Справа № 346/4975/24
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2025-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/4975/24
Провадження № 2-а/346/5/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Івантишин Д.Р., за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представниці Паламарчук О.А., представника відповідача Стефак А.Я., третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 та її представниці: Костромін Н.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Коломийської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Коломийської міської ради яким просила скасувати постанову серії № 151 від 30 серпня 2024 року, винесену адміністративною комісією виконавчого комітету Коломийської міської ради про визнання ОСОБА_1 винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП та застосування до неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 2250 грн.

Стислі позиції учасників у справі.

Аргументи позивача. Відповідно до п.п. 3 ч.7 ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження» дозволяється утримувати домашніх тварин у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території (в ізольованому приміщенні) на прив`язі або без неї. Отже, утримання домашнього собаки на подвір`ї будинковолодіння, яке має огорожу можливо як на прив`язі, так і без неї. Будинковолодіння АДРЕСА_1 є двоквартирним будинком із прибудинковими спорудами. У зазначеному будинку фактично проживають: позивачка ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_3 ). Будинковолодіння є добре огородженим, вхід на подвір`я здійснюється через хфіртку, яка зачиняється. Громадянка ОСОБА_2 не є власницею чи мешканкою даного будинку. На момент події, собака був на подвір`ї будинковолодіння на прив`язі. Жодних свідків чи інших осіб, які б могли підтвердити фактичні обставини події, в протоколі не зазначено. Відповідно до ч.1 ст. 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Однак відповідач розглянув справу без доказів належного сповіщення про місце і час розгляду справи. Також подія, яка описана у протоколі не містить об`єктивних ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого статтею 154 КУпАП.

Разом з цим зазначає, що відповідно до аналізу чинного законодавства України в адміністративної комісії були відсутні повноваження на розгляд справи про адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст. 154 КУпАП. Оскільки ч.2 ст. 154 КУпАП (у редакції від 01 липня 2021 року) передбачала адміністративну відповідальність за ті самі дії, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людей або їх майну, а так само повторне протягом року вчинення порушення з числа передбачених частиною першої цієї статті. А системний аналіз положень ст. 154 КУпАП дає можливість зробити висновок, що ч.1 ст. 154 КУпАП станом на 01 липня 2021 рік відносяться до компетенції адміністративних комісій, ч.2 ст. 154 КУпАП до компетенції судів. Виділення ч.3 ст. 154 КУпАП відбулось шляхом відокремлення кваліфікуючої ознаки. Однак при цьому супутніх змін до ст. 218, 221 КУпАП, у зв`язку із появою ч.3 ст. 154 КУпАП, не було прийнято, а відтак виникла законодавча прогалина. А у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі за № 826/13000/18 зазначено, що здійснення розгляду справи не уповноваженим суб`єктом владних повноважень безумовно свідчить про протиправність його подальшого рішення. У зв`язку із чим постанова за № 151 від 30.08.2024 року за ч.3 ст. 154 КУпАП винесена комісією поза межами наданих повноважень.

Також позивачка подала відповідь на відзив в якому зазначила, що в обґрунтування своїх заперечень проти позову відповідач посилається на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАД № 205232 від 09 липня 2024 року, складеного на позивачку вказано про порушення нею вимог пп.1 п. 7 ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження». Однак відповідно до вищевказаного утримувати домашніх тварин можна лише за письмовою згодою всіх мешканців квартири. При цьому не дозволяється утримувати домашніх тварин у місцях загального користування. Таким чином, відповідачем до правовідносин, які виникли у зв`язку із утриманням позивачкою собаки на подвір`ї будинковолодіння, застосовано норми матеріального права, які не підлягають до застосування до таких відносин.

Аргументи відповідача. 04 липня 2024 року позивачка порушила правила тримання собак, оскільки залишила собаку на подвір`ї загального користування без прив`язі, що призвело до заподіяння шкоди здоров`ю громадянці ОСОБА_2 , чим порушила п.п.1 п.7 ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження». 22.08.2024р. позивачці направлено повідомлення рекомендованим листом № 171/02.20-08 про те, що їй необхідно з`явитись на засідання 30.08.2024 року о 13 годині для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Вказана інформацію підтверджується списком № 12853 згрупованих відправлень рекомендованих листів з повідомленням про вручення від 22.08.2024 року. І 22.09.2024р. рекомендований лист повернувся без вручення за закінченням терміну зберігання. Позивачка на засідання адміністративної комісії не з`явилась. Але у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/547/17 від 25.04.2018 року зазначено, що «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю адміністративної комісії, а тому не може свідчити про неправомірність її дій.

У протоколі чітко вказано про порушення вимог пп.1 п.7 ст. 9 ЗУ «Про захист тварин від жорстокого поводження», тобто позивачка порушила вимоги про те, що не дозволяється утримувати домашніх тварин у місцях загального користування. Згідно з наданими поясненннями ОСОБА_2 , які містяться в матеріалах адміністративної справи № 151, по АДРЕСА_4 проживає її колишній чоловік ОСОБА_4 до якого вона навідується, приносить їжу, займається господарством та записує показники лічильника, так як там зареєстрована. І 04.07.2024 року ОСОБА_2 близько 18 години 30 хвилин прийшла за вищевказаною адресою, де побачила на подвір`ї собаку, який одразу накинувся на неї та почав кусати, чим спричинив їй тілесні ушкодження. Цю подію бачив її колишній чоловік, який відігнав собаку та прищепив на ланцюг. Позивачка стверджує, що на момент події собака був на подвір`ї на прив`язі, але жодних свідків чи інших осіб, які б могли підтвердити обставини у протоколі не зазначено.

Відповідно до ч.3 ст. 154 КУпАП передбачено відповідальність за дії передбачені частиною першою цієї статті, що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну. Згідно ч.1 ст. 154 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до переліку небезпечних порід собак) чи у не відведених для цього місцях. Таким чином подія, яка описана у протоколі про адміністративне правопорушення в повній мірі відповідає об`єктивній ознаці складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 154 КУпАП.

Аргументи третьої особи. Їй ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_5 . 21 грудня 2020 року подарувала вказану квартиру своїй донці ОСОБА_5 . Однак вона залишалась бути зареєстрованою в даній квартирі. Вона доглядає за квартирою, знімає та подає показники лічильників, доглядає насадження на подвір`ї. Позивачка ОСОБА_6 проживає за вищевказаною адресою, в квартирі АДРЕСА_2 . Остання також отримує на подвір`ї собаку породи тер`єр, яка згідно Переліку небезпечних порід собак, віднесена до небезпечної породи.

04 липня 2024 року біля 18 години 30 хвилин, вона прийшла до квартири, щоб зняти показники лічильників та зібрати урожай, а саме смородину та аґрус. Коли вона зайшла на подвір`я то побачила, що ОСОБА_4 сидить на лавці під будинком. Вона підійшла до сходів і в цей момент вискочила собака, перескочив через ОСОБА_4 та вчепився зубами їй в ногу, спочатку в одну, потім в другу. Вона не могла передбачити такого розвитку подій. Побачивши це на допомогу їй прийшов ОСОБА_4 який забрав собаку і відвів її до буди та прив`язав.

Будинок № 12 є двохквартирним. Земельна ділянка і в тому числі подвір`я знаходиться у спільному користуванні власників двох квартир. А тому посилання позивачки на те, що вона може утримувати собаку на подвір`ї без прив`язі, так як воно огороджене не ґрунтується на законі. Позивачка безпідставно вважає подвір`я ізольованою територією, оскільки їх подвір`я призначене для спільного користування двох квартир, а тому воно є місцем загального користування. Той факт, що абака напав на неї на сходах, які ведуть до квартири її доньки стверджується фотографіями сходів зі слідами крові, які донька зробила 04.07.2024 року. Фотографіями з так званим місцем утримання собаки спростовуються твердження позивачки про те, що собака постійно на прив`язі спростовується наявністю трави та дров біля будинку.

Оцінка суду щодо фактів.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04 липня 2024 року встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, з проханням притягнути до відповідальності згідно чинного законодавства її сусіда ОСОБА_7 , собака якого вкусив її 04 липня 2024 року близько 18 години 30 хвилин на подвір`ї будинку АДРЕСА_6 , та завдав їй тілесних ушкоджень. Також в протоколі зазначено, що потерпіла перебувала в КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР на стаціонарному лікуванні (а.с.49-50).

Згідно пояснень ОСОБА_2 , остання проживає за адресою АДРЕСА_7 . За вказаною адресою проживає тривалий час разом із родиною. На обліках у Коломийській ЦРЛ не перебувала. За адресою АДРЕСА_4 проживає її колишній чоловік. Час від часу вона до нього навідується, приносить їсти та займається господарством. Зайшовши на подвір`я вона побачила, що собака, який належить сусіду ОСОБА_8 перебуває на подвір`ї без прив`язі, (бо більшість часу він на прив`язі) та фактично одразу даний собака породи якого вона не може вказати точно, коричневого кольору, кинувся на неї та почав кусати за ноги, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді рваних ран та кусаних ран обох ніг. Вона намагалась його відігнати однак собака не пускав, та її чоловік який сидів на вулиці та бачив дану подію почав відганяти собаку та причепив на ланцюг. Після цього вона зателефонувала у швидку у зв`язку із чим її було доставлено до Коломийської ЦРЛ задля зашиття ран та у подальшому туди приїхали працівники поліції, де в цей час був ОСОБА_9 їй невідомо. Також зазначила, що після надання їй медичної допомоги її також госпіталізовано на стаціонарне лікування до Коломийської ЦРЛ (а.с. 51).

Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_10 , вказав, що за вищевказаною адресою він проживає сам, та може вказати, що будинок по АДРЕСА_6 , поділений та інша половина будинку належить ОСОБА_11 , а друга половина його колишній дружині ОСОБА_12 , в якій він проживає. Так 04.07.2024 року ОСОБА_2 , прийшла до нього, принесла йому їсти, він сидів на вулиці та коли прийшла ОСОБА_2 собака, який належить ОСОБА_13 та який був прив`язаний на ланцюг на подвір`ї, вкусив ОСОБА_2 за ліву ногу в районі литки (а.с. 52).

Письмовими поясненнями ОСОБА_14 в яких зазначено, що 04 липня 2024 року весь день її та її чоловіка не було вдома. Їх собака на кличку «Річі» породи стаффордський тер`єр перебував на їх подвір`ї. Може вказати, що собака завжди спокійно поводиться з усіма жителями та ніколи не проявляв агресію. Зі слів ОСОБА_4 , собака напав на ОСОБА_2 , після того, як вона почала махати палицею та кричати на ОСОБА_10 , тобто собака захищала останнього. Також зазначає, що ОСОБА_2 , після того як собака її вкусив, била його палицею по хребту та голові. Також ОСОБА_2 , постійно провокує як їх, так і собаку своїми криками (а.с.53)

Протоколом про адміністративне правопорушення від 09 липня 2024 року, який складений відносно ОСОБА_1 , встановлено, що остання 04 липня 2024 року порушила правила тримання собак, а саме залишила собаку на подвір`ї загального користування без прив`язі, що призвело до заподіяння шкоди здоров`ю громадянці ОСОБА_2 чим порушила п.п.1 п. 7 ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження». Також у вказаному протоколі зазначено, що розгляд адміністративної справи відбудеться у Коломийській міськькій раді без зазначення дати та часу (а.с.10).

22 серпня 2024 року ОСОБА_1 надсилалось повідомлення про необхідність з`явитись на засідання адміністративної комісії у виконавчий комітет Коломийської міської ради, що відбудеться 30.08.2024 року о 13 годині для розгляду справи про адміністративне правопорушення (а.с. 55,56). Однак відповідно до трекінгу листа, відправлення не вручене під час доставки (а.с.61)

Постановою № 151 про адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради від 30 серпня 2024 року постановлено визнати винною ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 154 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн. (а.с. 11).

Постановою № 224 про адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради від 30 грудня 2024 року постановлено визнати винною ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 154 КУпАП та накласти на неї стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 133)

Витягом від 05 червня 2025 року з карти виїзду швидкої медичної допомоги, форма № 110/о затвердженої наказом МОЗ України від 17.1.2010 року № 999 встановлено, що ОСОБА_2 04 липня 2024 року було госпіталізована до КНП «Коломийська ЦРЛ» КМР у зв`язку з укусами тварини (а.с.129). Разом з цим суду надано фотографії, з яких можна побачити місця поранення на нозі (а.с. 93-94)

Згідно витягу з державного реєстру речових прав встановлено, що квартира АДРЕСА_8 належить ОСОБА_15 (а.с. 144) Також відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, встановлено, що квартира АДРЕСА_9 належить ОСОБА_5 (а.с. 157) Також суду надано фототаблиці з фотографіями подвір`я вищевказаного будинку (а.с.149-152, 162-170).

Також в судовому засіданні в якості свідка була допитана ОСОБА_1 , яка зазначила, що на момент події не було нікого вдома. Вони собаку завжди прив`язують коли їх немає. Пояснення працівникам поліції вони давали вже на другий день. Вказувала, що укус був провокований, порода у собаки дворняжка, ніяких документів на нього немає, собаку подарувала їм сестра чоловіка. У собаки кличка «Річчі» йому 7 років. Собака не чіпована, від сказу роблять щеплення кожний рік. Будинок в якому вони живуть має два різні входи, є різні 2 хвіртки. Зазначила, що друга квартира належить дочці ОСОБА_2 яка іноді туди приходить. Земельна ділянка під квартирою не приватизована. Однак вона має право користуватись квартирою. До адміністративної відповідальності її притягали за те саме, після того випадку вона сплатила штраф. Ланцюг собаки доходить до входу їхньої хвіртки. Письмової згоди власників чи користувачів іншої квартири на знаходження собаки на подвір`ї немає. Собака не може досягти загального входу іншої хвіртки, якщо знаходиться на ланцюгу.

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі адміністративної комісії виконавчого комітету Коломийської міської ради про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оцінка суду.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

А згідно з частинами 2 і 2 статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому, в силу п.1 ч.2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

І застосовуючи вказану норму права, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 218 КУпАП передбачено, що адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Отже формально, якщо застосовувати тільки вказану норму права, відповідач не мав права розглядати справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП щодо позивачки.

Проте, частина 1 статті 214 КУпАП передбачає, що адміністративні комісії при виконавчих органах сільських, селищних, міських рад вирішують усі справи про адміністративні правопорушення, за винятком віднесених цим Кодексом до відання інших органів (посадових осіб).

Тому, з огляду на вказану норму права, якщо розгляд справ, передбачених ч.3 ст.154 КУпАП не віднесено цим кодексом до відання інших органів (посадових осіб), то відповідач мав право розглянути справу позивачки.

І уважно ознайомившись з усіма статтями глави 17 КУпАП "Підвідомчість справ про адміністративні правопорушення", суд відзначає, що виходячи з буквального, тобто текстуального тлумачення її норм, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП не віднесено цим кодексом до відання будь-яких інших органів (посадових осіб).

Зокрема, на час розгляду справи відповідачем, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад мали право розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.154 КУпАП; а судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів - справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.154 КУпАП.

Разом з цим, суд не може залишити поза своєї уваги той факт, що стаття 154 КУпАП містить три самостійні частини, які передбачають різні окремі склади адміністративних правопорушень. І тільки ч.3 ст.154 КУпАП передбачає покарання у виді штрафу, з конфіскацією тварини, у разі вчинення діяння, передбаченого частиною 1, якщо воно спричинило заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну.

Розділ IV КУпАП "Провадження у справах про адміністративні правопорушення" передбачає у статті 280, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, серед іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності. І якщо так, то на підставі п.1 ч.1 ст.284 КУпАП, орган (посадова особа) має винести постанову про накладення адміністративного стягнення, якщо не завершились строки для накладення адміністративного стягнення.

Отже, орган (посадова особа), яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, повинна мати повноваження не тільки на з`ясування того, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а й на застосування санкції (адміністративного стягнення), що передбачена конкретною частиною конкретної статті, що передбачає склад конкретного адміністративного правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується конкретна людина. Позаяк, розгляд справи про адміністративне правопорушення це цілісний процес, який включає в себе не тільки суто проведення самої процедури розгляду справи, а й прийняття рішення за наслідками розгляду справи включно із накладенням адміністративного стягнення (за наявності для того підстав), під час якого орган (посадова особа) повинна мати повний обсяг повноважень, тобто і на проведення процедури розгляду справи і на застосування адміністративного стягнення.

А тут суд відзначає, що ч.6 ст.41 Конституції України передбачено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. І тому не випадково ч.1 ст.29 КУпАП також прямо вказує на те, що конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду. При цьому, ч.2 ст.124 Конституції України взагалі забороняє делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами.

Отже, оскільки право застосовувати конфіскацію тварини, як адміністративне стягнення, належить виключно суду, а суд може використати таке право виключно після і за наслідками проведення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.154 КУпАП підвідомчі саме судам, а не адміністративним комісіям виконавчих комітетів сільских, селищних, міських рад.

Таким чином, з огляду на системне тлумачення вказаних норм права, саме судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів - уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч.3 ст.154 КУпАП, а не відповідач.

Додатковим аргументом на користь такої правової позиції є й те, що до внесення змін у статтю 154 КУпАП, саме судді розглядали справи про адміністративні правопорушення, які передбачали той самий ідентичний склад правопорушення, який нині передбачений у ч.3 ст.154 КУпАП, а раніше до змін у статтю 154, передбачений у ч.2 ст.154 КУпАП.

І тому суд вважає, що відповідач не мав компетенції на розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП щодо позивачки. А отже, постанова відповідача, яку оскаржує позивач була прийнята не на підставі та не у межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, і тому вона є протиправною і підлягає скасуванню.

Оцінка суду щодо позовних вимог.

Отже, суд погоджується із вимогами позову про необхідність визнання протиправної та скасування постанови №151 від 30.08.2024 адміністративної комісії Виконавчого комітету Коломийської міської ради про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КАС України та накладення на неї штрафу в розмірі 2550 гривень.

Оцінка і висновок суду щодо судового збору.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь слід присудити здійснені ним документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (а.с.26), за рахунок б юджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, як це визначено частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Адміністративної комісії Виконавчого комітету Коломийської міської ради, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною і скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову №151 від 30.08.2024 Адміністративної комісії Виконавчого комітету Коломийської міської ради про визнання ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.154 КАС України та накладення на неї штрафу в розмірі 2550 гривень.

Стягнути з Адміністративної комісії Виконавчого комітету Коломийської міської ради, за рахунок бюджетних асигнувань, судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок?????? на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_1 , виданий 02.03.2000 Коломийським МВ УМВС України в Івано-Франківській області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів, з дня проголошення рішення, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено із затримкою та внесено у реєстр судових рішень 30.12.2025 у зв`язку із неможливістю здійснення правосуддя суддею у дні виготовлення повного тексту, а також припиненням електропостачання суду у дні здійснення суддею правосуддя.

Суддя: Коваленко Д. С.