Справа № 468/2670/25
Суддя: Муругов В. В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2670/25
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Муругова В.В, за участю секретаря Зарванської Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/2670/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування постанови ІНФОРМАЦІЯ_1 по накладенню на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП.

Посилаючись на неправомірність оскарженої ним постанови, позивач вказав, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, оскільки перебуває на військовому обліку, має бронювання від призову на військову службу під час мобілізації, вчасно уточнив облікові дані, у квітні 2022 року проходив ВЛК, визнаний придатним до військової служби з проходженням повторного огляду у 2027 році, тому не мав обов`язку проходити повторно ВЛК раніше встановленого строку як обмежено придатний до військової служби.

У зв`язку з цим позивач просив скасувати оскаржувану постанову № 724 від 05.11.2025 року та закрити провадження у справі, а також стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 484,48 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

26.11.2025 року позовна заява надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою від 28.11.2025 року відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, а також витребувані у КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Баштанської міської ради та у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 додаткові докази.

01.12.2025 року від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на обліку та за місцем проживання з метою повторного проходження медичного огляду як такий, що був визнаний обмежено придатним до військової служби 19.05.2008 року, тобто до набрання чинності Законом України від 12.02.2025 № 4235 ІХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». Отже, до 05.06.2025 року ОСОБА_1 був зобов`язаний пройти повторний медичний огляд, натомість цього обов`язку не виконав, а тому законно притягнутий начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності. Відповідач не заявляв клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України.

09.12.2025 року від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву (сформований в системі «Електронний суд» 14.12.2024 року), в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, оскільки відповідний ІНФОРМАЦІЯ_3 уповноважений законом на розгляд подібних справ. Крім того ІНФОРМАЦІЯ_4 в даній справі є належним відповідачем лише щодо питання розподілу судових витрат як орган державної влади, який має статус юридичної особи. При цьому відповідач не заявляв клопотань про зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу відповідно до ч.6 ст. 134 КАС України.

Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Дослідивши матеріали справи (копію ордеру про надання правничої допомоги; копію витягу № 272 від 22.02.2025 про бронювання військовозобов`язаного; копію військового квитка ОСОБА_1 ; копію договору про надання правничої допомоги від 20.11.2025 року; копію картки обстеження та медичного догляду військовозобов`язаного ОСОБА_1 ; квитанцію до прибуткового касового ордера № 020 від 20.11.2025 року; копію квитанції від 25.11.2025 року; копію паспорту ОСОБА_1 ; копію постанови від 05.11.2025 року № 724; копію протоколу про адміністративне правопорушення від 24.10.2025 року; розрахунок витрат на професійну правничу допомогу від 20.11.2025 року, повідомлення КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Баштанської міської ради від 19.12.2025 року), суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 24.10.2025 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно позивача ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210 ч.3 КУпАП у зв`язку з його неприбуттям до ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на обліку та за місцем проживання з метою повторного проходження медичного огляду як такого, що був визнаний обмежено придатним до військової служби до набрання чинності Законом України від 12.02.2025 № 4235 ІХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, 19.05.2008 року був визнаний обмежено придатним до військової служби, тому мав обов`язково пройти військово-лікарську комісію до 05.06.2025 року з метою визначення придатності до військової служби, чого не зробив.

Протокол складений у присутності позивача та в тексті протоколу вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 05.11.2025 року о 14.30 год.

05.11.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за його неприбуття ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на обліку та за місцем проживання з метою повторного проходження медичного огляду як такого, що був визнаний обмежено придатним до набрання чинності Законом України від 12.02.2025 № 4235 ІХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист». В постанові № 724 від 05.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, зазначено, що ОСОБА_1 є військовозобов`язаним, до 04.05.2024 року був визнаний обмежено придатним до військової служби (висновок ВЛК від 26.04.2022 року), тому мав обов`язково пройти повторно військово-лікарську комісію, чого в порушення вимоги пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» не зробив.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Диспозиція ст. 210 КУпАП є бланкетною й тому потребує зазначення певного нормативного акту, вимоги якого порушуються при вчиненні інкримінованого особі за даною статтею порушення.

Також відповідно до ст. 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення повинен містити суть адміністративного правопорушення і нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.

Згідно зі ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення.

Разом з тим позивач притягнений до адміністративної відповідальності за неприбуття ІНФОРМАЦІЯ_3 за місцем перебування на обліку та за місцем проживання з метою повторного проходження медичного огляду як такий, що був визнаний обмежено придатним до набрання чинності Законом України від 12.02.2025 № 4235 ІХ «Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист».

Так, пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" установлено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляд.

Отже, обов`язок повторного проходження медичного огляду до 05.06.2025 року покладався лише на громадян України вказаного віку, які мали статус обмежено придатних до військової служби станом на дату набрання чинності вказаним законом, тобто до 15.02.2025 року.

Натомість відповідно до записів у військовому квитку та повідомлення КНП «Баштанська багатопрофільна лікарня» Баштанської міської ради від 19.12.2025 року ОСОБА_1 у квітні 2022 року проходив військово-лікарську комісію та визнаний придатним до військової служби, що спростовує твердження відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що до 04.05.2024 року позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби.

Отже, до набрання чинності пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" ОСОБА_1 не був обмежено придатним до військової служби, оскільки ВЛК був визнаний придатним до військової служби, а тому обов`язку проходження повторного медичного огляду не мав.

У зв`язку з цим викладене в протоколі та постанові діяння позивача не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та не порушує вимоги пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист".

Оцінюючи оскаржувану постанову на відповідність вимогам ст.2 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано,без урахування всіх обставин,які мали значення для прийняття такого рішення,відповідач дійшов помилкового висновку щодо визнання винуватості позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На переконання суду, встановлені вході розгляду справи обставини свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в частині скасування постанови ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 724 від 05.11.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП щодо визнання ОСОБА_1 винним у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Що стосується наслідків скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності то, відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Також відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено. Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

За такого, скасування постанови та направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) можливе лише тоді, коли оскаржена постанова винесена органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу.

В даному ж випадку постанова винесена органом (посадовою особою), правомочним вирішувати цю справу, тому відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд.

У зв`язку з цим, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до чч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.

Оскільки позов підлягає задоволенню, на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення із відповідача, суб`єкта владних повноважень, судових витрат за надання правничої допомоги, суд доходить наступного.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 3, 5-7 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому позивач надав докази понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 5000 грн, а відповідачі не заявляли перед судом клопотань про необхідність зменшення їх розміру через неспівмірність, тому такі витрати також мають бути стягнуті на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Скасувати постанову № 724 від 05.11.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 210 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 84 копійок.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_2 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_5 ( АДРЕСА_2 ),

ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).

Повне рішення суду складене 26.12.2025 року.

СУДДЯ: