Справа № 160/25718/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЦарікової О.В.,
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.
позивача представника відповідача ОСОБА_1 Малєжик Т.А.
10.09.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області щодо неприйняття рішення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Михайлівка від 27 березня 2025 року, заявою про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України";
На повторне звернення позивача до Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, відповідач листом від 04.04.2025 №1216-1119/1216-25 повідомив, що 27.03.2025 Управління повернуло матеріали справи ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що при опрацюванні зазначених матеріалів встановлено, що у справі містяться розбіжності даних, оскільки заява сформована щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але до матеріалів справи долучена заява про видачу паспорта СРСР зразка 1974 року на персональні дані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На повторне звернення позивача до Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, відповідач листом від 02.05.2025 №К-356/6/1201-25/1201.4.4/5578-25 запропонував усунути вказані розбіжності, виявлені в матеріалах спрпви.
Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.09.2025 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.
Протокольною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2025 оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 17.12.2025.
Протокольною ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 22.12.2025.
Позивач в судовому засіданні, призначеному на 22.12.2025, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 22.12.2025, обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.
03.08.2023 до Новокодацького відділу у м. Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою, написаною у довільній формі, звернувся громадянин ОСОБА_1 з приводу оформлення паспорта громадянина України у зв`язку з втратою паспорта громадянина колишнього СРСР зразка 1974-го року серії НОМЕР_1 , виданого 31.10.1989 в м. Синельникове Дніпропетровської області. До даної заяви були додані копії виданих на ім`я заявника довідок про звільнення від 01.08.2000 та від 15.02.2003, в яких зазначена дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ; та копія втраченого паспорта, в якому дата народження (неповна) зазначена сентября 1960 г. (мовою оригіналу). За вих. № 1216-1010/000186-23 від 04.08.2023 ОСОБА_1 була надана відповідь з роз`ясненням процедур оформлення та видачі паспорта громадянина України у вигляді картки типу ID та встановлення належності до громадянства України.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2025 року заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту постійного проживання на території України задоволено. Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, на території України станом на 24 серпня 1991 року. 07.03.2025 громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Михайлівка Синельниківського району Дніпропетровської області, звернувся до Відділу № 7 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України».

07.03.2025 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся до Відділу № 7 у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України».

На підставі даних пояснень Відділом № 7 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області була направлена доповідна записка на ім`я начальника відділу з питань громадянства ГУ ДМС у Дніпропетровській області за вих. № 1216/2913-25 від 12.03.2025, в якій було зазначено, що в ході перевірки документів було встановлено, що надані до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська разом з позовною заявою документи мають розбіжності в році народження заявника, а саме « 1960» замість « 1961», тому він звернувся до суду з клопотанням про зазначення в рішенні суду про встановлення факту постійного проживання на території України правильного року його народження, а саме 1961 рік. Також вказані розбіжності маються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, про розірвання шлюбу, про народження дітей. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) може внести зміни та виправити розбіжності тільки при наявності паспорта громадянина України у заявника, стосовно якого маються розбіжності. Було зазначено, що після отримання паспорта громадянина України ОСОБА_1 зобов`язується звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Новокодацькому та Чечелівському районах у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) за адресою: м. Дніпро, просп. Лесі Українки, 67 з питання внесення його правильного року народження в реєстрі про шлюб, про розірвання шлюбу та народженні дитини.

12.03.2025 матеріали справи про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» відносно ОСОБА_1 були направлені Відділом № 7 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області на подальший розгляд до ГУ ДМС у Дніпропетровській області.

27.03.2025 за вих. № 1201.4.4-3829/12.2-25 ГУ ДМС у Дніпропетровській області матеріали справи за заявою від 07.03.2025 у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повернуті до територіального підрозділу в зв`язку з тим, що матеріали справи не відповідають вимогам «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215, а саме: при опрацюванні зазначених матеріалів встановлено, що у справі містяться розбіжності даних заявника:

- Заява сформована у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але до матеріалів справи долучена заява про видачу паспорта колишнього СРСР зразка 1974 року, на персональні дані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3

- Згідно Повного витягу з ДРАЦСГ щодо актового запису про народження дитини та актового запису про шлюб вказана особа містить персональні дані особи на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3

- Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.01.2025 про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме - факт постійного проживання особи на 24.08.1991 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - За даними ДРАЦСГ актова запис про народження у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня. Є актова запис у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В листі за вих. № 1201.4.4-3829/12.2-25 зазначено про доцільність долучення до матеріалів справи: рішення суду, про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є однією і тією ж особою; та рішення суду про факт належності актового запису про народження за ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

01.05.2025 до ГУ ДМС у Дніпропетровській області надійшло звернення ОСОБА_1 щодо розгляду його заяви від 07.03.2025 та оформлення йому процедури встановлення належності до громадянства України. 02.05.2025 за вих. №К-356/6/1201-25/1201.4.4/5578-25 ГУ ДМС у Дніпропетровській області надано відповідь ОСОБА_1 та повідомлено про усунення вказаних вище виявлених розбіжностей в його персональних даних. Також було наголошено про вимоги п. 90 Порядку, якими визначено, що у випадку не усунення заявником виявлених недоліків (загальний термін розгляду справи не перевищує тримісячний строк), приймається рішення про припинення провадження за заявою.

07.06.2025 у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не усунув вказані вище розбіжності у встановлений законодавством термін, Відділом № 7 у місті Дніпрі ГУДМС у Дніпропетровській області прийнято рішення про припинення провадження за заявою ОСОБА_1 в зв`язку з тим, що матеріали справи не відповідають вимогам «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215.

07.06.2025 за вих. № 1216-1704/1216-25 Відділом № 7 у місті Дніпрі ГУ ДМС у Дніпропетровській області надісланий лист позивачу про припинення розгляду справи за його заявою про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» та повідомлено про можливість повторно подати заяву про встановлення належності до громадянства України на підставі пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про громадянство України» після усунення розбіжностей.

Не погодившись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Метою встановлення будь-якого факту, що має юридичне значення, є можливість скористатися правом, яке надане заявнику відповідно до чинного законодавства України, але через неможливість документального підтвердження не може бути реалізованим. Мета дозволяє визначити коло заінтересованих осіб, а також докази, які мають бути досліджені під час судового розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону № 2235-III громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Згідно із статтею 3 Закону № 2235-III громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом № 2235-III(13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені в пункті 2, -з 13 листопада 1991 року, а в пункті 3, -з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Відповідно до статті 5 Закону № 2235-III документами, що підтверджують громадянство України, зокрема, є паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з підпунктом "а" пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру.

Частиною першою статті 4 Закону № 5492-VI передбачено, що Реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону № 5492-VIідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У випадку, якщо картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних обліках територіального органу ДМС, запити щодо перевірки документів та зазначеної заявником інформації надсилаються, зокрема, до Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби України для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інформаційних баз, картотек, у тому числі фотозображення особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

У разі відсутності в ДМС інформації про належність особи до громадянства України територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС проводить перевірку факту належності особи до громадянства України, у тому числі шляхом надіслання до Міністерства закордонних справ України, закордонної дипломатичної установи запитів щодо набуття особою громадянства України, перебування на постійному / тимчасовому консульському обліку, оформлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України.

Рішення щодо оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України.

Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області відмовило ОСОБА_1 в оформленні паспорта у зв`язку з тим, що не підтверджена його належність до громадянства України, тобто з тих підстав, що його особу як громадянина України не ідентифіковано.

Факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року має значення для встановлення належності заявника до громадянства України та в подальшому отримання паспорта громадянина України (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року в справі № 161/9609/22 (провадження № 61-12995сво22), постанови Верховного Суду від 08 травня 2024 рокув справі № 753/19773/21(провадження № 61-8482св23), від 30 квітня 2024 рокув справі № 180/1326/23(провадження № 61-2217св24).

Як вже зазначалося, рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.01.2025 по справі №205/10632/24 встановлено факт постійного проживання в Україні ОСОБА_1 на 24 серпня 1991 року.

Процедура встановлення належності до громадянства України не застосовується до особи, що вже отримала паспорт громадянина України.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 757/44694/17-ц (провадження № 61-14495св18), на яку посилається заявник у касаційній скарзі.

Відповідно до Закону України Про громадянство України рішення про відмову в оформленні, обміні та у видачі паспорта може бути оскаржено заявником в адміністративному порядку або до суду. ДМС, територіальний орган ДМС мають право переглянути рішення, прийняте відповідно територіальним органом / територіальним підрозділом ДМС, і за наявності підстав зобов`язати його скасувати попереднє рішення про відмову в оформленні, обміні та у видачі паспорта та прийняти нове рішення на підставі раніше поданих документів.

Заявник не позбавлений можливості повторно звернутися за оформленням паспорта, надавши необхідні документи.

В матеріалах справи наявна відповідь Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 04.04.2025 №1216-1119/1216-25 на заяву позивача від 27.03.2025, з якої вбачається, що у зв`язку з наявними розбіжностями у матеріалах справи, а саме: дати народження ОСОБА_1 є доцільним долучити до матеріалів справі рішення суду про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є однією і тією ж особою, та рішення суду про факт належності актового запису про народження за ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявник має право подати повторно заяву про встановлення належності до громадянства України згідно п.1 ч.1 ст.3 Закону України Про громадянство України після усунення розбіжностей в рішенні Ленінського районного суду м.Дніпропетровська.

Враховуючи вищевказану відповідь, суд зазначає, що заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Україна, Дніпропетровська область, Синельниківський район, с. Михайлівка, від 27.03.2025 року про встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про громадянство України" фактично розглянута Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, покладений на суб`єкта владних повноважень даною нормою тягар доказування правомірності свого рішення не звільняє позивача від обов`язку доказування своїх тверджень чи заперечень.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Проте, позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог.

Суд зазначає, що всі інші аргументи сторін досліджені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки наведених висновків суду не спростовують.

Підсумовуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні, оскільки у задоволенні позову відмовлено.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7; ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, відмовити повністю.

Розподіл судових витрат між сторонами не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимогстатті 255 Кодексу адміністративного судочинства Українита може бути оскаржене в строки, передбаченістаттею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 грудня 2025 року.

Суддя О.В. Царікова