Справа № 522/23192/25
Суддя: Чорнуха Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/534/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Чорнухи Ю.В.,

за участі секретаря судового засідання Юрченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення про примусове повернення в країну походження,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення про примусове повернення в країну походження, у якому позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення від 24.09.2025 № 019439 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, виданого щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_4 є громадянином Республіки Молдова, згідно паспорту від 21.10.2024. Рішенням про примусове повернення до країни походження від 24.09.2025, прийнятим відповідачем, позивач був зобов`язаний повернутися до країни походження Республіки Молдова. Також щодо позивача була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення від 24.09.2025 за ч. 1 ст. 203 КУпАП. Позивач має цивільну дружину українку, підтримує Україну у війні. Однак, відповідач не перевірив наявність родинних зв`язків позивача на території України. Також в оскаржуваному рішенні не зазначеного аналізу наявності обставин, передбачених ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідач не взяв до уваги, що позивач безперервно проживає на території України, не перевірив наявність соціальних зв`язку позивача, не провів належного аналізу можливих ризиків переслідувань при поверненні до країни громадянської належності. В інших країнах у позивача немає місця проживання, джерела доходу, близьких родичів та друзів.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.10.2025 відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи на 14.11.2025.

03.11.2025 до суду від Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області надійшла заява про неотримання копії позовної заяви та відсутність можливості подати відзив на позовну заяву.

13.11.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Гареєва Є.Ш. надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання часу відповідачу подати відзив на позовну заяву.

У судове засідання 14.11.2025 учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили, розгляд справи відкладено на 01.12.2025 з урахуванням клопотань, які надійшли до суду від представників відповідача та позивача.

26.11.2025 до суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовним вимог у повному обсязі. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що 24.09.2025 під час проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері за адресою: м. Одеса, пр-т Князя Володимира Великового, 114/2, ринок «Північний» виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства шляхом перевищення встановленого строку перебування в Україні не більше як на 30 днів, у зв`язку з чим, останнього запрошено до приміщення Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області. В результаті проведеної перевірки встановлено, що при перетині державних кордонів Республіки Молдова та України, ОСОБА_3 володіє та користується двома паспортними документами Республіки Молдова на його ім`я: серії та номеру НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , які змінює з певною періодичністю для в`їзду і виїзду, починаючи з 28.07.2024. Станом на 24.09.2025 позивач перевищив встановлений строк перебування в Україні на 8 днів та проживав на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні. Дозволений строк перебування ОСОБА_3 на території України закінчився 16.09.2025, до ГУ ДМС в Одеській області або інших територіальних підрозділів ДМС України щодо продовження строків перебування або з інших підстав позивач не звертався, із заявою про визнання біженцем або собою, яка потребує додаткового захисту, не звертався, не вчиняв жодних дій для легалізації власного становища. Позивач до підрозділів ДМС України для добровільного повернення до країни походження або третьої країни не звертався. З метою забезпечення вимог законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Одеській області прийняло рішення № 019439 про примусове повернення позивача в країну походження або третьої країни.

01.12.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Гареєва Є.Ш. надійшла заява про відкладення розгляду справи для надання часу відповідачу подати відзив на позовну заяву.

У судове засідання 01.12.2025 з`явився представник відповідача Саркісян А.Р., інші учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Розгляд справи відкладено на 10.12.2025.

09.12.2025 до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Гареєва Є.Ш. надійшла заява про відкладення розгляду справи для ознайомлення з відзивом та підготовки процесуальної позиції у справі.

У судове засідання 10.12.2025 учасники справи не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив) (ч. 1 ст. 269 КАС України).

Адміністративні справи, визначені ст. 288 КАС України підлягають розгляду впродовж 10 днів.

Із зазначених норм вбачається, що справи щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України відносяться до категорії термінових адміністративних справ та має бути розглянута впродовж десяти днів. При цьому, неявка належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.01.2023 у справі № № 9901/278/21 зазначила, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Враховуючи, що справа відноситься до категорії термінових справ, позивач та його представник тричі не з`являлись у судові засідання, причини неявки суду не повідомляли, відзив на позовну заяву був направлений на поштову адресу позивача, а також наявний у матеріалах справи з 26.11.2025, однак, представник позивача до 10.12.2025 не вжив заходів для ознайомлення з відзивом на позовну заяву, у терміновій категорії справ не передбачено подання відповіді на відзив, з огляду на те, що ініціювавши судовий розгляд позивач та його представник повинні активно використовувати свої процесуальні права, однак, позивач та його представник відповідних дій не вчиняють та у судові засідання не з`являються, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про розгляд справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 КАС України суд 10.12.2025 перейшов до стадії ухвалення судового рішення, та відклав ухвалення та проголошення до 26.12.2025, з урахуванням відсутності електропостачання у приміщенні суду та перебування судді у відпустці з 19.12.2025 до 22.12.2025.

Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та надавши оцінки всім аргументам учасників справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 33 Конституції України, кожному хто на законних підставах перебуває на території України, гарантуються свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 26 Конституції України визначено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За правилами ч. 7 ст. 5 КАС України, іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України (далі - Закон № 3773-VI).

Іноземці та особи без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, - іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI).

Нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України (п. 14 ч. 1 ст. 1 Закону № 3773-VI).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку.

Відповідно до п. 1 Порядку обчислення строку тимчасового перебування в Україні іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 884 від 20.07.2015 (надалі Порядок № 884), громадяни держав з безвізовим порядком в`їзду можуть тимчасово перебувати на території України не більше ніж 90 днів протягом 180 днів, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України.

Обчислення дозволеного іноземцю, який є громадянином держави з безвізовим порядком в`їзду (далі - іноземець), строку перебування на території України здійснюють посадові особи Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужби) та Державної міграційної служби України (далі - ДМС) в межах повноважень, визначених законодавством України (п. 2 Порядку № 884).

Згідно п. 4 Порядку № 884 під час перебування на території України обчислення дозволеного іноземцю строку перебування здійснюють посадові особи ДМС шляхом відрахування 180 днів назад від дня контролю (дня, на який необхідно визначити законність перебування іноземця на території України). Іноземець не порушив зазначений строк, якщо в межах цього 180-денного періоду він перебував на території України не більше 90 днів. У разі виявлення перевищення іноземцем дозволеного йому строку перебування на території України посадова особа ДМС діє відповідно до Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення Державною міграційною службою України, затвердженої наказом МВС від 28 серпня 2013 року № 825, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1654/24186.

Частина 1 статті 26 Закону № 3773-VI встановлює, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України (ч. 2 ст. 26 Закону № 3773-VI).

Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду (ч. 4 ст. 26 Закону № 3773-VI).

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення (ч. 5 ст. 26 Закону № 3773-VІ).

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону № 3773-VI примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", а так само не може бути застосовано до осіб, які не мають документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України (такі іноземці та особи без громадянства затримуються у встановленому законом порядку з метою ідентифікації, документування та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або примусового видворення відповідно до цього Закону). Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій або двадцять четвертій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт збройної агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Про територіальну цілісність України" від 27 березня 2014 року № 68/262.

Суд встановив, що позивач ОСОБА_2 ( ОСОБА_4 згідно перекладу позивача, ОСОБА_3 згідно перекладу відповідача), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином Республіки Молдова та документований паспортом громадянина Республіки Молдова НОМЕР_2 , виданим 21.05.2024, дійсним до 21.05.2034.

Згідно відомостей Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, при перетині державного кордону України громадянин Республіки Молдова ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період 180 днів назад від дня складення оскаржуваного рішення про примусове повернення користувався двома документами серії і номер: АР0556285, АР0770668.

Згідно результатів розрахунку дозволеного строку перебування позивача на території України, здійсненого станом на 24.09.2025, кількість днів перебування у періоді контролю 98, перевищення днів 8. Зазначений розрахунок підтверджується відомостями Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, щодо перетину державного кордону України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отже, обставин перевищення строку перебування позивача на території України підтверджена доказами, наявними у матеріалах справи.

Позивач вказану обставину не заперечує, а у позовній заяві висловлює свою незгоду із прийнятим рішенням про примусове повернення, посилаючись на наявність соціальних зв`язків в Україні, не врахвування відповідачем, що позивач постійно проживає на території України, не здійснення відповідачем перевірки щодо наявності обставин, які перешкоджають примусовому поверненню позивача в країну походження або третю країну.

Згідно відомостей Державної міграційної служби України позивачу не видавались будь-які документи органами України. Що свідчить про те, що у позивача відсутні документи, які надають йому право перебувати на території України понад строк, визначений Порядком № 884. В той же час, 18.02.2025 щодо позивача приймалось рішення про примусове повернення, яке було виконано.

24.09.2025 щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД 012349 у зв`язку з порушенням законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищення встановленого строку перебування в Україні не більше як на 30 днів, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП.

24.09.2025 щодо ОСОБА_3 складено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МОД 012477 у зв`язку з порушенням законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: перевищення встановленого строку перебування в Україні не більше як на 30 днів, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 гривень.

В цей же день штраф у розмірі 1700,00 гривень сплачений позивачем.

24.09.2025 Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області прийняте рішення № 019439 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства щодо громадянина Республіки Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з встановленням, що особа перебуває на території України більше ніж 90 днів протягом 180 днів. Перебуваючи на території України, постійного місця проживання та законного джерела існування не має. Станом на 24.09.2025 перебуває на території України незаконно. Вирішено: примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіки Молдова ОСОБА_3 / ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) зазначене рішення отримав 24.09.2025.

Позивач, посилаючись у позовній заяві на наявність сталих соціальних зв`язків, проживання у фактичних шлюбних відносинах, наявність роботи на території України, жодного відповідного доказу суду не надав. За таких обставин посилання позивача на порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

У позовній заяві не наведено будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для звернення позивача із заявою про визнання його біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захист. Докази звернення відповідач до територіальних органів ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту в Україні в матеріалах справи відсутні. Докази того, що в країні походження відповідач піддавався переслідуванням за політичні чи релігійні переконання, расові або етнічні ознаки, віросповідання, національність, громадянство (підданство), належності до певної соціальної групи або політичні переконання, існування загрози життю, безпеці чи свободі позивача в країні походження матеріали справи не містять.

У п. 47 постанови від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 Велика Палата Верховоного Суду зазначила, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи, що позивач перебуває на території України більше ніж 90 днів протягом 180 днів, хоча і законно прибув в Україну, але після закінчення визначеного терміну перебування не вжив заходів для отримання права подальшого перебування на території України, докази наявності обставин, визначених ч. 8 ст. 26 Закону № 3773-VI, які перешкоджають поверненню особи в країну походження або третю країну, в матеріалах справи відсутні, позивач не надав суду докази наявності сталих соціальних зв`язку в Україні, перебування у шлюбі, працевлаштування, не надав доказів звернення з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, наявності обставин, які загрожують життю та здоров`ю позивача у країні походження або третій країні, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваного рішення № 019439 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 24.09.2025 та відсутність підстав для його скасування.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення про примусове повернення в країну походження слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. ст. 2, 4, 5, 7-9, 20, 72-79, 90, 241-246, 250, 255, 289 КАС України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про визнання протиправним, скасування рішення про примусове повернення в країну походження відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Юлія ЧОРНУХА