Справа № 950/3511/25
Суддя: Бакланов Р. В.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 950/3511/25
Номер провадження 2-а/950/35/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2025 р. м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Бакланов Р. В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у приміщенні суду в м. Лебедин адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) полковника ОСОБА_2 № СУ/1860/2025 від 24 липня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень. У позовній заяві, поданій 20 листопада 2025 року, позивач вказує, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки повістка № 3888439 від 13 червня 2025 року про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) 26 червня 2025 року о 14:00 годині не була йому вручена особисто, а надіслана поштовим відправленням, яке повернулося до відправника з відміткою "одержувач відсутній за вказаною адресою". Позивач стверджує, що не отримував повістку, не знав про необхідність явки, а отже, не міг вчинити правопорушення. Крім того, в постанові міститься посилання на неіснуючий нормативний акт - Постанову Кабінету Міністрів України від 05 березня 2029 року № 270 (замість 2009 року), що свідчить про її формальність та необґрунтованість. Позивач наголошує на відсутності протоколу про адміністративне правопорушення, неналежному повідомленні про розгляд справи, відсутності опису обставин правопорушення та доказів його вини. Він посилається на те, що правопорушення не є триваючим, оскільки обов`язок явки прив`язаний до конкретної дати, а неявка за невідомим викликом виключає умисел. Позивач просить скасувати постанову та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, посилаючись на статті 19, 55 Конституції України, статті 7, 9, 251, 283 КУпАП, статті 2, 7, 77, 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). 28 листопада 2025 року позивач подав заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на оскарження постанови, обґрунтовуючи це тим, що дізнався про існування постанови лише 11 листопада 2025 року після отримання відповіді на адвокатський запит до Лебединського відділу державної виконавчої служби. Він стверджує, що не отримував постанову поштою, не був повідомлений про розгляд справи, а отже, причини пропуску є поважними. Позивач посилається на практику Європейського суду з прав людини (справи "Беллє проти Франції", "Пономарьов проти України"), де наголошується на гнучкості застосування строків для забезпечення доступу до правосуддя.

Ухвалою від 4 грудня 2025 року судом ОСОБА_1 поновлений строк для подання позовної заяви, справа була прийнята до розгляду, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін

Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 подав до суду відзив у якому вимоги вважає необґрунтованими, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з тих підста, що повістка була надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, а її повернення з відміткою "одержувач відсутній за вказаною адресою" є належним підтвердженням оповіщення відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560 (далі - Порядок № 560). Відповідач посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 та постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18, де повернення поштового відправлення вважається належним повідомленням. Відповідач стверджує, що позивач був належно повідомлений про розгляд справи повідомленням від 16 липня 2025 року № СУ/1860/2025, яке підписав особисто, і не подав клопотання про відкладення розгляду. Протокол про адміністративне правопорушення не складався відповідно до частини 6 статті 258 КУпАП, оскільки позивач не з`явився за викликом, будучи належно повідомленим. Відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю.

18 грудня 2025 року позивач подав відповідь на відзив, в якій спростовує аргументи відповідача, наголошуючи на тому, що повернення поштового відправлення не є належним врученням повістки, оскільки Порядок № 560 передбачає оповіщення через органи місцевого самоврядування або роботодавців, а не через АТ "Укрпошта". Позивач відхиляє посилання на постанови Верховного Суду, оскільки вони стосуються дисциплінарних справ прокурорів та цивільного судочинства, а не повісток ТЦК та СП. Він наголошує на відсутності протоколу про адміністративне правопорушення, що порушує статтю 254 КУпАП, та відсутності доказів умисної неявки. Позивач просить задовольнити позов у повному обсязі.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні правовідносини. 13 червня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) сформована повістка № 3888439 про виклик ОСОБА_1 до ТЦК та СП на 26 червня 2025 року о 14:00 для уточнення облікових даних. Повістка надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою реєстрації позивача: АДРЕСА_1 . Згідно з витягом з сайту АТ "Укрпошта" за трек-номером 137, відправлення прибуло до відділення 18 червня 2025 року, але повернуто 24 червня 2025 року з відміткою "Одержувач відсутній за вказаною адресою". 16 липня 2025 року позивач прибув до ТЦК та СП за власною ініціативою, де йому вручено повідомлення № СУ/1860/2025 про розгляд справи про адміністративне правопорушення 24 липня 2025 року о 11:30. Повідомлення містить роз`яснення прав позивача відповідно до ст. 268 КУпАП та його особистий підпис про отримання. 24 липня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено постанову № СУ/1860/2025 про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП у вигляді штрафу 17000 грн. Постанова передана до Лебединського відділу ДВС, де 07 листопада 2025 року відкрито виконавче провадження № 79540412, стягнено подвійний штраф (34000 грн) та виконавчий збір.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Судом встановлено, що дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірними та відповідають вимогам закону. Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовозобов`язані зобов`язані прибувати за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення облікових даних. Відповідно до п. 21 постанови КМУ від 16.05.2024 № 560 "Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період" виклик здійснюється повісткою, яка може надсилатися засобами поштового зв`язку. Пункт 41 цього Порядку визначає, що повернення поштового відправлення з відміткою про відсутність адресата за адресою реєстрації вважається належним оповіщенням, якщо особа не повідомила про іншу адресу. Аналізуючи доказ - витяг з сайту АТ "Укрпошта" за трек-номером 137, суд встановлює, що повістка надіслана за адресою реєстрації позивача, яка збігається з адресою проживання, вказана в його паспорті (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 12.07.2022). Повернення з відміткою "Одержувач відсутній за вказаною адресою" свідчить про належне оповіщення, оскільки позивач не повідомив ТЦК та СП про зміну адреси. Враховуючи викладене, суд відхиляє аргумент позивача про відсутність обізнаності щодо виклику, оскільки відповідно до ст. 38 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовозобов`язані зобов`язані повідомляти про зміну місця проживання.

Судом встановлено, що неявка позивача 26 червня 2025 року за повісткою становить порушення правил військового обліку, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, яке вчинене в особливий період. Диспозиція ч. 1 ст. 210 КУпАП є бланкетною та відсилає до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, підп. 2 п. 1 яких зобов`язує прибувати за викликом до ТЦК та СП. Суд відхиляє аргумент позивача про неправильну кваліфікацію, оскільки неявка за повісткою не стосується мобілізації (ст. 210-1 КУпАП), а саме правил обліку. Аналізуючи доказ - постанову № СУ/1860/2025 від 24.07.2025, суд встановлює, що описова частина містить чіткі обставини: неявка за повісткою № 3888439 від 13.06.2025, надісланою належним чином, з посиланням на норми закону. Посилання на постанову КМУ від 05.03.2029 № 270 є очевидною технічною помилкою (йдеться про постанову від 05.03.2009 № 270), яка не впливає на законність, оскільки не змінює суті обставин (відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду в постанові від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, технічні помилки не є підставою для скасування, якщо вони не призводять до порушення прав). Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова відповідає вимогам ст. 283 КУпАП щодо змісту.

Судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення не складався, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 258 КУпАП у разі вчинення в особливий період правопорушень за ст. 210 КУпАП, якщо особа була належно повідомлена про виклик і не прибула без поважних причин, протокол не складається за наявності підтвердних документів про отримання виклику. Аналізуючи докази - копію повістки, опис вкладення, конверт, довідку про повернення та витяг з сайту "Укрпошти", суд встановлює, що вони підтверджують належне оповіщення. Суд відхиляє аргумент позивача про відсутність протоколу як порушення права на захист, оскільки 16 липня 2025 року позивачу вручено повідомлення про розгляд справи 24 липня 2025 року, яке містить роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП, і позивач підписав його, але не з`явився на розгляд, не подав клопотань про відкладення чи залучення адвоката. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що права позивача не порушено, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 268 КУпАП справа може розглядатися за відсутності особи, якщо вона належно сповіщена і не подала клопотання про відкладення.

Щодо триваючого характеру правопорушення судом встановлено, що неявка за повісткою є триваючим порушенням, оскільки обов`язок прибувати за викликом триває до усунення стану невиконання (підп. 2 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою КМУ № 1487). Суд відхиляє аргумент позивача про завершеність правопорушення 26 червня 2025 року, оскільки тривалий характер дозволяє притягнення після виявлення (ст. 38 КУпАП). Аналізуючи доказ - матеріали справи про адміністративне правопорушення (повідомлення від 16.07.2025), суд встановлює, що правопорушення виявлено 16 липня 2025 року, а постанова винесена 24 липня 2025 року, що вкладається в строк за ч. 1 ст. 38 КУпАП (три місяці з дня вчинення, але не пізніше року для триваючих).

Щодо застосування норм Цивільного кодексу України суд зазначає, що хоча справа адміністративна, аналогічно до ст. 611 ЦК України, яка регулює відповідальність за порушення зобов`язання, неявка за повісткою є порушенням публічно-правового зобов`язання, і штраф є санкцією за невиконання. Ця норма застосовується за аналогією, оскільки адміністративна відповідальність подібна до цивільно-правової за принципом невідворотності (ст. 9 КУпАП). Аналогічно ст. 614 ЦК України про вину як підставу відповідальності застосовується, оскільки вина позивача встановлена умисними діями з ухилення від явки.

Аналізуючи кожен доказ окремо, а саме повістка № 3888439 від 13.06.2025 - сформована відповідно до постанови КМУ № 560, містить чіткі дані про дату, час, місце та мету; опис вкладення - підтверджує вміст відправлення; конверт і довідка про повернення - свідчать про доставку до відділення 18.06.2025 та повернення 24.06.2025 з відміткою "відсутній"; витяг з сайту "Укрпошти" - об`єктивно фіксує трекінг; повідомлення про розгляд справи від 16.07.2025 - вручено особисто, з підписом позивача; постанова № СУ/1860/2025 - відповідає ст. 283 КУпАП за змістом. Суд відхиляє аргументи позивача про помилки, бо вони не суттєві та не впливають на законність.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що постанова є законною, обґрунтованою, прийнятою в межах повноважень, безсторонньо та пропорційно.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача при притягненні його до адміністративної відповідальності, постанова винесена за наявності підстав та у відповідності до зазначених нормативно-правових актів, а тому слід залишити рішення відповідача без змін, а позов без задоволення.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 139, 242-245, 250, 257- 258, 262-263, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови № СУ/1860/2025 від 24 липня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, а постанову про накладення адміністративного стягнення без змін.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Роман БАКЛАНОВ