Справа № 160/28241/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/28241/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року (суддя Турова О.М.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку пенсії від 23.07.2024 №41837-29037/Г-01/8-0400/24;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії по 2 неробочій групі інвалідності з 09 березня 2010 року по 01 квітня 2014 року, додавши страховий стаж 4 роки 22 дні, та нарахувати пенсію замість соціальної допомоги;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок пенсії при переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 01.04.2014 по теперішній час, додавши стаж роботи з 2014 року по 2023 рік;

провести доплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як різницю між перерахованою пенсією та виплаченою соціальною допомогою за період з 09.03.2010 по 01.04.2014, з 01.04.2014 по теперішній час.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 09.03.2010 позивачеві призначена пенсія по інвалідності 2 неробочої групи, а з 01.04.2014 - пенсія по інвалідності 3 групи загального захворювання, при цьому з 09.03.2010 по 31.01.2022 позивачеві фактично виплачувалася соціальна допомога замість пенсії, проте до 2022 року він про це не знав. Водночас, загальний страховий стаж позивача станом на дату призначення пенсії по інвалідності 09.03.2010 становив 26 років 05 місяців 05 днів, а роботодавцями позивача здійснювалася сплата всіх необхідних страхових внесків у 3-х кратному розмірі. 15.01.2022 позивач звернувся із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, на підставі якої йому з 01.10.2017 довічно призначено пенсію за віком, однак, при цьому відповідач протиправно не зарахував до страхового стажу позивача період роботи з 09.03.2010 по 01.04.2014, що вплинуло на розмір пенсійної виплати та призвело до її зменшення. В подальшому, 18.06.2024 позивач вчергове звернувся до відповідача з заявою щодо незгоди з розміром нарахованої пенсії, проте листом від 23.07.2024 відповідач знов протиправно відмовив у перерахунку пенсії позивача. За наведених обставин, позивач вважає оскаржувану відмову відповідача протиправною та такою, що порушує приписи ст. ст. 30, 32, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призводить до порушення конституційного права позивача на належний соціальний захист, а тому вважає, що заявлені ним позовні вимоги є таким, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року адміністративний позов.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Скаржником зазначено, що страховий стаж позивача з 2014 року по 2023 рік обчислено за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу з 2014 року по 2023 рік враховується для обчислення пенсії також за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку. В Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) відсутня інформація про суми нарахованої заробітної плати (доходу) позивача, за період роботи з 01.01.2020 по 31.05.2020 в Криворізькому технічному коледжі Національної металургійної академії України та дані про сплату ЄСВ. Крім того, за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу

(форми ОК-5), інформація про нараховану заробітну плату та інформація про сплату внесків роботодавцем з серпня 2021 року взагалі відсутня.

Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 09.03.2010 отримував пенсію по інвалідності ІІ та ІІІ групи внаслідок загального захворювання відповідно до статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

12.01.2022 позивач звернувся із заявою про переведення його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

На підставі вказаної заяви позивача з 12.01.2022 рішенням відповідача від 13.01.2022 №02 ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідачем враховано загальний страховий стаж позивача - 31 рік 05 місяців 04 дні (зарахований по 01.07.2021).

При цьому до страхового стажу позивача не враховано період роботи в Криворізькому технічному коледжі Національної металургійної академії України з 2014 року по 2023 року.

Розмір пенсії за віком, яку позивач отримує з 12.01.2022 розраховано виходячи з загального стажу позивача - 31 рік 05 місяців 04 дні (всього в місяцях - 377місяців (31р. х 12міс. + 05міс.)). Індивідуальний коефіцієнт страхового стажу з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 % для обчислення пенсії позивача становив 0,31417, а саме: Кс = 377 (заг. стаж в міс.) х 1 % (величина оцінки одного року страхового стажу)/ 100 %*12 = 0,31417. Заробітна плата для обчислення пенсії позивача врахована за період роботи з 01.10.1988 по 31.10.1993 (як оптимальний варіант з періоду з 01.04.1988 по 31.08.1993 згідно довідок про заробітну плату від 03.02.2010 № 421, №422, виданих ВАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та від 09.03.2010 №1, виданої ТОВ «Орієнтир ЛТД») та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 31.07.2021. Індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії по інвалідності після оптимізації складав 1,38469.

При обчисленні пенсії за віком застосовано новий показник середньої заробітної плати за попередні три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019 - 2021 роки - 9118,81 грн, оскільки позивача вперше переведено з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Заробіток для обчислення пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019 - 2021 роки у розмірі 9118,81 грн складає: 9118,81 грн. (показника середньої заробітної плати) х 1,38469 (індивідуальний коефіцієнт заробітку) = 12626,73 грн.

Розмір пенсії за віком на 12.01.2022 становив 3966,94 грн, де: 3966,94 грн - розмір пенсії за віком (12626,73 грн х 0,31717).

Розмір пенсії за віком на 01.03.2024 становить 4918,48 грн.

Станом на 01.03.2024 страховий стаж позивача (31р. 05міс. 04дн.), індивідуальний коефіцієнт страхового стажу (0,31417) та індивідуальний коефіцієнт заробітної плати (1,38469) не змінився.

Наведені розрахунки підтверджені наявними матеріалами пенсійної справи: розпорядженнями, розрахунками стажу та заробітної плати.

18.06.2024 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою (вх. №29037/Г-0400-24 від 24.06.2024) щодо правильності розрахунку його пенсійних виплат.

Листом №41837-29037/Г-01/8-0400/24 від 23.07.2024 Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повідомило позивача про те, що страхувальником - Криворізький технічний коледж Національної металургійної академії України () подано звіт за грудень 2019 року (№23750 від 01.07.2020р.) до органів ДПС України, в якому скасовано відомості про звільнення ОСОБА_1 з 20.12.2019 за наказом №161-к, проте, в реєстрі застрахованих осіб відсутня інформація про суми нарахованої позивачеві заробітної плати (доходу) за період роботи в Криворізькому технічному коледжі Національної металургійної академії України та дані про сплату ЄСВ. Таким чином, з питання поданої звітності, нарахування та сплати ЄСВ за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 слід звертатися до страхувальника - Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії України та до органів ДПС України, які наділені повноваженнями приймати звітність з ЄСВ та контролювати повноту нарахування та сплати єдиного внеску.

Незгода позивача з відмовою відповідача у зарахуванні вищевказаних періодів роботи до його страхового стажу та здійсненні відповідного перерахунку пенсії стала підставою для звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Так, відповідач, посилаючись на те, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Індивідуальні відомості про застраховану особу (Форма ОК-5) відсутня інформація про суми нарахованої заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 за період роботи з 01.01.2020 по 31.05.2020 в Криворізькому технічному коледжі Національної металургійної академії України та дані про сплату ЄСВ.

Статтею 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Таким чином, страховий стаж підтверджується записами у трудовій книжці, і лише у випадку їх відсутності встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи та архівними установами, зокрема довідками, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.93 № 58 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110, у розділі «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким-то недійсний». Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

У такому ж порядку визнається недійсним запис про звільнення і переведення на іншу постійну роботу у разі незаконного звільнення або переведення, установленого органом, який розглядає трудові спори, і поновлення на попередній роботі або зміни формулювання причини звільнення. Наприклад, пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним, поновлений на попередній роботі». При зміні формулювання причини звільнення пишеться: «Запис за N таким-то є недійсним» звільнений... і зазначається нове формулювання.

У графі 4 в такому разі робиться посилання на наказ про поновлення на роботі або зміну формулювання причини звільнення.

Судом встановлено, що відповідно до запису трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач з 07.11.2014 прийнятий на посаду заступника директора з адміністративно-господарської діяльності в Криворізький технічний коледж Національної металургійної академії України (наказ від 07.11.2014 № 124-к).

На підставі наказу від 20.12.2019 №161-к позивача було звільнено з посади заступника директора з адміністративно-господарської діяльності за систематичне невиконання без поважних причин, покладених на нього обов`язків та порушень правил внутрішнього трудового розпорядку.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року у справі №210/7359/19, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 06.10.2020, позов ОСОБА_1 до Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії України, третя особа: Директор Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії України Китач Олена Ігорівна про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ від 20.12.2019 №161-к про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії України з адміністративно-господарської діяльності за систематичне невиконання без поважних причин, покладених на нього обов`язків та порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України, а також поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора Криворізького технічного коледжу Національної металургійної академії України з адміністративно-господарської діяльності; в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2020 року у справі №210/7359/19, ОСОБА_1 було поновлено на посаді заступника директора з адміністративно-господарської діяльності.

Частиною 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 580/2613/19 викладено такий висновок щодо застосування норми права: «Згідно з п. 2.10 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, в разі незаконного звільнення працівника і поновлення його на попередній роботі запис про звільнення визнається недійсним. Стаж роботи особи, яка була незаконно звільнена, а потім поновлена, вважається безперервним і така особа вважається застрахованою особою».

Колегія суддів звертає увагу, що за своєю суттю вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати, але якби не винна поведінка власника або уповноваженого ним органу, то працівник міг би і надалі реалізовувати своє право на працю.

За наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що стаж роботи ОСОБА_1 в Криворізькому технічному коледжі Національної металургійної академії України з 2014 року по 2023 рік з урахуванням періоду його вимушеного прогулу, вважається безперервним, а позивач вважається застрахованою особою.

Таким чином, період роботи ОСОБА_1 в Криворізькому технічному коледжі Національної металургійної академії України з 2014 року по 2023 рік підлягає зарахуванню до страхового стажу, однак протиправно не був зарахований відповідачем до страхового стажу.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя І.Ю. Добродняк

суддя А.В. Суховаров