Справа № 560/16507/24
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 560/16507/24

адміністративне провадження № К/990/15730/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єресько Л.О.,

суддів: Соколова В.М., Мельник-Томенко Ж.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції справу № 560/16507/24,

за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каверін Сергій Миколайович,

на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року (суддя Ковальчук О.К.)

та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року (колегія суддів у складі головуючого судді: Боровицького О. А., суддів: Шидловського В.Б., Курка О. П.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування

1. У листопаді 2024 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:

1.1. визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.12.2015 по день фактичної виплати - 28.11.2022;

1.2. зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.12.2015 по день фактичної виплати - 28.11.2022.

2. На обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що під час проходження військової служби відповідач протиправно не нараховував та не виплачував індексацію грошового забезпечення. На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 380/17809/21 28.11.2022 відповідач виплатив йому індексацію грошового забезпечення за спірний період, водночас не нарахував і не виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Хмельницький окружний адміністративний суд ухвалою від 12.11.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху та надав позивачу строк - 10 днів з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для його поновлення.

3.1. Залишаючи позов ОСОБА_1 без руху, суд першої інстанцій дійшов висновку про те, що оскільки предметом спірних правовідносин є компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати, яка виплачена 28.11.2022, тому саме з цієї дати слід розраховувати строк звернення до суду. Звернувшись до суду 08.11.2024 позивач пропустив тримісячний строку звернення до суду, визначений статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

3.2. Поряд із цим суд зазначив, що заяву про поновлення строку звернення до суду позивач не подав. Докази, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, протягом установленого законом строку, також не надав.

3.3. Крім того місцевий адміністративний суд відхилив посилання в позові на судові рішення Верховного Суду у справах № 380/29686/23, № 620/14688/23, № 160/21959/23, дійшовши висновку, що вони не є релевантними спірним правовідносинам. Суд першої інстанції зауважив, що у постановах від 08.08.2024 у справі № 380/29686/23 та від 01.10.2024 у справі № 160/21959/23 Верховний Суд дійшов висновку, що позаяк позивач виключений із списків особового складу до 19.07.2022, тому слід застосувати частину другу статті 233 КЗпП України у редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком. У постанові від 01.10.2024 у справі № 620/14688/23 Верховний Суд зазначив, що позивач звернувся до суду 26.09.2023, тобто у тримісячний строк після закінчення карантину, встановленого з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

3.4. За таких обстави, суд першої інстанції залишив позов без руху на підставі частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

4. Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.12.2024, залишеною без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025, визнано неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду, а позовну заяву повернуто позивачу на підставі пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, відповідно до якої позовна заява повертається позивачеві у випадках передбачених частиною другою статті 123 КАС України.

4.1. Хмельницький окружний адміністративний суд в оскаржуваній ухвалі вказав, що на виконання ухвали суду про залишення позову без руху позивач подав заяву у якій вказував, що на момент виключення його зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення (наказ від 07.02.2020 № 27-ОС) частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком, тому редакція частини другої статті 233 КЗпП України, яка чинна на момент звернення до суду із цим позовом та обмежує строк звернення до суду трьома місяцями, не підлягає застосуванню. Позивач наводив доводи про те, що не має значення для визначення початку строку звернення до суду, коли саме виплачено заборгованість по індексацій грошового забезпечення на викання рішення суду, та повторно посилався на підтвердження своїх доводів на позиції Верховного Суду у справах № 380/29686/23, № 620/14688/23, № 160/21959/23.

4.2. Суд першої інстанції, посилаючись на висновки Верховного Суду викладені у рішенні від 06.04.2023 у зразковій справі № 260/3564/22 про поширення дії статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX) тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності. Отже, цей суд дійшов висновку, що звернувшись до суду 08.11.2024 позивач пропустив тримісячний строк, визначений у статті 233 КЗпП України у редакції після 19.07.2022, у тому числі й з урахуванням продовження такого строку до закінчення карантину.

4.3. Суд першої інстанції вказав на те, що позивач не надав належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду та не навів поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого процесуальним законом строку.

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух у касаційній інстанції

5. Не погоджуючись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каверін С.М., звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.12.2024 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025, у якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

5.1. Підставою для відкриття касаційного провадження у справі № 560/16507/24 є оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення позовної заяви, зазначеної у частині другій статті 328 КАС України, після її перегляду в апеляційному порядку, та посилання скаржника у касаційній скарзі на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.

5.2. У касаційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що визначаючи час початку відліку строку звернення до суду у цій справі, суди першої та апеляційної інстанцій мали урахувати ту обставину, що на момент виключення позивача зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення (09.02.2020) відповідно до наказу від 07.02.2020 № 27-ОС, а також на момент існування правовідносин щодо не нарахування та невиплати йому індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 в належному розмірі, частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної позивачу при звільненні заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

6. Ухвалою Верховного Суду від 05.05.2025 відкрито касаційне провадження № К/990/15730/25.

7. Згідно з інформацією, наявною в комп`ютерній програмі «Діловодство спеціалізованого суду», документ в електронному вигляді (касаційна скарга від 15.04.2025) доставлена в Електронний кабінет В/ч НОМЕР_1 15.04.2025 о 12:59, а ухвала Верховного Суду від 05.05.2025 про відкриття касаційного провадження - 05.05.2025 о 20:54, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

8. Правом подати відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 відповідач не скористався, що, відповідно до статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду рішень судів попередніх інстанцій в касаційному порядку.

9. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 22.12.2025 закінчено підготовчі дії у справі та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.

Висновки Верховного Суду, оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи

10. Верховний Суд нагадує, що згідно з положеннями статті 341 КАС України як суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

11. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

12. Спір у цій справі виник у зв`язку із не нарахуванням та невиплатою відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати суми індексації грошового забезпечення, за весь час затримки виплати з 01.12.2015 по день фактичної виплати - 28.11.2022.

13. Підставою для повернення позовної заяви слугував висновок судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, тривалість якого, з урахуванням положень статті 233 КЗпП України у редакції, яка набула чинності з 19.07.2022, становить три місяці й обчислюється з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права. Позаяк отримавши виплату індексації грошового забезпечення за рішенням суду 28.11.2022 та звернувшись до суду із вимогами щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати при звільненні 08.11.2024, ОСОБА_1 пропустив тримісячний строк звернення до суду із означеними вимогами.

14. У межах цього касаційного провадження необхідно перевірити правильність висновків судів попередніх інстанцій щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із цим позовом.

15. Відповідаючи на питання, які порушені у касаційній скарзі, у зіставленні з нормативно-правовим регулюванням цих відносин, перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

16. Надаючи оцінку доводам дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом, Суд виходить із того, що спір щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, стосується заробітної плати (грошового забезпечення) військовослужбовця.

17. Положення статті 122 КАС України не містять норми, які б врегульовували порядок звернення осіб, які перебувають (перебували) на публічній службі, до адміністративного суду у справах про стягнення належної їм заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці.

18. Такі правовідносини регулюються положеннями статті 233 КЗпП України.

19. Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

20. Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» (далі - Закон № 2352-IX), який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено у такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

21. Окрім викладеного слід ураховувати, що відповідно до пункту 1 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України під час дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

22. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 з 24:00 год 30.06.2023 скасовано карантин, установлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, запроваджений на всій території України постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 № 1236 (термін якого неодноразово продовжувався).

23. За висновками судів попередніх інстанцій, позивач пропустив тримісячний строк звернення до суду, передбачений статтею 233 КЗпП України у редакції Закону № 2352-IX, позаяк про порушення свого права на отримання компенсації втрати частини доходів за несвоєчасну виплату індексації позивач дізнався 28.11.2022.

24. На противагу таким висновкам позивач указує на те, що право позивача на звернення до суду у цій справі не обмежено будь-яким строком, оскільки на момент виникнення правовідносин щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 та на момент виключення позивача зі списків особового складу військової частини та з усіх видів забезпечення (09.02.2020) частина друга статті 233 КЗпП України діяла в редакції, якою строк звернення працівника до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати у разі порушення законодавства про оплату праці не обмежувався будь-яким строком.

25. Отже, у спірних правовідносинах постає питання, з якою подією слід пов`язувати початок перебігу строку звернення до суду у справі, щодо якої виник спір, що у підсумку стане відповіддю на інше запитання, яке постає перед судом при розгляді цієї справи, - якою редакцією статті 233 КЗпП України слід керуватися при обчисленні строків звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

26. Так, питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, урегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

27. Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

28. Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

28.1. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

29. За правилами статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

30. Вказаними положеннями закону встановлено обов`язок підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання у разі порушення встановлених строків виплати доходу громадян провести їх компенсацію (нарахувати та виплатити) у добровільному порядку в тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості.

31. При цьому умовами для виплати суми компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів.

32. За обставинами цієї справи, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 380/17809/21 визнано протиправними дії В/ч НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 року по лютий 2018 року включно з урахуванням січня 2014 року та липня 2016 року, як місяців для обчислення індексу споживчих цін (базових місяців). Відповідно до цього рішення у відповідача виник обов`язок щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 28.02.2018.

33. Згідно з приписами статей 1, 2, 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у відповідача одночасно виник обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати сум індексації грошового забезпечення.

34. Судовим рішенням у справі № 380/17809/21 встановлено факт порушення строку виплати належного позивачу грошового забезпечення, відповідно саме з дати ухвалення рішення суду в зазначеній справі у позивача виникло право на отримання компенсації, визначеної Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

35. Судами встановлено, що індексація грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.02.2022 у справі № 380/17809/21 виплачена позивачу 28.11.2022.

36. Водночас при виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 відповідачем не виплачено позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення.

37. Таким чином, саме з дати виплати позивачу належного грошового забезпечення (28.11.2022) позивач був обізнаний про порушення свого права і саме із цією датою пов`язано перебіг строку звернення до суду з позовом про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

38. Станом на 28.11.2022 стаття 233 КЗпП України діяла у редакції Закону № 2352-IX.

39. А отже, висновок судів попередніх інстанцій про пропуск позивачем тримісячного строку, визначеного статтею 233 КЗпП України у редакції Закону № 2352-IX, є правильним.

40. Позивач помилково пов`язує перебіг строку звернення до суду із цим позовом з моментом виникнення правовідносин щодо ненарахування та невиплати індексації у період з 01.12.2015 по 28.02.2018, оскільки право позивача на індексацію грошового забезпечення у період з 01.12.2015 по 28.02.2018 установлено рішенням суду у справі № 380/17809/21, одночасно з ухваленням відповідного рішення у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини доходів.

41. Реалізація права на отримання компенсації втрати частини доходів шляхом звернення до суду можлива за умови невиконання підприємством, установою і організацією всіх форм власності та господарювання вимог Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», а тому перебіг обчислення строку для звернення до суду з такими вимогами починається з моменту, коли особа дізналася про порушення свого права. У спірних правовідносинах позивач дізнався про порушення своїх прав 28.11.2022 (дата виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018).

42. Такий підхід до обчислення строків звернення до суду з позовом у спорах про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати застосовано Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.04.2024 у справі № 560/8194/20.

43. Аналогічного підходу при вирішенні подібних правовідносин дотримується Верховний Суд і у подальшій правозастосовній практиці, зокрема, у постановах від 17.04.2025 у справі № 560/10053/24, від 23.04.2025 у справі № 260/131/24, від 29.04.2025 у справі № 420/4345/24 та інших.

44. Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначено статтею 123 КАС України.

45. За правилами частин першої та другої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

45.1. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

46. З огляду на ненаведення позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що, повертаючи позовну заяву позивачу на підставі частини другої статті 123, пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України, суд першої інстанції діяв у межах процесуального закону.

47. Ураховуючи вищевикладене, Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

48. Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

49. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Каверін Сергій Миколайович, залишити без задоволення.

2. Ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 560/16507/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЛ.О. Єресько В.М. Соколов Ж.М. Мельник-Томенко