

О.В. Карпушова