Справа № 673/1026/25
Суддя: Дворнін О. С.
Дата ухвалення: 2025-11-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 673/1026/25
Провадження № 2-а/673/24/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" листопада 2025 р. м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.

за участю секретаря судового засідання Демчишиній Н.Г.,

позивача ОСОБА_1 та представника позивача - адвоката Сідлецької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року позивач звернувся з адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову №9302 від 07.07.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В обґрунтування зазначає, що про винесення щодо нього оскаржуваної постанови йому стало відомо 03.09.2025 року.

Згідно з оскаржуваною постановою суть правопорушення, інкримінованого позивачу, полягає у тому, що 25.06.2025 о 12 год. 25 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що його не отримував, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, а також вимоги абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку

організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час дії особливого періоду.

Однак, вказує, що при винесенні постанови суб`єктом владних повноважень не було враховано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Деражня), вчасно уточнив облікові дані, вчасно з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Деражня) за повістками від 17.10.2022, 26.02.2024, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації був членом самооборони Старостинського округу з центром у с.Зяньківці Деражнянської міської ради Хмельницької області. При цьому як військово-обліковий документ мав при собі посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 .

За період з 2004 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з проханням видати йому новий військово-обліковий документ взамін посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 . Але щораз йому відмовляли з різних причин: відсутність бланків, відсутність потреби тощо.

Вчергове звернувшись до ІНФОРМАЦІЯ_3 із письмовою заявою про видачу військово-облікового документу, ОСОБА_1 отримав перелік документів та направлення на проходження військово-лікарської комісії.

Наступного дня, після проходження позивачем військово-лікарської комісії, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП від 25.06.2025 №199 про те, що 25.06.2025 о 12 год.25 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що його не отримував. Пояснення позивача про те, що військово-обліковий документ взамін посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 він не отримав не його вини, відповідачем взяті до уваги не були. Тому вважає оскаржувану постанову незаконною та просить її скасувати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні з наведених у позові підстав.

Відповідач, про час розгляду справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07.07.2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Згідно вказаної постанови 25.06.2025 року о 12 год.25 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що його не отримував, чим порушив вимоги абзацу 1 частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункту 25 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ № 560 від 16.05.2024, а також вимоги абзацу 3 підпункту 10-1 пункту 1 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення під час дії особливого періоду.

При винесенні постанови суб`єктом владних повноважень не було враховано, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Деражня), вчасно уточнив облікові дані, вчасно з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Деражня) за повістками від 17.10.2022, 26.02.2024, з початку повномасштабного вторгнення російської федерації був членом самооборони Старостинського округу з центром у с.Зяньківці Деражнянської міської ради Хмельницької області. При цьому як військово-обліковий документ мав при собі посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 .

За період з 2004 року ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з проханням видати йому новий військово-обліковий документ взамін посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 , але щораз йому відмовляли з різних причин.

Після проходження позивачем військово-лікарської комісії працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП від 25.06.2025 року №199 про те, що 25.06.2025 року року о 12 год. 25 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану не мав при собі військово-облікового документу та не пред`явив його за вимогою представників ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому що його не отримував. Пояснення позивача про те, що військово-обліковий документ взамін посвідчення про приписку до призовної дільниці серії НОМЕР_1 він не отримав не його вини, відповідачем взяті до уваги не були.

21.07.2025 позивачу ОСОБА_1 було видано військово-обліковий документ на бланку.

Відповідно до військово-облікового документу, виданого позивачеві 21.07.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Деражня). Номер в реєстрі Оберіг 1. Даний документ містить інформацію про придатність ОСОБА_1 до військової служби, його РНОКПП, військове звання, військово-облікову спеціальність.

В подальшому ОСОБА_1 подав документи на відстрочку від мобілізації, оскільки зайнятий постійним доглядом за хворою матір`ю.

За результатами розгляду документів на відстрочку ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що свідчить відповідна довідка № 3/886 від 08.08.2025.

Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 не зважаючи на пред`явлені позивачем документи та межі строків притягнення до адміністративної відповідальності було складено протокол про адміністративне правопорушення, копію якого позивачу вручено не було.

Відповідно до положення п. 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487), військовий облік ведеться на підставі даних паспорта громадянина України та військово-облікових документів.

Це положення не містить вимоги оформлювати і мати саме військово-обліковий документ на бланку, а також відсилає до питань військового обліку, а не до мобілізаційного законодавства.

За порушення Правил військового обліку передбачено відповідальність за ст.210 КУпАП, а позивача притягнуто до відповідальності за ст.210-1 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції станом на 2004 рік, вік перебування громадян на військовому обліку призовників становив 27 років. Внаслідок цього у позивача виник обов`язок замінити посвідчення про приписку до призовної дільниці серії КП №218974 з 04.04.2004.

Однак, норма ч.3 ст. 210-1 КУпАП з`явилась лише 19.05.2024, оскільки набув чинності Закон України №3696-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства «Про оборону мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Більше того, КУпАП доповнено статтею 210-1 згідно із Законом №2197-IV від 18.11.2004.

Тобто, на момент, коли у позивача виник обов`язок замінити військово-обліковий документ, коли ніби мала відбутись подія адміністративного правопорушення, такого складу адміністративного правопорушення як ч.3 ст. 210-1 КУпАП не існувало.

Отже, ОСОБА_1 не міг вчинити адміністративно-каране правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП з 04.04.2004 до 19.05.2024, а в оскаржуваній постанові вказано дату правопорушення - 25.06.2025, тож немає ні події, ні складу адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 піддано такому суворому стягненню як 17 000 грн. штрафу.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП неможливе.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 не могло бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному

транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому, в оскаржуваній постанові за справою про адміністративне правопорушення відсутні посилання на фото- та відеофаксацію вчинення порушення ОСОБА_1 . Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження повідомлення позивача про час та дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, що обмежило його у можливості реалізації права на захист, всупереч вимогам ст.268 КупАП. В постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутня відмітка про вручення постанови позивачу.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, всупереч обов`язку доказування, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-3 КУпАП, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у протоколі й в оспорюваній постанові, та не підтверджується жодними іншими доказами.

Суд звертає увагу на те, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 (№К/9901/15804/18).

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 року по справі № 524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд дійшов, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин зазначених в протоколі та оскаржуваній постанові, в тому числі і на підтвердження факту не пред`явлення для перевірки військово облікового документу.

Відтак, суд дійшов висновку, що у діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.3 статті 210-1 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вказаною статтею.

Пункт 1 частини 1 статті 247 КУпАП зазначає, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів позивача, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для оскарження та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн., а справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.139 КАС України, слід стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань про судові витрати у розмірі 605,60 грн. судового збору.

Керуючись, ст. ст. 7 , 9, 210 ч.2,247, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 132, 139, 229, 286 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Поновити позивачеві строк на оскарження постанови.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 9302 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 07.07.2025 року, ухвалену Начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в діях події і складу адміністративного правопорушення.

Роз`яснити сторонам провадження, що судом при прийнятті рішення були застосовані положення частини третьої статті 243 КАС України, тому складання рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Деражнянський районний суд Хмельницької області. У разі застосування судом частини третьої ст. 243 КАС України, а також прийняття постанови (рішення) у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня отримання копії постанови.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Дворнін