Справа № 240/14137/25
Суддя: Шарапа В.М.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

25 грудня 2025 року

м. Київ

справа №240/14137/25

адміністративне провадження № К/990/50560/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Шарапи В.М., суддів: Берназюка Я.О., Чиркіна С.М., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 у справі № 240/14137/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання винити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про припинення виплати з 01.04.2011 підвищення до пенсії, як учаснику бойових дій у порядку та розмірі визначеному Законом України від 23 листопада 1995 року №458/95-ВР "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за період із 01.04.2011 року по 17.09.2019;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити з 01.04.2011 перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 12 Закону України від 23 листопада 1995 року №458/95-ВР "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням, що Учасникам бойових дій пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) згідно Закону України про державний бюджет на відповідний рік та здійснити виплату пенсії за період із 01.04.2011 по 17.09.2019 без обмеження її максимального розміру.

У позовній заяві позивач просив зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2011 перерахунок пенсії з урахуванням того, що учасникам бойових дій пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) згідно Закону України про державний бюджет на відповідний рік та здійснити виплату пенсії за період із 01.04.2011 по 17.09.2019.

Також, до позову позивачем додано пояснення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 25.05.2022 №0600-0902-8/36415 у справі №279/5520/21 у якому міститься інформація про зміну правового регулювання, що визначає розмір підвищення учасникам бойових дій пенсій.

Окрім того, у рішенні суду у справі №279/5520/21 від 15.06.2022, позивачем у якій був ОСОБА_1 вказано: "З 01.04.2011 згідно розпорядження про перерахунок пенсії №187156 від 17.03.2011 при перерахунку використаний відсоток підвищення на рівні 25% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що було передбачено чинною на той час, та яка не змінилась на час розгляду справи, редакцією частини 4 статті 12 Закону України №3551-XII."

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху (у зв`язку із пропуском строку звернення до суду) та надав десятиденний, з дня отримання ухвали, строк для усунення недоліків поданої позовної заяви. Вказану ухвалу мотивовано тим, що про порушення своїх прав позивач мав реальну можливість дізнатись у 2022 році. Однак, до суду з позовом ОСОБА_1 звернувся 25.05.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

05.06.2025, на виконання вимог ухвали, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду. У заяві позивач зазначив, що до предмету спору шестимісячний строк звернення до адміністративного суду не застосовується, а якщо я пропустив строк звернення до суду за захистом своїх прав, то лише з поважних причин, оскільки:

"1) законні мої права щодо індексації пенсії в 2019-2024 були обмежені з вини відповідача. Тому що відповідач прийняв незаконне рішення про не проведення індексації моєї пенсії";

"2) я не знав та не міг знати про порушення своїх прав до моменту припинення виплати «чорнобильських» та проведення індексації з березня 2025, як повідомляли урядові сайти про індексацію в 2025";

"3) У справі, яка розглядається не має жодних доказів того, що:- наявна моя вина у припиненні/в не нарахуванні виплати пенсії (індексації); - підстава, яка зумовила припинення пенсії (індексації), була правомірною (конституційною); - існують положення закону, який зобов`язує мене вживати будь-які дії (подавати заяви, ініціювати позови до суду тощо) для поновлення виплати пенсії (індексації), виплата якої була припинена/не проіндексована Пенсійним фондом України;

"4) вимоги ст.ст.122-123 КАСУ, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адмінсуду встановленого КАСУ або ін. законами. Саме іншим Законом і є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яким і передбачено, що обмежень будь-яким строком немає. Більше того, є судова практика, яка встановлює, що обмежень у даному випадку будь-яким строком немає. А відповідач, який зобов`язаний відповідно до законодавчо обумовлених повноважень здійснювати доплату в разі збільшення розміру мінімальної зарплати, наголошував на правильності призначення й виплати."

"5) Предметом позову в даній справі щодо мого соціального захисту є бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень, пов`язані з індексацією."

"6) Згідно з правовою позицію Верховного Суду, викладеною у постанові від 19.06.2018 у справі №646/6250/17, у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких її складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом."

"7) При застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ слід виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в пергу чергу, з боку держави."

"8) «Системний аналіз, як зазначено в Постанові від 24 листопада 2020 року №815/460/18, цієї статті дає підстави дійти висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з непроведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає."

"9) Пропущення строків на подання позову, вважаю, пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежали від моєї волі та унеможливлювали своєчасне у встановлений законом процесуальний строк подання заяви."

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання винити дії повернув позивачу.

Не погодившись із судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.11.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 - без змін.

На адресу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду через підсистему Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний Суд» 04.12.2025 надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій позивач просить скасувати ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025, постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025, справу направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

За правилами частини 1 статті 334 КАС України, за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Втім, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Частинами першою, другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Особливості провадження у справах із приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею 286 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

З відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 30.05.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху (у зв`язку із пропуском строку звернення до суду) та надав десятиденний, з дня отримання ухвали, строк для усунення недоліків поданої позовної заяви.

Вказану ухвалу мотивовано тим, що про порушення своїх прав позивач мав можливість дізнатись у 2022 році. Однак, до суду з позовом ОСОБА_1 звернувся 25.05.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

05.06.2025, на виконання вимог ухвали, до суду надійшла заява ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду.

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 10.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання винити дії повернув позивачу.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що звернення ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з метою врегулювання спірних питань не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Суд зазначив, що позивачем не доведено наявності обставин, що які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, позивачем не наведено.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені позивачем підстави для поновлення строку звернення до суду є неповажними.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 05.11.2025 у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовив.

Відмовляючи у задоволенні апеляційної скарги в частині пропуску строку, суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що позивачем не було наведено доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку.

Також, колегія суддів вказала, що ОСОБА_1 повинен був дізнатися про порушення своїх прав з рішення суду від 15.06.2022 у справі, де він був позивачем.

Однак, до суду з позовом ОСОБА_1 звернувся 25.05.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Щодо обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції вказав наступне.

У п. 1 та у п. 5 позивач вказує: "1) законні мої права щодо індексації пенсії в 2019-2024р.р. були обмежені з вини відповідача. Тому що відповідач прийняв незаконне рішення про не проведення індексації моєї пенсії." 5) Предметом позову в даній справі щодо мого соціального захисту є бездіяльність відповідача, як суб`єкта владних повноважень, пов`язані з індексацією.

Однак, предметом спору у даній адміністративній справі є перерахунок пенсії відповідно до частини 3 статті 12 Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням, що Учасникам бойових дій пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) згідно Закону України про державний бюджет на відповідний рік та здійснити виплату пенсії за період із 01.04.2011 по 17.09.2019 без обмеження її максимального розміру.

Отже спір не стосується права щодо індексації пенсії, зокрема і за період 2019-2024 роки.

Щодо обґрунтування, зазначеного у п. 2: "2) я не знала та не могла знати про порушення своїх прав до моменту припинення виплати «чорнобильських» та проведення індексації з березня 2025р., як повідомляли урядові сайти про індексацію в 2025р..", суд зауважує що вони жодним чином не стосуються спору та не є обґрунтованою підставою для поновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду, з урахуванням предмета та підстав позову у даній адміністративній справі.

Інформація, зазначена позивачем у п.3 заяви не містять обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Також, суд апеляційної інстанції звернув увагу позивача, що саме Кодексом адміністративного судочинства України, а не іншими законами, як помилково вважає ОСОБА_1 та зазначає про це у п. 4, у п. 6, у п. 7 та у п. 8 своєї зави, встановлюються строки звернення до адміністративного суду з позовом щодо спору, який виник між позивачем та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області.

При цьому, спірним у даному позові є "перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини 3 статті 12 Закону України від 23 листопада 1995 року №458/95-ВР "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" з урахуванням, що Учасникам бойових дій пенсії підвищуються в розмірі 150 процентів мінімальної пенсії за віком (прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність) згідно Закону України про державний бюджет на відповідний рік та здійснити виплату пенсії за період із 01.04.2011 по 17.09.2019 без обмеження її максимального розміру", тобто таку пенсію ще не нараховано позивачу, що свідчить на користь висновку про відсутність у позивача, станом на день звернення до суду та з урахуванням спору, "пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час", та "нарахованої суми пенсії".

З урахуванням вказаних обставин, є безпідставним врахування зазначених позивачем у заяві позицій Верховного Суду про виплату пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, та застосування норми ч. 1 ст. 46 Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою визначено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Щодо введення воєнного стану, як підстава для поновлення строку звернення до суду Верховний Суд в постанові від 18.10.2022 у справі № 280/10126/21 наголосив, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Однак доводи, наведені у заяві про поновлення такого строку не є такими, що свідчать про поважність пропуску строку звернення до суду з підстав введення в Україні воєнного стану.

Щодо введення на території України карантину, як на поважну підставу для поновлення строку звернення до суду, суд зауважує, що запроваджений Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» механізм поновлення строку може бути реалізований виключно за умови, якщо особа, доведе, що неможливість вчинення процесуальної дії була пов`язана з обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Проте, позивачем не зазначено конкретних обставин та не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості звернення до суду з даним позовом у законодавчо визначений строк з підстав введення на території України карантину, який було скасовано з 01.07.2023.

Отже, посилання позивача на запровадження карантину на території України, як на підставу поважності пропуску строку звернення до суду є необґрунтованими.

Наявність у позивача статусу особи з інвалідністю другої групи не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки до заяви не додано жодних доказів які б свідчили що у період із 2022 року по дату звернення до суду, позивач не мав можливості звернутись до суду з огляду на стан здоров`я, підтвердженого документально.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що позивач пропустив строк для звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Отже, повертаючи позову заяву ОСОБА_1 на підставі частини другої статті 123 КАС України, суди першої і апеляційної інстанцій дійшли висновку, що позивачем пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк звернення до суду, а належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску вказаного строку звернення до суду позивачем не надано.

Колегія суддів вважає оскаржувані судові рішення слушними, вмотивованими і такими, що ґрунтуються на законі, зокрема, положеннях статей 122, 123 КАС України. Правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Також, оцінюючи доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів вказує, що Верховний Суд у постанові від 17.09.2020 у справі №640/12324/19 зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19 Верховний Суд наголосив, що при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись». Під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

У цій же справі Верховний Суд дійшов такого висновку: «з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.09.2020 у справі № 806/2321/16, дійшов висновку, що позивач, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на судове оскарження дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх обов`язків, встановлених законом, як особа, зацікавлена у поданні позовної заяви, має вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Водночас у касаційні скарзі в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить лише посилання на фактичні обставини справи, цитати нормативних актів із абстрактним зазначенням, що судами попередніх інстанцій ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень у розумінні частини 4 статті 328 КАС України.

Скаржник на підтвердження своєї позиції фактично зазначає про необхідність здійснити переоцінку встановлених судами у справі обставин, а також надати перевагу одним доказам над іншими, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції згідно з положеннями частини 2 статті 341 КАС України.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо, зокрема, суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

У пункті 2 частини другої цієї статті встановлено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 328, 333, 355, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.11.2025 у справі № 240/14137/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання винити дії.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіВ.М. Шарапа Я.О. Берназюк С.М. Чиркін