Справа № 260/5665/25
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/5665/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» (провулок Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» (далі відповідач), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі третя особа), яким просить суд: визнати протиправним та скасувати Рішення від 16 січня 2025 року Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про не встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що в 2016 році йому було встановлено 3 групу інвалідності, яка була підтверджена за результатами проведеного в 2022 році повторного огляду, 3 група без терміну переогляду. 16 січня 2025 року було прийнято рішення про не встановлення мені групи інвалідності, тоді як чинною залишається довідка до акту МСЕК №788061 від 15.03.2022 року, якою позивачу встановлено третю групу інвалідності без строку переогляду. Однак листом від 09.04.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, на обліку в якому перебуває позивач, повідомило про припинення виплати пенсії по інвалідності з посиланням на рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи відповідача. З наданого йому витягу з такого рішення позивач дізнався про те, що групу інвалідності йому не було встановлено з 16.01.2025 року. Таке рішення відповідача вважає протиправним з огляду на допущені процедурні порушення.

15 липня 2025 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду залишено дану позовну заяву без руху, на усунення недоліків надано п`ятиденний термін шляхом подачі до суду належним чином завірені копії документів, які зазначені додатками до позову в кількості екземплярів відповідно до кількості учасників справи та заяву про залучення до участі в справі третіх осіб із зазначенням на стороні кого вони залучаються, та з обґрунтуванням того, яким чином прийняте у справі рішення може вплинути на права та інтереси таких осіб. Відтак, недоліки позовної заяви зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху усунуті позивачем в строк та спосіб встановлений судом.

10 вересня 2025 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов та докази, які в нього є в термін протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали.

17 листопада 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що перевірка обґрунтованості рішень медико-соціальних експертних комісій, у тому числі щодо позивача, була здійснена на законних підставах у межах виконання Рішення РНБО від 22.10.2024 року, введеного в дію Указом Президента України № 732/2024, а також відповідних постанов Кабінету Міністрів України та наказів МОЗ. У зв`язку з припиненням з 01.01.2025 року повноважень МСЕК та ЦМСЕК, функції перевірки таких рішень були передані Центру оцінювання функціонального стану особи (ЦОФСО), права та обов`язки якого покладені на відповідача. Перевірка медико-експертної справи позивача була ініційована на підставі запитів правоохоронних органів, зокрема ДБР та СБУ, і здійснювалася відповідно до постанови КМУ № 1338 від 15.11.2024 року.

Відповідач наголошує, що 16.01.2025 року експертною командою ЦОФСО було проведено аналіз наявної медичної документації, поданої позивачем під час встановлення інвалідності у 2022 році, без проведення нового огляду, що прямо передбачено чинним законодавством. За результатами перевірки встановлено, що ІІІ група інвалідності, загальне захворювання, безстроково, була призначена необґрунтовано, оскільки ступінь функціональних порушень та обмеження життєдіяльності не відповідали критеріям встановлення інвалідності. У зв`язку з цим рішенням експертної команди ЦОФСО від 16.01.2025 № 3535 попереднє рішення МСЕК було законно скасовано, а результати оформлено відповідними протоколами та витягами.

Крім того, відповідач зазначає, що участь особи у процедурі перевірки передбачена лише у разі необхідності додаткових медичних документів або сумнівів щодо достатності матеріалів справи, яких у даному випадку не виникло. Посилаючись на практику Верховного Суду, відповідач підкреслює, що суд не вправі підміняти собою спеціалізований медичний орган та оцінювати медичну доцільність висновків МСЕК, а може перевіряти лише дотримання процедури їх прийняття. На цій підставі відповідач вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим і таким, що прийняте у межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією України та чинним законодавством.

02 грудня 2025 року позивач надав до суду відповідь на відзив у якому з доводами відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, не погоджується.

Згідно ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням відповідача від 16 січня 2025 року було фактично вирішено питання про невизнання за позивачем статусу особи з інвалідністю. Водночас згідно довідки до акту МСЕК №788061 від 15.03.2022 року, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності без строку переогляду, а також підтверджено безстроковий характер інвалідності, вперше встановленої ще у березні 2016 року.

Продовження інвалідності у березні 2022 року свідчило про тривалий, стійкий та інвалідизуючий характер захворювання позивача, що виключає можливість його довільного перегляду. При цьому в оскаржуваному рішенні відповідача відсутні будь-які відомості про скасування рішення МСЕК або довідки до акту МСЕК №788061, а сам позивач не був належним чином повідомлений про проведення будь-якого розгляду, що позбавило його права на участь у процедурі та подання медичної документації.

З матеріалів справи вбачається, що листом від 09.04.2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області повідомило позивача про те, що відповідно до рішення відповідача від 16.01.2025 року він припинив пенсійні виплати позивачу.

Позивач зазначає, що чинне законодавство передбачає вичерпний перелік підстав для проведення повторного або позачергового огляду осіб з інвалідністю, зокрема за заявою такої особи, у разі змін стану здоров`я або за рішенням суду. Позивач із заявою про перегляд рішення МСЕК не звертався, що свідчить про відсутність законних підстав для проведення повторного огляду з ініціативи Відповідача.

Зазначає, що відповідач не надав жодних належних і допустимих доказів повідомлення йому про необхідність проходження медичного обстеження, проведення необхідних досліджень або участі у засіданні 16.01.2025 року, на якому було прийнято спірний індивідуальний акт. Відсутність таких доказів у журналах вихідної кореспонденції або системах електронного документообігу підтверджує порушення процедури прийняття рішення. З огляду на викладене, позивач вважає, що індивідуальний акт відповідача від 16.01.2025 року про невизнання його особою з інвалідністю є безпідставним та прийнятим з істотним порушенням вимог абзацу 10 пункту 13 Положення № 1317, без повідомлення про переогляд, без повного медичного обстеження та без проведення необхідних досліджень.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» від 21.03.1991 №875-ХІІ (далі Закон №875) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №875, особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону №875, інвалідність повнолітній особі встановлюється за результатами оцінювання повсякденного функціонування особи, проведеного експертною командою з оцінювання повсякденного функціонування особи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Основні засади створення правових, соціально-економічних, організаційних умов для усунення або компенсації наслідків, спричинених стійким порушенням здоров`я, функціонування системи підтримання особами з інвалідністю фізичного, психічного, соціального благополуччя, сприяння їм у досягненні соціальної та матеріальної незалежності визначає Закон України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» від 06.10.2015 №2961-ІV (далі Закон №2961) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Абзацом 4 ч. 1 ст. 1 Закону №2961 встановлено, що інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист. Особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону №2961, залежно від ступеня стійкого обмеження життєдіяльності, спричиненого стійким обмеженням повсякденного функціонування особи, зумовленим захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими порушеннями, при взаємодії із зовнішнім середовищем, особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Судом встановлено, що в 2016 році позивачу була встановлена 3 група інвалідності, яку підтверджено за результатами повторного огляду в 2022 році без терміну переогляду..

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування медико-соціальної експертизи та впровадження оцінювання повсякденного функціонування особи» від 19.12.2024 №4170-IX (далі Закон №4170) внесено зміни до законів України щодо процедури і повноважень суб`єктів владних повноважень щодо встановлення особам інвалідності.

Згідно з абз. 1 п. 1 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-ІХ цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 01.01.2025 (окрім деяких пунктів).

Пунктом 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №4170-IX передбачено, що особам, яким встановлено інвалідність органами медико-соціальної експертизи, гарантується збереження статусу та соціальної захищеності в повному обсязі, передбаченому законодавством України для осіб з інвалідністю, на встановлений строк інвалідності. Документами, що підтверджують інвалідність повнолітнім особам, є, в тому числі, видані до 31.12.2024 органами медико-соціальної експертизи виписки/довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формами, затвердженими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Указом Президента України від 22.10.2024 №732/2024 введено в дію Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 22.10.2024 «Щодо протидії корупційним та іншим правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів» (далі - Рішення РНБО), яким рекомендовано Офісу Генерального прокурора, Службі безпеки України, Державному бюро розслідувань, Національній поліції України, Національному антикорупційному бюро України прозвітувати у місячний строк про вжиті заходи реагування щодо виявлення, розслідування та протидії корупційним й іншим кримінальним правопорушенням під час встановлення інвалідності посадовим особам державних органів, за результатами проведеної роботи запропонувати відповідні кадрові та організаційні рішення.

Підпунктом «б» пункту 2 Рішення РНБО Кабінету Міністрів України делеговано право забезпечити утворення Міністерством охорони здоров`я України разом з Державним бюро розслідування, Службою безпеки України, Національною поліцією України, обласними, Київською міською військовими адміністраціями у тижневий строк робочих груп із перевірки рішень медико-соціальних експертних комісій щодо встановлення інвалідності посадовим особам відповідних державних органів. Вказане рішення ухвалене в умовах воєнного стану України з метою захисту національної безпеки.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України 03.12.2024 №2022 «Про покладання прав та обов`язків Центру оцінювання функціонального стану особи» права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи покладено на Державну установу «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України».

Постановою Кабінету Міністрів України від 15 листопада 2024 року №1338 (далі Постанова №1338) затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії направлення на проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, Порядок функціонування електронної системи щодо оцінювання повсякденного функціонування особи, критерії встановлення інвалідності.

Пунктом 3 Постанови №1338 встановлено, що документи, рішення, прийняті медико-соціальними експертними комісіями, документи, видані на підставі цих рішень, є чинними, прирівнюються до рішень експертних команд, документів, виданих на підставі рішень експертних команд (у тому числі витягів з рішень), та продовжують бути підставами для оформлення або продовження надання особам з інвалідністю статусів, пільг, пенсій, допомог, компенсацій, надбавок, інших соціальних гарантій тощо, у тому числі для цілей, визначених у Законах України «Про військовий обов`язок та військову службу» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на весь строк дії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією до проведення планового оцінювання повсякденного функціонування особи експертними командами.

Особи, інвалідність яким встановлена без зазначення строку проведення повторного огляду, проходять оцінювання повсякденного функціонування за власним бажанням (за зверненням опікуна у разі позбавлення особи з інвалідністю дієздатності) або за рішенням суду.

Процедуру проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - оцінювання) з метою визначення наявності або відсутності порушень структур та/або функцій організму, в тому числі фізичних, психічних, інтелектуальних, сенсорних, що можуть призводити до обмежень життєдіяльності, встановлення причини, часу настання, групи інвалідності, а також розроблення рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, з урахуванням індивідуального реабілітаційного плану (за наявності) визначає Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі Порядок).

Відповідно до п. 10 Порядку, рішення про встановлення інвалідності, прийняті до набрання чинності Постановою №1338, переглядаються Центром оцінювання функціонального стану особи з дотриманням вимог, встановлених цим Порядком.

З наведеного слід зробити висновок, що оскільки рішення медико-соціальної експертної комісії про встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності було прийнято 15.03.2022 року, тобто до вступу в дію Постанови №1338, то перевірка обґрунтованості вказаного рішення проводиться Центром оцінювання функціонального стану особи у спосіб, встановлений Порядком.

Згідно з п. 51 Порядку, Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями:

- на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді;

- за запитом робочої групи із забезпечення здійснення моніторингу у сфері оцінювання повсякденного функціонування особи, утвореної керівником обласної, Київської міської держадміністрації (військової адміністрації) (далі - робоча група з моніторингу);

- за результатами моніторингу оцінювання, здійснення якого забезпечується Центром оцінювання функціонального стану особи.

З метою повного та всебічного розгляду правомірності прийнятого відповідачем Експертною командою рішення суд витребував у відповідача документи, які були підставою його прийняття. На виконання ухвали суду від 10.09.2025 року відповідач подав документи, з яких вбачається, що перевірка обґрунтованості раніше встановленої позивачу інвалідності була проведена на виконання постанови слідчого Державного бюро розслідувань від 31.01.2025 та протоколу обшуку від 30.09.2025.

Поряд з цим, текст оскарженого рішення жодних відомостей щодо підстав для ініціювання перевірки обґрунтованості рішення, не містить. Відповідна графа рішення є порожньою.

Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання, про це повідомляється особі, повторне оцінювання якої повинно бути проведено, рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) та на адресу її електронної пошти (за наявності), а також відображається в електронній системі для лікаря, який направив, обґрунтованість рішення за яким перевіряється.

Оцінювання в такому разі проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведених необхідних досліджень на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова.

За результатами перевірки обґрунтованості рішень та оцінювання Центр оцінювання функціонального стану особи приймає рішення щодо скасування, підтвердження або формування нового рішення. У разі відмови особи, зазначеної у постанові слідчого, прокурора або ухвалі слідчого судді, від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» або Науково-дослідного інституту реабілітації осіб з інвалідністю навчально-наукового лікувального комплексу Вінницького національного медичного університету імені М.І. Пирогова приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для таких осіб для перенесення строків медичних обстежень є відрядження, тимчасова непрацездатність або мобілізація до Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Системний аналіз вказаних норм свідчить про те, що Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями за наявності передбачених п. 51 Порядку підстав.

За змістом пунктів 30 - 32 Порядку головуючим у справі визначається лікар, чия спеціальність відповідає профілю справи. Головуючий у справі представляє особу, яка направлена на оцінювання, доповідає про наявні діагнози та стан здоров`я особи, медичні та інші документи цієї особи. Під час розгляду справи члени експертної команди досліджують всі надані документи, а також відповідні медичні записи, що підтверджують стан здоров`я особи, щодо якої проводиться оцінювання, що містяться в електронній системі охорони здоров`я. Якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження.

Додатком 1 до Порядку встановлені Критерії визначення форми проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі Критерії).

За змістом Критеріїв експертна команда проводить розгляд справ за такими формами: 1) очно, за участю особи або її уповноваженого представника в закладі охорони здоров`я, в якому утворена експертна команда; 2) заочно, без особистої участі особи; 3) із використанням методів і засобів телемедицини; 4) за місцем перебування/лікування особи.

Пунктом 2 Критеріїв передбачено, що експертна команда проводить розгляд справи заочно (без особистої участі особи або її уповноваженого представника) за умов, визначених нижче, за винятком випадків, коли особа повідомила про своє бажання бути присутньою на розгляді. Перелік захворювань та станів, за яких оцінювання повсякденного функціонування особи проводиться заочно, визначений пунктом 4 Критеріїв.

Отже, за загальним правилом, встановленим Порядком, перевірка обґрунтованості рішень, прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, здійснюється експертними командами за особистою участю особи, рішення щодо якої підлягає перевірці, або і представника. Заочно перевірка здійснюється лише у випадках, передбачених Критеріями, за винятком випадків, коли особа повідомила про своє бажання бути присутньою на розгляді.

Таким чином експертна комісія повинна забезпечити право особи, рішення щодо якої підлягає перевірці, на участь у засіданні експертної комісії. Відомості щодо форми участі особи у засіданні під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення інвалідності та спосіб участі кожної особи в розгляді обов`язково відображаються в протоколі засідання.

Так, спірне рішення прийнято Експертною командою заочно, без належного повідомлення Кудрявцева В.Є. про проведення такої перевірки.

Разом з тим, як передбачено Порядком оцінювання проводиться на підставі медичних документів, сформованих за результатами повного медичного обстеження та проведення необхідних досліджень, зокрема на базі державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України», тобто відповідача. Порядком не передбачена можливість проведення перевірки обґрунтованості попереднього рішення МСЕК заочно або на підставі раніше отриманих документів.

Доказів проведення належного медичного обстеження Кудрявцева В.Є. матеріали справи не містять. Зі змісту оскарженого рішення вбачається, що воно прийнято за результатами розгляду наданої Експертній команді документації. Ухвалою від 10.09.2025 року суд витребував від відповідача всі документи, які були підставою для прийняття оскарженого рішення.

В розумінні ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 73 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Однак всупереч своєму процесуальному відповідач будь-яких документів, які за відомостями протоколу №ЦО 3535від 16.01.2025 року, досліджувалися Експертною командою під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення ОСОБА_1 інвалідності суду не надав. Поряд з цим з тексту такого протоколу вбачається, що саме на підставі розгляду такої документації Експертна команда дійшла висновку про те, що ступені функціональних порушень, що вказані в акті огляду МСЕК, не підтверджені об`єктивними даними в епікризах зі стаціонарів та додатковими методами обстеження.

З огляду на вищенаведене, враховуючи норми процесуального законодавства, суд вважає недоведеною обґрунтованість прийнятого Експертною командою рішення про скасування рішення МСЕК про встановлення ОСОБА_1 інвалідності.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) та переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Варто зазначити, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. Орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (п. 36 рішення Європейського суду з прав людини від 01 липня 2003 року у справі «Suominen v. Finland»).

Принцип правової визначеності є складовою частиною принципу верховенства права. Основу принципу правової визначеності утворює ідея передбачуваності (очікуваності) суб`єктом відносин визначених правових наслідків (правового результату) своєї поведінки, яка відповідає наявним у суспільстві нормативним приписам.

Окрім того, принцип правової визначеності є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання).

Суд вважає, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Європейською Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Разом з тим, оскаржене рішення Експертної команди такому принципу не відповідає.

Окрім того, відповідач не надав суду доказів того, що позивач був повідомлений про необхідність прибуття до державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» для проведення обстеження і оцінки стану здоров`я та здійснення перевірки обґрунтованості рішень та/або переогляду шляхом проведення медико-соціальної експертизи, чим був позбавлений права на участь у засіданні та наданні медичних документів.

Суд вважає, що порушення відповідачем вимог Порядку щодо забезпечення позивачу права на участь у засіданні Експертної команди під час перевірки обґрунтованості рішення МСЕК про встановлення інвалідності не може вважатись формальним, оскільки слугувало перешкодою для реалізації позивачем права бути присутнім під час перевірки обґрунтованості такого рішення, надання додаткових документів, проведення його повного об`єктивного медичного обстеження членами комісії.

Зазначене свідчить про те, що Експертна команда при прийнятті оскарженого рішення порушила процедуру проведення перевірки обґрунтованості прийнятого стосовно позивача рішення МСЕК, а тому таке підлягає скасуванню.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., який в силу вимог статті 139 КАС України підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 90, 139, 243, 246, 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності» (провулок Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ), третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення від 16 січня 2025 року Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» про не встановлення групи інвалідності ОСОБА_1 .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України» (пров. Феодосія Макаревського, буд. 1А, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49005, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяД.В. Іванчулинець