Справа № 240/30683/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/30683/23

категорія 112030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 із позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за грудень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000 гривень за грудень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів її сином, ОСОБА_2 , з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1 , проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 . 29.12.2022 ОСОБА_2 зник безвісти. У період із 03.12.2022 по 17.12.2022 та із 21.12.2022 по 29.12.2022 ОСОБА_2 брав безпосередню участь в бойових діях у відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 року № 3433. У зв`язку з чим, позивач вважає, що набула право на отримання збільшеної додаткової грошової винагороди до 100 000 грн. відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях. У зв`язку з чим, в інтересах позивача, як матері солдата ОСОБА_2 , адвокатом Мандриком В.В. була направлено запит до військової частини НОМЕР_1 із проханням, зокрема, надати інформацію та належним чином завірені документи про причини та підстави ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р., починаючи з 29.12.2022 р. по теперішній час. Листом відповідача від 08.09.2023 року було надано відповідь із якої встановлено, що солдата ОСОБА_2 було позбавлено додаткової грошової винагороди за грудень 2022 року, у зв`язку із тим, що у період із 18 по 20.12.2022 він знаходився у самовільному залишенні військової частини. Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію мотивував тим, що службовим розслідуванням на підставі якого прийнято командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.01.2023 № 50 було встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 встановлено його вину, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вказано вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, досліджено причини та умови, що сприяли правопорушенню. Позивачем не оскаржується наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.01.2023 № 50, не спростовано сам факт самовільного залишення військової частини та не доведено, що наказ командира військової частини суперечить нормам права та прийнятий всупереч встановленої форми і порядку. Таким чином, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити з огляду на їх безпідставність та недоведеність.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю зниклого 29.12.2022 безвісти солдата ОСОБА_2 , який проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

У період із 03.12.2022 по 17.12.2022 та із 21.12.2022 по 29.12.2022 ОСОБА_2 брав безпосередню участь в бойових діях у відсічі і стримуванні збройної агресії Російської Федерації, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 року № 3433.

У подальшому, в інтересах позивача, як матері солдата ОСОБА_2 , адвокатом Мандриком В.В. була направлено запит до військової частини НОМЕР_1 із проханням, зокрема, надати інформацію та належним чином завірені документи про причини та підстави ненарахування та невиплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , грошового забезпечення та додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 р., починаючи з 29.12.2022 р. по теперішній час.

Листом Відповідача від 08.09.2023 року було надано відповідь із якої встановлено, що солдата ОСОБА_2 було позбавлено додаткової грошової винагороди за грудень 2022 року, у зв`язку із тим, що у період із 18.12.2022 по 20.12.2022 він знаходився у самовільному залишенні військової частини.

Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ст. 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-ІХ), у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 р. № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 14.03.2022 р. № 2119- ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18.04.2022 р. № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21.04.2022 р. № 2212-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. В подальшому, Указом Президента України від 17.05.2022 р. № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 22.05.2022 р. № 2263- ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Наразі, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, до 21 листопада 2022 року.

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України затверджено Постанову № 168 про «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Пунктами 1, 3 Постанови № 168 (в первісній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови.

Отже, положеннями наведеної Постанови передбачена виплата військовослужбовцям додаткової грошової допомоги у розмірі до 100 000 грн. за безпосередню участь у бойових діях.

Законом України від 24.03.1999 року №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено названий статут (далі Дисциплінарний статут).

Дисциплінарний статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Відповідно до ст. 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно з ст. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за №1503/31371 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 Розділу III Порядку рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Згідно з п. 6 розділу 6 Порядку №608, якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини (начальник) письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Судом встановлено, що солдат ОСОБА_2 проходить військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 .

18.12.2022 року під час проведення перевірки особового складу, в районі виконання бойового завдання НОМЕР_2 механізованим батальйоном поблизу с. Біла Гора Краматорського району Донецької області було виявлено відсутність ряду військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_2 подальшому, останній повернувся до військової частини 20.12.2022 о 13.00, про що було здійснено доповідь.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.01.2023 № 50 (копія наявна у матеріалах справи) за результатами службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби військовослужбовцями 2 механізованого батальйону вирішено:

«…11. За самовільне залишення мiсця служби без поважних причин, неналежне виконання вимог наказiв та iнших керiвних документiв, пов`язаних з виконанням обов`язкiв вiйськової служби, що негативно впливають на стан боєздатностi, бойової готовностi пiдроздiлу, що призвело до порушення вимог статтi 6, абзацiв 1, 2, 3, 5 статтi 11, статтi 127, абзацiв 4, 7, 8, 10, 15, 16 статтi 128 Статуту внутрiшньої служби Збройних Сил України, абзацу 3 статтi 3, абзацiв 2, 5, 6 статтi 4 Дисциплiнарного статуту Збройних Сил У країни, на солдата ОСОБА_3 , стрiльця-помiчника гранатометника 3 механiзованого вiддiлення 2 механiзованого взводу 6 механiзованої роти 2 механiзованого батальйону, накласти дисциплiнарне стягнення "Догана", не виплачувати в повному обсязi премiю та додаткову винагороду передбачену постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 28 лютого 2022 року № 168 та пункту 9.4 окремого доручення Мiнiстра оборони України «Про врегулювання виплати вiйськовослужбовцям додаткової винагороди» вiд 23.06.2022 № 912/з/29 за грудень 2022 року, зняти з грошового забезпечення за 18 грудня 2022 року та 19 грудня 2022, виплатити премiю у абсолютному розмiрi 90% за сiчень 2023 року у зв' язку з накладеним дисциплiнарним стягненням...».

В ході проведення службового розслідування були опитані та надали письмові пояснення щодо обставин самовільного залишення місця служби військовослужбовцями НОМЕР_2 механізованого батальйону: штаб-сержант ОСОБА_4 , головний сержант НОМЕР_2 механізованого батальйону, старший лейтенант ОСОБА_5 , заступник командира 6 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення НОМЕР_2 механізованого батальйону, молодший лейтенант ОСОБА_6 , заступник командира 5 механізованої роти з морально-психологічного забезпечення 2 механізованого батальйону.

Крім того, пояснення надав і сам солдат ОСОБА_2 , відповідно до яких останній пішов зі служби тому, що був морально виснажений, хотів змінити обстановку, відпочивши, прийшовши до тями знову готовий до виконання наказів командира, провину свою визнає, в подальшому обіцяє виправитись, не показувати поганий приклад своїм побратимам та не покидати місце служби без дозволу командира.

Службовим розслідуванням встановлено неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями і подією. Так, самовільне залишення місця служби призвело до порушення вимог статті 6, абзаців 1,2,4 статті 11, статей 16, 127, абзаців 1, 3-5, 7-8, 12, 15-17 статті 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2,3, абзаців 1, 5 статті 4 Дисциплінарного статуту.

Вина військовослужбовців виходячи з матеріалів службового розслідування виражається у формі прямого умислу, причинами та умовами вчинення правопорушення стали особиста недисциплінованість, низька правосвідомість, невиконання вимог чинного законодавства та нехтування ними.

Встановлено наявність обтяжуючих обставин правопорушення вчинення його в умовах воєнного стану. На підставі викладеного у діях військовослужбовців, зокрема солдата ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України, частиною 4 статті 408 Кримінального кодексу України.

Таким чином, службовим розслідуванням на підставі якого прийнято командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.01.2023 № 50 було встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 Позивачем, встановлено його вину, причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась, вказано вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено, досліджено причини та умови, що сприяли правопорушенню.

Позивачем не оскаржується наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 08.01.2023 № 50, не спростовано сам факт самовільного залишення військової частини та не доведено, що наказ командира військової частини суперечить нормам права та прийнятий всупереч встановленої форми і порядку.

Щодо позбавлення додаткової винагороди у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, слід зазначити таке.

У п. 15 розділу І «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженого 07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (надалі «Порядок»), зазначено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.

Згідно з п. 5 розділу XVI Порядку військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках: за невихід на службу (навчання) без поважних причин - за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Відповідно до підпункту 24, пункту 10, Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (зі змінами), міністр оборони України дає обов`язкові для виконання військовослужбовцями, державними службовцями і працівниками апарату Міноборони доручення.

Відповідно до підпункту 81, 82, пункту 4 Положення про Міністерство оборони України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 671 (зі змінами), Міноборони відповідно до покладених на нього завдань:

здійснює заходи, спрямовані на реалізацію соціально-економічних і правових гарантій військовослужбовцям, членам їх сімей та працівникам Збройних Сил, особам, звільненим у запас або - відставку, а також членам сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час проходження

військової служби або потрапили в полон у ході бойових дій (війни) чи під час участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки;

- здійснює відповідно до законодавства правовий і соціальний захист військовослужбовців, резервістів Збройних Сил, військовозобов`язаних, призваних на збори, членів їх сімей та працівників Збройних Сил.

Так, порядок і умови виплати додаткової винагороди в Збройних силах України станом на дату виникнення спірних правовідносин врегульовано було окремим дорученням Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 (далі Доручення).

У пункті 9 Доручення вказано, що до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень не включати військовослужбовців, які, зокрема самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць в якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (п. 9.4).

Таким чином, з огляду на самовільне залишення позивачем місця служби на підставі вищевикладених положень Порядку та Доручення солдату ОСОБА_2 вирішено не виплачувати премію та додаткову грошову винагороду за грудень 2022 року в повному обсязі.

Зауважимо, що можливість застосування положень Доручення як підстав для невиплати додаткової винагороди неодноразово підтверджено судовою практикою, зокрема постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.10.2023 по справі № 420/9672/23 (доступ за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114027660), постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2023 по справі № 420/8951/23 (доступ за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/114560410).

Щодо аргументу позивача про віднесення невиплати додаткової винагороди до виду дисциплінарної відповідальності, на думку позивача, невиплата додаткової винагороди (позбавлення права на додаткову винагороду), передбаченої Постановою № 168 відноситься до дисциплінарних стягнень, а його застосування знаходиться поза межами правового поля.

Категорично не погоджуємось із вказаними твердженнями з огляду на наступне. Відповідно до пункту 9.4 Окремого доручення визначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. не включати військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували за місяць в якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства) включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира.

Виходячи з такого формулювання мова йде саме про не включення до наказу про виплату додаткової винагороди, а не про застосування дисциплінарного стягнення.

Крім того варто врахувати, що відповідно до статті 1 Дисциплінарного статуту військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Згідно з статтею 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Враховуючи, що самовільне залишення військової частини є порушенням військової дисципліни та суперечить покладеним на позивача обов`язкам та змісту військової присяги, варто дійти до висновку, що військова частина діяла на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правомірно позбавила позивача права на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за грудень 2022 року.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322, 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович