Справа № 695/926/25
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/926/25

номер провадження 2-а/695/30/25

24 грудня 2025 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Середи Л.В.,

за участю:

секретаря с/з Оніщенко Н.В.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Золотоноша справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 132 від 21.02.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на те, що оскаржувана постанова була винесена в день його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 без попереднього належного повідомлення про дату, час та місце розгляду адміністративної справи. Так 21.02.2025 під час візиту до ІНФОРМАЦІЯ_3 (за попередньою повісткою для уточнення даних), позивачу повідомили, що він перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому його дані не були оновлені у системі. Позивача, нібито, викликали повісткою (яку направили на стару адресу) та він 21.01.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. При цьому позивачу не було надано час для підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення, а розгляд справи відбувся як тільки він прийшов до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Позивач наголошує, що не отримував жодних викликів (повісток, дзвінків) на засідання, що є порушенням вимог ст. 277-2 КУпАП та позбавило його права на захист, передбаченого ст. 268 КУпАП. Також позивач вказує, що підставою для штрафу стала нібито неявка за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка була надіслана поштою. Однак, з 29.08.2024 року позивач офіційно знятий з обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 та взятий на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що свідчить відмітка у військово-обліковому документі. При цьому 29.08.2024 були оновлені його облікові дані у яких, серед іншого, зазначено інше місце проживання позивача. Таким чином повістку про виклик позивача відповідач направляв на адресу по якій позивач вже не проживав та не був зареєстрований. Позивач стверджує, що вчасно оновив дані (16.07.2024 через ТЦК), а отже, факт надсилання повістки за застарілою адресою є помилкою органу владних повноважень, а не його виною.

Не дивлячись на заперечення позивача, його все ж було притягнуто до адміністративної відповідальності.

За цих підстав позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.02.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено обов`язок відповідача, у відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, надати всі матеріали, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті рішення, вчиненні дії, з приводу яких подано позов.

У судове засідання позивач не з`явився, скерував до суду заяву у якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, на задоволенні позову наполягав.

Представники відповідача у судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Про причини неявки суд не повідомили. Відзив не надали.

Відповідно до ч. 1ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Крім того ч. 2ст. 175 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на вказане, враховуючи, що ч. 1ст. 286 КАС України передбачено обмежений строк вирішення судом справ цієї категорії, суд вирішив провести розгляд на підставі доказів, наявних в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам, як адміністративним судам, підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно оскаржуваної постанови, остання винесена 21.02.2025 року, а позовна заява подана до суду 27.02.2025, тобто в строк визначений ч. 2 ст. 286 КАС України.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, відповідні керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.235КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що вказує на правильно обраного позивачем відповідача.

Відтак позивачем вірно дотримано вимоги підсудності, строків подання позову та вірно обрано відповідача.

Судом встановлено, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову, відповідно до якої 21 лютого 2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , в порушення вимог частин 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пунктів 1, 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року, відповідно до Указу Президента № 65/2022 від 24.02.2022 року (зі змінами), відповідно до ст. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ №560 від 16.05.2024 року, будучи належним чином оповіщеним поштовим оператором «Укрпошта» 20.01.2025 про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 (поштове відправлення направлялось на адресу задекларованого /зареєстрованого місця проживання громадянина та повернуте з приміткою «адресат відсутній за вказаною адресою») не прибув, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Зазначеною постановою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Статтею 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до якої в редакції на час виникнення спірних правовідносин. Порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.1 ст.210-1 КУпАП). Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.210-1 КУпАП). Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.3 ст.210-1 КУпАП).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Отже, на дату винесення відповідачем спірної постанови в Україні діяв особливий період, що є підставою для застосування ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

З метою належного з`ясування обставин справи 05.11.2025 ухвалою суду було витребувано докази із ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме копії матеріалів адміністративної справи, на підставі яких начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було винесено постанову № 132 від 21.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 .

На виконання вказаної ухвали суду відповідачем надано копію оспорюваної постанови від 21.02.2025, копію паспорта позивача, та довідку «Укрпошта» про причини повернення поштового відправлення, відповідно до якого поштове відправлення повергнуто 20.01.2025 у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Інші дані суду не надані.

Надаючи оцінку доказам, які надані сторонами суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Суд наголошує, що реалізація зазначених повноважень керівником ТЦК та СП не є дискреційною у вільному розумінні, а чітко обмежена встановленою законом процедурою. Посадова особа, яка розглядає справу, зобов`язана суворо дотримуватися вимог КУпАП щодо порядку виклику особи, складання протоколу (у передбачених законом випадках), ознайомлення з матеріалами справи та забезпечення права особи на захист. Недотримання керівником територіального центру комплектування процедурних гарантій, визначених статтями 254, 258, 268 та 277-2 КУпАП, нівелює законність прийнятого за результатами розгляду рішення та є самостійною підставою для визнання постанови протиправною

Згідно зі ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до відповідальності, має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази та користуватися правничою допомогою. Статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи.

Поруч із вказаним судом встановлено, що постанова № 132 була винесена 21.02.2025 безпосередньо в день з`явлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за іншим викликом. Відповідач не надав доказів того, що ОСОБА_1 був заздалегідь повідомлений про те, що саме 21.02.2025 відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення. Фактично, розгляд справи відбувся миттєво («на місці»), що позбавило позивача можливості підготуватися до захисту, надати докази оновлення даних та скористатися допомогою адвоката.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 КУпАП, складання протоколу є обов`язковим етапом фіксації правопорушення. Спрощений порядок (без протоколу) за ст. 258 КУпАП у справах ТЦК можливий лише за сукупності двох умов:

1.Особа не з`явилася на виклик без поважних причин.

2.ТЦК має підтвердні документи про отримання особою такого виклику.

Як вбачається з матеріалів справи, поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 повернулося до ТЦК 20.01.2025 з відміткою «адресат відсутній». Тобто, підтвердження отримання виклику у відповідача відсутнє. Відомостей про те чи був по даному факту складений протокол матеріали справи не містять, а відповідачем на виконання ухвали суду про витребування доказів від 05.11.2025 відомості про таке надано не було.

За таких обставин, винесення постанови без складання протоколу є грубим порушенням ст. 258 КУпАП.

Постанова № 132 не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки в ній не вказано конкретний час та дату, коли ОСОБА_1 ніби-то мав прибути до ТЦК. Також у постанові зазначено, що позивач порушив ст. 22 Закону «Про мобілізацію», але не вказано, які саме дані він не надав або яку дію не вчинив, враховуючи, що його дані вже були актуалізовані в базі « ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

До позовної заяви позивачем додано копію військово-облікового документа позивача із відміток якого вбачається, що позивач знятий з обліку ІНФОРМАЦІЯ_8 та 29.08.2024 та взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_9 04.09.2024.

З доданого позивачем витягу з реєстру територіальної громади взятого з інформаційної системи Державної міграційної служби вбачається, що адреса місця проживання ОСОБА_1 зазначена як АДРЕСА_1 , дата реєстрації 05.09.2024

Відповідно до примітки до ст. 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Таким чином, законодавець визначив умову, за якої положення ст.210-1 КУпАП не застосовуються.

З наявних матеріалів справи не вбачається, що відповідачем вживалися заходи щодо отримання персональних відомостей позивача в порядку електронної інформаційної взаємодії з інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, і що внаслідок проведених заходів такі відомості отримати не вдалося.

Отже, відповідачем не доведено наявності передбачених законом умов, за яких позивач міг бути притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП (у розумінні примітки до ст.210 КУпАП), як і не доведено відсутності підстав для застосування у спірному випадку примітки до ст. 210 КУпАП.

Суд звертає увагу на те, що згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В адміністративному процесі у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

З аналізу означених норм процесуального права можна виснувати, що в адміністративному процесі обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Разом із тим, відповідачем жодного доказу обставин, що викладені в постанові за справою про адміністративне правопорушення суду не надано.

Водночас суд зазначає, що ним були створені усі процесуальні умови для своєчасного надання доказів на підтвердження правомірності винесення постанови за справою про адміністративне правопорушення, однак відповідач жодних доказів суду не надав.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначені вище норми процесуального права, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72, 77, 90, 241 - 247, 255, 286, 289, 292, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 132 від 21.02.2025 ОСОБА_2 за справою про адміністративне правопорушення, яке накладено на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту.

Суддя Середа Л.В.