Справа № 340/1389/25
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1389/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач-1: Державна судова адміністрація України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, )

відповідач-2: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області (25006, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 40, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області (28000, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Поштова, 30, )

про визнання протиправною бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Державної судової адміністрації України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності, дій та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивувала тим, що з 2011 року вона працювала суддею Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, а у червні 2022 року відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. У період з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року їй нарахована та виплачена суддівська винагорода у неправильному розмірі, оскільки її посадовий оклад обчислений без застосування належного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який складав 3028 грн., та регіонального коефіцієнту 1,1, який був встановлений у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області. Тож позивачка просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Державної судової адміністрації України щодо незабезпечення Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області в повному обсязі бюджетними асигнуваннями на проведення видатків з виплати суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за період з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року (включно), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028 грн., із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1;

- зобов`язати Державну судову адміністрацію України забезпечити Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області бюджетними асигнуваннями, необхідними та достатніми для здійснення видатків з виплати суддівської винагороди судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 за період з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року (включно), виходячи з встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого складає 3028 грн., із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1;

- визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградській області щодо нарахування та виплати судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року (включно), виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн. без застосування до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1;

- зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Кіровоградської області провести нарахування та виплату судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року (включно), виходячи з базового розміру посадового окладу судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого складає 3028 грн., із застосуванням до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1, з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

Ухвалою судді від 18.03.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області.

Відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що у 2024-2025 роках суддівська винагорода розраховувалася, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, і така розрахункова величина згідно зі статтями 7 Законів України "Про Державний бюджет України на 2024 рік", "Про Державний бюджет України на 2025 рік" складала 2102 грн. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області, до якого відряджена позивачка, розташований у населеному пункті з кількістю населення менше ніж 100 тис. осіб, тому суддям цього суду, у тому числі позивачці, до базового розміру посадового окладу регіональні коефіцієнти не застосовуються. Позивачці у жовтні 2024 року лютому 2025 року нарахована та виплачена суддівська винагорода у правильному розмірі.

Відповідач-1 відзив на позов не подав.

Третя особа пояснення щодо позову та відзиву не подавала.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 Указом Президента України №209/2011 від 14.02.2011 року призначена на посаду судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області строком на п`ять років, а Указом Президента України №271/2018 від 07.09.2018 року призначена на посаду судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області безстроково.

З 2020 року ОСОБА_1 перебувала у відпустці для догляду на дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Рішенням Голови Верховного Суду №230/0/149-22 від 10.06.2022 року суддю Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 відряджено до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з 10.06.2022 року.

Голова Бердянського міськрайонного суду Запорізької області видав накази №12-К від 15.06.2022 року "Про переривання відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку ОСОБА_1 ", №13-К від 15.06.2022 року "Про тимчасове переведення судді", яким наказав суддю Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 вважати такою, що тимчасово переведена шляхом відрядження на роботу на посаду судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області 16.06.2022 року. Наказав відділу планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області зупинити 16.06.2022 року виплату ОСОБА_1 суддівської винагороди, яка складається з посадового окладу (відповідно до штатного розпису), щомісячної доплати за вислугу років у розмірі 30% посадового окладу як такій, що має стаж роботи на посаді судді більше 10 років, та застосування до посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1 як судді, що здійснює правосуддя в суді, розташованому у населеному пункті з кількістю населення щонайменше 100 тис. осіб.

Голова Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області видав наказ №100-к/к від 16.06.2022 року "Про тимчасове зарахування до штату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області ОСОБА_1 ", яким позивачку зараховано до штату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у зв`язку з тимчасовим переведенням шляхом відрядження для здійснення правосуддя з 17.06.2022 року.

Відтоді ОСОБА_1 здійснює правосуддя як суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Позивачка звернулася до суду з цим позовом, не погоджуючись із розміром виплаченої їй з 01.10.2024 року по 28.02.2025 року суддівської винагороди. Вона оспорює грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який використаний для визначення базового розміру посадового окладу, а також незастосування до її посадового окладу регіонального коефіцієнту.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статей 126, 130 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом. Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Відповідно до статті 52 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддею є громадянин України, який відповідно до Конституції України та цього Закону призначений суддею, займає штатну суддівську посаду в одному з судів України і здійснює правосуддя на професійній основі. Судді в Україні мають єдиний статус незалежно від місця суду в системі судоустрою чи адміністративної посади, яку суддя обіймає в суді.

Статтею 53 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.

Суддю не може бути переведено до іншого суду без його згоди, крім переведення: 1) у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду; 2) у порядку дисциплінарного стягнення.

Суддівській винагороді присвячена стаття 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка містить такі норми:

1. Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

2. Суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за:

1) вислугу років;

2) перебування на адміністративній посаді в суді;

3) науковий ступінь;

4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

3. Базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

4. До базового розміру посадового окладу, визначеного частиною третьою цієї статті, додатково застосовуються такі регіональні коефіцієнти:

1) 1,1 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше сто тисяч осіб;

2) 1,2 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше п`ятсот тисяч осіб;

3) 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб.

У випадку, якщо суд розміщується в декількох населених пунктах, застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію такого суду.

5. Суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків, більше 5 років - 20 відсотків, більше 10 років - 30 відсотків, більше 15 років - 40 відсотків, більше 20 років - 50 відсотків, більше 25 років - 60 відсотків, більше 30 років - 70 відсотків, більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

6. Суддям, які обіймають посади заступника голови суду, секретаря, голови судової палати, секретаря Пленуму Верховного Суду, секретаря Великої Палати Верховного Суду, виплачується щомісячна доплата в розмірі 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду, голові суду - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

7. Суддям виплачується щомісячна доплата за науковий ступінь кандидата (доктора філософії) або доктора наук із відповідної спеціальності в розмірі відповідно 15 і 20 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

8. Суддям виплачується щомісячна доплата за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці, у розмірі залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Цілком таємно", - 10 відсотків посадового окладу судді відповідного суду; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "Таємно", - 5 відсотків посадового окладу судді відповідного суду.

9. Обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.

10. Суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють: 2) Державна судова адміністрація України - щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів.

Функції розпорядника бюджетних коштів щодо місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

У статті 55 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" унормоване відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації:

1. У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, виявленням надмірного рівня судового навантаження у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами, за рішенням Вищої ради правосуддя, ухваленим на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, суддя може бути, за його згодою, відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації для здійснення правосуддя.

У період дії надзвичайного чи воєнного стану і за умови зміни територіальної підсудності судових справ, що розглядаються у відповідному суді, в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 цього Закону, суддя суду, територіальна підсудність справ якого змінюється, може бути без його згоди відряджений для здійснення правосуддя до суду, якому визначається територіальна підсудність справ, що перебували у провадженні суду, в якому працює суддя, а в разі відсутності вакансій у цьому суді - до іншого суду того самого рівня і спеціалізації.

2. Відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації здійснюється на строк, що визначається Вищою радою правосуддя, але не більше ніж на один рік, крім випадків, передбачених абзацом другим цієї частини.

Якщо обставини, що були підставою відрядження судді, продовжують існувати, за зверненням голови суду, до якого суддя відряджений, та за згодою такого судді Вища рада правосуддя продовжує строк відрядження, але не більше ніж на один рік. Загальний строк відрядження не може перевищувати два роки.

Вища рада правосуддя на підставі подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України може ухвалити рішення про дострокове закінчення відрядження судді, якщо обставини, що були підставою відрядження судді, припинилися, про що повідомляється суддя.

Суддя, строк відрядження якого закінчився або стосовно якого Вищою радою правосуддя ухвалено рішення про дострокове закінчення відрядження судді, повертається на роботу до суду, з якого був відряджений. У такому разі визначення нового судді (колегії суддів) для розгляду справ, які знаходилися на розгляді у судді та не розглянуті ним по суті, здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою в порядку, визначеному процесуальним законом.

3. У разі припинення роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами суддя, якого було відряджено з такого суду, має бути переведений на постійне місце роботи до закінчення строку відрядження.

4. Суддя, який відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, здійснює правосуддя та отримує суддівську винагороду в суді, до якого його відряджено.

5. Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації затверджується Вищою радою правосуддя за поданням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, погодженим з Державною судовою адміністрацією України.

Згідно із частиною 1 статті 82 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя може бути переведений, у тому числі тимчасово шляхом відрядження, на посаду судді до іншого суду Вищою радою правосуддя в порядку, передбаченому законом.

Частиною 7 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що у разі неможливості здійснення правосуддя судом з об`єктивних причин під час воєнного або надзвичайного стану, у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами може бути змінено територіальну підсудність судових справ, що розглядаються в такому суді, за рішенням Вищої ради правосуддя, що ухвалюється за поданням Голови Верховного Суду, шляхом її передачі до суду, який найбільш територіальне наближений до суду, який не може здійснювати правосуддя, або іншого визначеного суду. У разі неможливості здійснення Вищою радою правосуддя такого повноваження воно здійснюється за розпорядженням Голови Верховного Суду. Відповідне рішення є також підставою для передачі усіх справ, які перебували на розгляді суду, територіальна підсудність якого змінюється.

Пунктом 56 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (в редакції Закону України від 15.03.2022 року №2128-IX) тимчасово встановлено, що в період дії надзвичайного чи воєнного стану та протягом 30 днів після дня його скасування (припинення) і за умови відсутності повноважного складу Вищої ради правосуддя, визначеного статтею 131 Конституції України, Голова Верховного Суду або особа, яка виконує повноваження Голови Верховного Суду, здійснює такі повноваження: 2) приймає рішення про відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації та про дострокове закінчення відрядження судді. У період відсутності повноважного складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України такі рішення приймаються без подання Вищої кваліфікаційної комісії суддів України. Положення абзацу другого частини другої статті 55 цього Закону щодо граничного строку відрядження судді не застосовуються.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року №54/0/15-17 затверджено Порядок відрядження судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації (як тимчасового переведення) (далі Порядок №54/0/15-17).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №54/0/15-17 передбачено, що підставами для відрядження судді є:

- неможливість здійснення правосуддя у відповідному суді;

- виявлення надмірного рівня судового навантаження у відповідному суді;

- припинення роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами;

- зміна територіальної підсудності судових справ, що розглядаються у відповідному суді, в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

У розділі VI Порядку №54/0/15-17 наведені такі норми щодо фінансового забезпечення відрядження судді:

1. Суддям, які направляються у відрядження як тимчасове переведення судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, виплачується суддівська винагорода та відшкодовуються витрати в порядку і розмірі, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2011 року № 98 "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів".

2. Розмір суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається Законом України "Про судоустрій і статус суддів", але не може бути меншим за розмір суддівської винагороди, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

3. Зазначені виплати здійснюються судом, до якого відряджений суддя.

Суд установив, що суддя ОСОБА_1 з червня 2022 року відряджена (тимчасово переведена) з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області на підставі пункту 56 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Позивачка з 17.06.2022 року зарахована до штату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, де вона тимчасово займає штатну суддівську посаду та здійснює правосуддя. Позивачка перебуватиме на вказаній посаді у цьому місцевому загальному суді до моменту виникнення підстав для припинення відрядження (прийняття відповідного рішення про його закінчення).

Спірні правовідносини виникли у зв`язку із розміром суддівської винагороди позивачки, а саме посадового окладу, який їй нараховувався та виплачувався у жовтні, листопаді, грудні 2024 року, у січні, лютому 2025 року в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області.

З матеріалів справи вбачається, що у ці періоди судді ОСОБА_1 щомісяця виплачена суддівська винагорода пропорційно відпрацьованому нею часу, яка складалася із таких складових:

- посадовий оклад у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

- доплата за вислугу років у розмірі 30 % посадового окладу;

- доплата за перебування на адміністративній посаді в суді у розмірі 5 % посадового окладу.

Суд зазначає, що базовий розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, напряму залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року. Розміри щомісячних відсоткових доплат (за вислугу років; за перебування на адміністративній посаді в суді; за науковий ступінь; за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці) є похідними від розміру посадового окладу.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 3028 гривень; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: працездатних осіб - 3028 гривень; для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - 2102 гривні.

У спірний період базовий розмір посадового окладу позивачки як судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області відповідно до пп.1 ч.3 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" складав 63060 грн. (2102 грн. х 30).

Позивачка стверджує, що відповідач-2, розраховуючи її посадовий оклад, протиправно застосував прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 грн. замість загального прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого Законами України про Державний бюджет України на 1 січня 2024 року (3028 грн.), на 1 січня 2025 року (3028 грн.), що призвело до заниження посадового окладу та похідних доплат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 року (справа №240/9028/24) вирішила колізію між Законом України "Про судоустрій і статус суддів" та законами про Державний бюджет України на відповідний рік щодо визначення розміру посадового окладу судді та зазначила, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Виходячи із цієї правової позиції, у 2024 2025 роках для визначення базових розмірів посадових окладів суддів, у тому числі позивачки, застосовувалася правильна розрахункова величина - прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до Законів України "Про Державний бюджету України на 2024 рік", "Про Державний бюджету України на 2025 рік", а саме 2102 грн.

Вимоги позову про перерахунок базового розміру посадового окладу за жовтень 2024 року лютий 2025 року з урахуванням розрахункової величини 3028 грн. є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Також у цій справі позивачка просить про застосування до базового розміру її посадового окладу регіонального коефіцієнту 1,1, передбаченого пп.1 ч.4 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", який був встановлений їй у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, звідки вона відряджена до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області. Такий регіональний коефіцієнт був встановлений суддям Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, який розташовувався у м. Бердянську Запорізької області з кількістю населення понад 100 тисяч осіб.

Місто Бердянськ Запорізької області з 27.02.2022 року є територією України, яка тимчасово окупована Російською Федерацією під час повномасштабного збройного вторгнення.

У зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у березні 2022 року зупинив роботу та розгляд справ.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" відповідно до частини 7 статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" територіальна підсудність справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області передана Томаківському районному судом Дніпропетровської області.

Згодом розпорядженням Голови Верховного Суду №49/0/9-22 від 14.09.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області" територіальна підсудність справ Бердянського міськрайонного суду Запорізької області передана Жовтневому (нині Олександрівському) районному суду міста Запоріжжя.

Зі змісту частини 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" убачається, що підвищуючі регіональні коефіцієнти застосовуються до базового розміру посадового окладу тих суддів, які здійснюють правосуддя в судах, розташованих у населених пунктах з чисельністю населення не менше ніж 100 тисяч осіб. Розміри регіональних коефіцієнтів диференційовані залежно від кількості населення населеного пункту, де розташований відповідний суд (1,1 для населених пунктів із чисельністю не менше 100?тис. осіб; 1,2 не менше 500 тис. осіб; 1,25 не менше 1?млн. осіб). Метою встановлення регіональних коефіцієнтів є часткова компенсація суддям підвищених витрат на проживання у великих населених пунктах та більш інтенсивного і складного суддівського навантаження.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області розташований у місті Олександрія Кіровоградської області і не відповідає критеріям ч.4 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо кількості населення, тому регіональний коефіцієнт до базового розміру посадового окладу суддів Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, у тому числі позивачки, не застосовувався.

Суд при вирішенні цього спору враховує роз`яснення Ради суддів України, яка є вищим органом суддівського самоврядування та вирішує питання внутрішньої діяльності судів.

Так, Рада суддів України у рішенні №9 від 07.02.2018 року "Щодо статусу суддів, яких відряджено в порядку тимчасового переведення до іншого суду того самого рівня і спеціалізації" роз`яснила, що у разі відрядження (тимчасового переведення) судді до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, голова суду, до якого відряджено (тимчасово переведено) суддю, після прибуття такого судді до суду видає відповідний наказ про тимчасове зарахування такого судді до штату відповідного суду.

Рада суддів України у рішенні №9 від 09.04.2021 року "Щодо особливостей застосування регіонального коефіцієнта до суддівської винагороди" роз`яснила, що посадовий оклад судді складається з базового розміру посадового окладу судді та застосованого до нього відповідного регіонального коефіцієнта. Передбачений частиною 4 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" регіональний коефіцієнт є складовою частиною посадового окладу судді, а не доплатою. Застосування регіонального коефіцієнта залежить від розташування суду, в якому суддя здійснює судочинство, тобто від кількості населення відповідного населеного пункту та факту здійснення суддею судочинства. Рада суддів України вирішила: судам, Державній судовій адміністрації України та її територіальним управлінням при підготовці, поданні та затвердженні штатних розписів судів визначати регіональний коефіцієнт, передбачений ч.4 ст.135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", із застосуванням статистичних даних Державної служби статистики України про кількість наявного населення на 1 січня відповідного бюджетного року в межах бюджетних асигнувань на виплату суддівської винагороди, встановлених на відповідний рік.

Рада суддів України у рішенні №24 від 05.08.2022 року "Щодо виплати суддівської винагороди, надання відпустки суддям в умовах воєнного стану" навела такі правила:

3. З моменту зарахування відрядженого судді до штату іншого суду такий суддя має право брати участь в діяльності органів суддівського самоврядування, що включає його право обиратися та бути обраним на адміністративну посаду.

4. У випадку, якщо відряджений суддя раніше обіймав адміністративну посаду, то його повноваження на адміністративній посаді припиняються, а отже, він втрачає право на отримання доплати до посадового окладу за перебування на адміністративній посаді. Отримання відповідної доплати відряджений суддя набуває права лише у випадку обрання його на адміністративну посаду у суді, до якого його відряджено.

5. Відряджений суддя, який мав доступ до державної таємниці, зберігає право на отримання доплати до посадового окладу за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, до моменту припинення такого доступу компетентним органом.

6. Розмір регіонального коефіцієнта, який застосовується до базового посадового окладу відрядженого судді, визначається виходячи із кількості населення у населеному пункті, де розташований суд, до якого відряджено суддю, а у випадку якщо суд, до якого відряджено суддю, розміщується в декількох населених пунктах - застосовується регіональний коефіцієнт за місцезнаходженням органу, який провів державну реєстрацію суду, до якого відряджено суддю.

7. У випадку, якщо розмір суддівської винагороди, розрахований з дотриманням пунктів 4 - 6 цього рішення, є меншим за розмір суддівської винагороди, яка виплачувалась (підлягала сплаті) відрядженому судді в суді, з якого його було відряджено, суддівська винагорода підлягає виплаті у розмірі, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

У цьому рішенні Рада суддів України роз`яснила норми пункту 2 розділу VI Порядку №54/0/15-17 та вказала, що відрядженому судді суддівська винагорода має бути розрахована відповідно до вимог Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Після цього розрахований розмір суддівської винагороди слід порівняти із розміром суддівської винагороди, яка виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено. У випадку, якщо розмір розрахованої суддівської винагороди є меншим за розмір суддівської винагороди, яка виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено, виплаті підлягає суддівська винагорода у розмірі, що виплачувалась (підлягала сплаті) судді в суді, з якого його було відряджено.

Суд зазначає, що відповідно до статті 55 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та розділу VI Порядку №54/0/15-17 суддя, який відряджений до іншого суду того самого рівня і спеціалізації, здійснює правосуддя та отримує суддівську винагороду в суді, до якого його відряджено. Розмір складових суддівської винагороди, що підлягає виплаті в суді, до якого суддю відряджено, визначається відповідно до статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Зокрема розмір регіонального коефіцієнта, який застосовується до базового посадового окладу відрядженого судді, визначається виходячи із кількості населення у населеному пункті, де розташований суд, до якого відряджено суддю. При цьому державою гарантується збереження за відрядженим (тимчасового переведеним) суддею належного йому рівня матеріального забезпечення. Суддівська винагорода у суді, до якого здійснено відрядження, не може бути меншою за розмір винагороди, що підлягала виплаті судді у суді, з якого його було відряджено, що є невід`ємною складовою конституційної гарантії незалежності судді.

Воднораз, це не означає автоматичного збереження регіонального коефіцієнта при відрядженні (тимчасовому переведенні) судді до суду в населеному пункті з меншою кількістю населення. Чинне законодавство не містить норми щодо застосування регіонального коефіцієнту до посадового окладу відрядженому судді, що здійснює правосуддя у суді, який розташований у населеному пункті з кількістю населення менше 100 тис. осіб.

У такому разі правомірним підходом є застосування гарантованої виплати відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку №54/0/15-17 та пункту 7 рішення РСУ №24 від 05.08.2022 року. Це означає, що якщо розрахунок суддівської винагороди відрядженому судді з урахуванням встановленого посадового окладу та щомісячних доплат у цьому судді призводить до зменшення фактичного доходу судді (зокрема через відсутність або менший розмір регіонального коефіцієнта), йому має виплачуватися суддівська винагорода у розмірі, що був встановлений в суді, з якого його було відряджено.

Отже право позивачки на отримання суддівської винагороди у гарантованому розмірі реалізується не через пряме застосування регіонального коефіцієнта 1,1 до її базового посадового окладу, а шляхом щомісячного порівняння загального розміру суддівської винагороди, нарахованої у період відрядження в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області, із розміром суддівської винагороди, яку вона отримувала до відрядження у Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, та виплати більшої із цих сум.

Позивачка вправі вимагати від відповідача-2 та третьої особи виплати їй різниці між суддівською винагородою, яка виплачувалась (підлягала сплаті) їй в Бердянському міськрайонному суді Запорізької області, та суддівською винагородою, нарахованою та виплаченою їй у жовтні 2024 року лютому 2025 року в Олександрійському міськрайонному суді Кіровоградської області, якщо така різниця мала місце.

У цій справі позивачка на такі обставини не посилається і таких вимог не висуває.

Вимоги ОСОБА_1 про застосування регіонального коефіцієнта 1,1 до базового розміру посадового окладу, нарахованого їй у жовтні 2024 року лютому 2025 року як судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, та про пов`язаний з цим перерахунок похідних доплат, виплачених у цей період, є безпідставними, і задоволенню не підлягають.

Відповідач-2 у спірних правовідносинах щодо обчислення, нарахування та виплати посадового окладу у жовтні 2024 року лютому 2025 року діяв правомірно, прав позивачки не порушував. Тому у задоволенні позовних вимог, звернутих до цього відповідача, слід відмовити.

Державна судова адміністрація України як головний розпорядник коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів не вчиняла протиправної бездіяльності щодо позивачки у спірних правовідносинах, пов`язаних із нарахуванням та виплатою їй суддівської винагороди у жовтні 2024 року лютому 2025 року. Тож у задоволенні позовних вимог, звернутих до відповідача-1, також слід відмовити.

Судові витрати сторони не понесли.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ