Справа № 120/4313/24
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

30 грудня 2025 р. Справа № 120/4313/24

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Ірини Миколаївни, розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням суду від 30.10.2024, окрім іншого, зобов`язано Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 15.07.2016, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

18.09.2025 Вінницьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №120/4313/24.

Разом із тим, 22.12.2025 позивачем подано заяву про встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України. Позивач зазначив, що відповідачем 05.12.2024 року здійснено перерахування індексації грошового на підставі рішення суду від 30.10.2024 у справі №120/4313/24. Разом із тим при розрахунку індексації грошового забезпечення застосовано як обрахункову величину базовий місяць - січень 2016 року. Позивач не погодився з виплаченою сумою, подав заяву про примусове виконання рішення суду. Разом із тим постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем від 15.12.2025 виконавче провадження було закінчене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження". Разом із тим, на думку позивача, судове рішення відповідачем не виконано у повному обсязі, у зв`язку із чим останній звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за його виконанням.

Визначаючись щодо поданої заяви, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Таким чином, аналіз положень ст. 382 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Отже, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно з статею 129-1 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

При цьому, рішення суду може виконуватись як у добровільному, так і у примусовому порядку.

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Слід зазначити, що ст. 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення.

Разом з цим, підставами для їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із невиконанням судового рішення в цій справі.

Суд наголошує, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження").

При цьому, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Позивач у заяві про встановлення судового контролю вказує, що 15.12.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владиславом Сергійовичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" (у зв?язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) та на підтвердження наведених ним обставин надає копію відповідної постанови .

У вказаній постанові державним виконавцем встановлено, що на виконання рішення суду, 03.12.2024 відповідно до платіжної інструкції №248/1/3742 позивачу виплачено кошти в сумі 4678,75 грн. Також у вказаній постанові про закінчення виконавчого провадження зазначено, що від позивача не надходило заперечень щодо розміру нарахування та виплати коштів.

З огляду на вищезазначене, виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №120/4313/2024 від 18.09.2025, виданого Вінницьким окружним адміністративним судом, закінчено з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення.

У відповідності до ч. 5 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконання про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зауважує, що позивач не був позбавлений права щодо звернення до суду з адміністративним позовом до органу виконавчої служби, у разі наявності порушень під час примусового виконання судового рішення або ж незгоди із постановою про закінчення виконавчого провадження.

Водночас матеріали заяви не містять доказів оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження №79566963, а відтак постанова про закінчення виконавчого провадження є чинною, а рішення суду від 30.10.2024, як наслідок, вважається виконаним.

Отже, враховуючи те, що відповідачем виконано рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 30.10.2024, виконавче провадження закінчено державним виконавцем у зв`язку із повним виконанням судового рішення боржником, у суду відсутні підстави для встановлення судового контролю в межах даної справи.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна