Справа № 160/34085/25
Суддя: Ремез Катерина Ігорівна
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ремез К.І.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-
28.11.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що позивачем 31.07.2024 для проведення державної реєстрації в якості фізичної особи-підприємця через Єдиний портал державних послуг «Дія» подані: 1) заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем та 2) заява про обрання спрощеної системи оподаткування (2 група, ставка 20%).
Рішення щодо відмови у реєстрації платником єдиного податку протягом двох робочих днів, визначених пунктом 299.5 статті 299 Податкового кодексу України позивач від податкового органу не отримувала.

Протягом 2024 2025 років, вважаючи себе платником єдиного податку 2 групи (ставка 20%), позивач здійснювала перерахування єдиного податку, у сумі і строки, встановлені статтею 293 , пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України для платників єдиного податку 2 групи та подавала до податкового органу відповідну звітність, у порядку та у строки, встановлені підпунктами 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 України , пункту 296.2 статті 296 ПК також для платників єдиного податку 2 групи.

20.02.2025 позивачем подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2024 рік, яка прийнята відповідачем 20.02.2025, про що свідчить квитанції від 20.02.2025 № 2.

Листом Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 26.09.2025 № 83317/6/04-36-24-11-11 повідомлено позивача про те, що позивач, зокрема, з 31.07.2024 по теперішній час застосовує загальну систему оподаткування.

Позивач вважає, що податковим органом поза увагою залишена заява про обрання спрощеної системи оподаткування (2 група, ставка 20%) від 31.07.2024, за наслідками якої не прийнято відповідного рішення, у зв`язку з чим звернулася до суду із цим позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді К.І. Ремез.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

15.12.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України ОСОБА_1 зареєстрована, як фізична особа - підприємець 31.07.2024 (номер державної реєстрації 000611206) та перебуває на обліку в ГУ ДПС.

Під час проведення державної реєстрації ФОП ОСОБА_1 через портал «Дія» подано до ГУ ДПС заяву про застосування спрощеної системи оподаткування (далі Заява) від 31.07.2024 №1366412.

За результатами розгляду Заяви встановлено порушення пп. 291.5.8 п. 291.5. ст. 291 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), а саме: не можуть бути платниками єдиного податку першої третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг , крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Станом на дату подання Заяви 31.07.2024, згідно даних інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 18050400 наявний податковий борг по єдиному податку у сумі 140,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та на підставі п. 299.5 ст. 299 Кодексу, ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направлено лист з повідомленням про вручення від 02.08.2024 №5725/АП/04-36-52-01-08 щодо відмови в застосуванні спрощеної системи оподаткування.

Лист повернуто до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 21.08.2024 з приміткою «за закінченням терміну зберігання».

З огляду на викладені обставини, ГУ ДПС вважає, що доводи, аргументи та мотиви викладені позивачем в позовній заяві є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

26.12.2025 через підсистему "Електронний Суд" позивач подала до суду заяву про зміну предмету позову.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 у задоволенні заяви про зміну позовних вимог відмовлено.

Згідно положень статті 262 КАС України, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 31.07.2024 для проведення державної реєстрації в якості фізичної особи-підприємця через Єдиний портал державних послуг «Дія» подані: 1) заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем та 2) заява про обрання спрощеної системи оподаткування (2 група, ставка 20%).

31.07.2024 позивача ОСОБА_1 зареєстровано фізичною особою-підприємцем та взято на облік у Головному управління платника податків 01.08.2024 ДПС у Дніпропетровській області, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дата та номер запису в ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 31.07.2024 № 000611206, запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця або підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця припинено - відомості відсутні. Основним видом економічної діяльності є 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах. Дата формування виписки 01.08.2024.

За результатами розгляду Заяви про обрання спрощеної системи оподаткування (2 група, ставка 20%) встановлено порушення пп. 291.5.8 п. 291.5. ст. 291 Податкового кодексу України (далі - Кодекс), а саме: не можуть бути платниками єдиного податку першої третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг , крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Станом на дату подання Заяви 31.07.2024, згідно даних інтегрованої картки платника по коду бюджетної класифікації 18050400 наявний податковий борг по єдиному податку у сумі 140,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та на підставі п. 299.5 ст. 299 Кодексу, ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направлено лист з повідомленням про вручення від 02.08.2024 №5725/АП/04-36-52-01-08 щодо відмови в застосуванні спрощеної системи оподаткування.

Лист повернуто до ГУ ДПС у Дніпропетровській області 21.08.2024 з приміткою «за закінченням терміну зберігання».

Протягом 2024 2025 років, вважаючи себе платником єдиного податку 2 групи (ставка 20%), позивач здійснювала перерахування єдиного податку, у сумі і строки, встановлені статтею 293, пунктом 295.1 статті 295 Податкового кодексу України для платників єдиного податку 2 групи та подавала до податкового органу відповідну звітність, у порядку та у строки, встановлені підпунктами 49.18.3 пункту 49.18 статті 49 України , пункту 296.2 статті 296 ПК також для платників єдиного податку 2 групи.

20.02.2025 позивачем подана податкова декларація платника єдиного податку фізичної особи підприємця за 2024 рік, яка прийнята відповідачем 20.02.2025, про що свідчить квитанції від 20.02.2025 № 2.

Листом Головне управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області від 26.09.2025 № 83317/6/04-36-24-11-11 повідомлено позивача про те, що позивач, зокрема, з 31.07.2024 по теперішній час застосовує загальну систему оподаткування.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен повинен сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, п.291.2 ст.291 ПК України визначено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (п.291.3 ст.291 ПК України).

Відповідно до п.п.299.1, 299.2 ст.299 ПК України, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.

Отже, відповідальним за реєстрацію та ведення реєстру платників єдиного податку є ДПС України як центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до п.299.6 ст.299 ПК України, підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно: 1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу; 2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації; 3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Отже, податковим кодексом України передбачено вичерпний перелік випадків, за наявності яких контролюючий орган відмовляє суб`єкту господарювання у реєстрації платником єдиного податку.

Згідно з пп.291.5.8 п.291.5 ст.291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп платники податків, які на день подання заяви про реєстрацію платником єдиного податку мають податковий борг, крім безнадійного податкового боргу, що виник внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Таким чином, однією з підстав для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку згідно з пп.299.6.1 п.299.6 ст.299 ПК України є невідповідність такого суб`єкта господарювання вимогам, встановленим ст.291 ПК України.

Тобто, підставою для контролюючого органу при прийнятті рішення про відмову у реєстрації фізичної особи-підприємця платником єдиного податку є наявність на день подання заяви у такого платника податків податкового боргу зі сплати податків та зборів, за якими визначені грошові зобов`язання.

У разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку (п.299.5 ст.299 ПК України).

За наявними у матеріалах справи доказами суд позбавлений можливості дійти висновку про відсутність податкового боргу у позивача на момент звернення із заявою про обрання спрощеної системи оподаткування (2 група, ставка 20%) від 31.07.2024, отже, суд вважає, що відповідач діяв правомірно.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. 132, 134, 143, 241-246, 252, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.І. Ремез