Справа № 120/5230/24
Суддя: Уханенко С.А.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 120/5230/24

адміністративне провадження № К/990/41702/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Уханенка С. А.,

суддів - Кашпур О.В., Соколова В.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України, за участю третьої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) - про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року (головуючий суддя - Мацький Є.М., судді: Сушко О.О., Залімський І.Г.),

УСТАНОВИВ:

І. Суть спору

1. У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_3 Державної прикордонної служби України (далі - ДПС України), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у ненарахуванні та невиплаті йому у повному розмірі додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн на місяць, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168) за прийняття ним безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей за період з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року та з 17 по 25 червня 2022 року, у розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ДПС України здійснити нарахування та виплату йому додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ №168 за указаний період, із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах з урахуванням проведених виплат за цей період.

1.1. Позов обґрунтовано тим, що під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України позивач брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії на територіях Чернігівської та Сумської областей у квітні 2022 року - 24 дні; у травні 2022 року - 26 днів; у червні 2022 року - 18 днів, що підтверджується довідкою від 05 серпня 2022 року № 2253. Проте відповідачем указані періоди не зараховано до участі у бойових діях або забезпеченні таких заходів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн, відповідно до пункту 1 постанови КМУ №168. Посилаючись на те, що через бездіяльність відповідача він позбавлений належних йому виплат, передбачених постановою КМУ № 168, просив суд задовольнити позов.

ІІ. Установлені судами обставини справи

2. З 15 березня 2022 року ОСОБА_1 мобілізовано на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 та зараховано на військову службу до особового складу військової частини НОМЕР_1 ДПС України на підставі наказу від 18 березня 2022 року № 108-ос.

3. 07 квітня 2022 року та 28 червня 2022 року молодшого сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, молодшого інспектора прикордонної служби 2 категорії - кухаря відділення тилового забезпечення 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування, відряджено до оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », з метою прийняття участі у заходах (витяги до наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 07 квітня № 5-вв та від 28 червня 2022 року № 38-вв).

Підстави: бойове розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 02 квітня 2022 року №56-Т; бойовий наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20 червня 2022 року №99-вв.

4. Згідно з довідкою від 05 серпня 2022 року № 1450, підписаною командиром військової частини НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), молодший сержант ОСОБА_1 з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 25 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року та з 17 по 25 червня 2022 року брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей.

Підстава: бойове розпорядження Адміністрації ДПС України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф.

5. Згідно з довідкою від 26 липня 2022 року № 1125, підписаною начальником відділу кадрів військової частини НОМЕР_4 , молодший сержант ОСОБА_1 бере безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 30 червня 2022 року по теперішній час.

6. Відповідно до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 виплачено: у квітні 2022 року - 15483,87 грн щомісячної додаткової винагороди, а у травні, червні 2022 року - 30 000,00 грн відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 168. Збільшена додаткова винагорода позивачу за указаний період не виплачувалася.

7. Позивач вважає, що має право на збільшену до 100 000,00 грн додаткову винагороду за указані періоди служби, на підставі наданих ним документів, що свідчать про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

8. Предметом спору у цій справі є відмова військової частини нарахувати та виплатити військовослужбовцю ДПС збільшену додаткову винагороду з розрахунку 100 000,00 грн на місяць, установлену постановою КМУ № 168 за безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебуваючи у таких районах у період здійснення зазначених заходів.

ІІІ. Рішення судів першої, апеляційної й касаційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення

9. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 липня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ № 168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за періоди з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року, з 17 по 25 червня 2022 року, із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військову частину НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови КМУ № 168 за періоди з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року, з 17 по 25 червня 2022 року, із розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_5 (військова частина НОМЕР_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткову винагороду, установлену пунктом 1 постанови КМУ № 168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року, з 17 по 25 червня 2022 року, із розрахунку до 100 000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах з врахуванням проведених виплат за цей період. В іншій частині позову відмовлено.

9.1. Вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року, з 17 по 25 червня 2022 року, пыдтверджуэться довідкою від 05 серпня 2022 року № 1450, яка не є спірною і її зміст сумнівів не викликає, оскільки її видано на підставі одного із підтверджуючих документів, передбачених пунктом 3 наказу Адміністрації ДПС №164-АГ.

10. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року скасовано рішення суду першої інстанції та відмовлено в позові.

10.1. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оформлена військовою частиною НОМЕР_2 довідка від 05 серпня 2022 року №1450 є чинною, не відкликана та не скасована, а тому є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах. Проте ця довідка не підтверджує право позивача на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за указані в ній періоди, адже підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі є саме Списки військовослужбовців. Суд апеляційної інстанції зауважив, що суд першої інстанції не врахував надану з відзивом довідку військової частини НОМЕР_1 , якою проінформовано, що за результатами перевірки наявної інформації про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах в журналі службово-бойових дій НОМЕР_5 відділу прикордонної служби (тип С) ПРИККШР 24 прикз №12 (розпочато 07 квітня 2022 року, закінчено 21 січня 2023 року прошитий та пронумерований на 102 аркушах), у період з 07 квітня по 25 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 відповідних відомостей не обліковано. За таких обставин, суд апеляційної інстанції констатував, що довідка військової частини НОМЕР_2 №1450 за формою, установленою додатком 1 до наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ (що надана стороною позивача) є лише персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для формування останнім матеріалів, пов`язаних отримання ним статусу учасника бойових дій. Згідно з пунктом 3 наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ, такий документ видається виключно на руки військовослужбовцю та не дублюється для прикордонного загону, в якому такий військовослужбовець проходить військову службу. За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність належного документального підтвердження участі позивача у бойових діях за спірний період, що свідчить про відсутність підстав для виплати йому, встановленої пунктом 1 постанови КМУ № 168 додаткової винагороди у збільшеному розмірі за указані періоди.

IV. Провадження в суді касаційної інстанції, вимоги касаційної скарги та аргументи сторін

11. Не погоджуючись із судовими рішеннями, ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить скасувати оскаржене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

12. Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що вона стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки, на думку заявника, суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та неправильно застосував норми матеріального права, а саме: положення постанови КМУ № 168 у контексті з положеннями наказу Адміністрації ДПС від 31 березня 2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168», без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, у зв`язку з чим, оскаржуване рішення підлягає касаційному перегляду на підставі пункту 1 частини другої статті 353 КАС України у взаємозв`язку із підпунктом «а» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

12.1. Так, ОСОБА_1 указав, що згідно з правовими позиціями Верховного Суду підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є Довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. Водночас за зміст таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення Міністра оборони України від 23 червня 2022 року №912/з/29, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення.

12.2. Позивач вважає, що застосування судом апеляційної інстанції положень пункту 1 постанови КМУ №168 та наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 31 березня 2022 року №164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168» не відповідає висновкам Верховного Суду, сформованим у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі №120/4967/23 та від 28 травня 2024 року у справі №120/5170/23.

12.3. ОСОБА_1 зауважує, що саме він надав довідку до суду і наявність бойового розпорядження Адміністрації ДПС України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф та довідки ДПС України військової частини НОМЕР_2 від 05 серпня 2022 року № 1450 є належними, допустимими та достатніми доказами того, що він брав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у спірні періоди, а тому має право на отримання збільшеної виплати додаткової винагороди до 100 000,00 грн, відповідно до постанови КМУ №168.

13. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 листопада 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 за пунктами 1, 4 частини четвертої статті 328 КАС України у взаємозв`язку із пунктом 1 частини другої статті 353 КАС України, з тих підстав, що зазначена справа стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходячи з обставин, установлених судами у цій справі.

14. У відзиві на касаційну скаргу військова частина НОМЕР_3 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції належно і об`єктивно встановив обставини цієї справи та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

14.1. Відповідач указує, що на виконання вимог постанови КМУ № 168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям ДПС України додаткової винагороди та підвищення рівня їхнього соціального захисту Адміністрацією ДПС України 31 березня 2022 року видано наказ № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168», який підлягав обов`язковому виконанню всіма органами охорони державного кордону України та підлягав застосуванню з 24 лютого 2022 року до дня його скасування - 01 серпня 2022 року. Так, пунктом 4 цього наказу № 164-АГ визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби України, до яких відряджені військовослужбовці інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повинні повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць у формі списку, передбаченого додатком 2 до наказу Адміністрацією ДПС № 164-АГ.

14.2. Військова частина НОМЕР_1 зазначає, що указані положення наказу Адміністрації ДПС № 164 -АГ є логічними та створюють певну процедуру, з метою недопущення надмірного та безпідставного нарахування та виплати відрядженим військовослужбовцям додаткової грошової винагороди у підвищеному розмірі на 70 тисяч гривень, так як у військової частини, з якої вони відряджені та яка нараховує грошове забезпечення відсутні відомості щодо безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях, пропорційно дням на місяць, за які необхідно нараховувати кошти. Ураховуючи те, що у серпні 2022 року на адресу військової частини НОМЕР_1 з військової частини надійшла інформація (списки) щодо відряджених військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з травня по червень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ, у період з травня по липень 2022 року позивачу нараховано та виплачено грошову винагороду у належному розмірі, згідно з отриманою інформацією про його участь у бойових діях або заходах.

V. Джерела права й акти їхнього застосування

15. За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

16. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який установлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі (далі - Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

17. Частиною четвертою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» установлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

18. За змістом частини першої статті 6 Закону України від 03 квітня 2003 року № 661-IV«Про Державну прикордонну службу України» (далі - Закон України «Про Державну прикордонну службу України») Державна прикордонна служба України є правоохоронним органом спеціального призначення і має таку загальну структуру: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

19. Частиною першою статті 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що до особового складу Державної прикордонної служби України входять військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України.

20. Умови грошового забезпечення військовослужбовців та оплати праці працівників Державної прикордонної служби України визначаються законодавством (стаття 16 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

21. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 533 затверджено Положення про Адміністрацію Держприкордонслужби (далі - Положення № 533) пунктом 1 якого установлено, що Адміністрація Держприкордонслужби є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні.

22. Відповідно до пункту 5 Положення № 533 Адміністрація Держприкордонслужби з метою організації своєї діяльності, зокрема: організовує планово-фінансову роботу в апараті Адміністрації Держприкордонслужби, органах Держприкордонслужби, на підприємствах, в установах, що належать до сфери її управління, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів; контролює діяльність органів Держприкордонслужби, підприємств, установ, що належать до сфери її управління.

23. Відповідно до Законів України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про Державну прикордонну службу України» та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, що визначають види та розміри надбавок для виплат військовослужбовцям було розроблено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затверджену наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25 червня 2018 року № 558 (далі - Інструкція № 558).

23.1. Цією Інструкцією № 558, зокрема, визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які проходять військову службу в органах Держприкордонслужби.

24. Відповідно до підпункту 2 пункту 4 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язано невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

25. Пунктом 6 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

26. На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168, пунктом 1 якої (із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року № 217 і від 22 березня 2022 року № 350) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми "є Підтримка", виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

27. З 31 березня 2022 року Адміністрація Держприкордонслужби видала наказ № 164-АГ «Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (далі - наказ Адміністрації ДПС № 164-АГ) пунктом 1 цього наказу визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30 000,00 грн, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплати здійснювати в поточному місяці за попередній місяць.

28. У пункті 2 наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ зазначено, що під терміном «безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів», слід розуміти виконання військовослужбовцем:

- бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

-бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

- бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районах ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

- бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

-здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

- виконання польотів, пов`язаних з евакуацією військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;

- виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

29. Пунктом 3 наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ установлено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів, здійснювати на підставі одного з таких документів:

1) бойового наказу (бойового розпорядження);

2) журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

3) рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

29.1. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

30. Пункт 4 наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ передбачав, що начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів, щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

31. Відповідно до пункту 5 наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ виплату військовослужбовцям зазначеної у пункті 1 винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів). У наказі про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000,00 грн на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.

32. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 липня 2022 року № 793 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» (що набрала чинності 19 липня 2022року та, за пунктом 2 цієї постанови, застосовується з 24 лютого 2022) затверджено низку змін до постанови КМУ № 168, зокрема у пункті 1 в абзаці 1 слова і цифри «додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно» замінив словами і цифрами «додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць»; крім того, постанова КМУ № 168 доповнена пунктом 2-1 такого змісту: «Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів».

33. За умовами частини першої статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

34. За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі .

VI. Позиція Верховного Суду

35. Питанням, яке суд касаційної інстанції має вирішити в межах розгляду цієї справи, є перевірка обґрунтованості доводів касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції застосував норми законодавства, що регулюють виплати збільшеної додаткової винагороди відрядженим військовослужбовцям Держприкордонслужби, відповідно до пункту 1 постанови КМУ № 168, усупереч висновкам Верховного Суду, сформованим у постановах від 23 травня 2024 року у справі № 120/4387/23, від 24 травня 2024 року у справі №120/4967/23 та від 28 травня 2024 року у справі №120/5170/23.

36. Переглядаючи оскаржені судові рішення у цій справі, Верховний Суд зауважує, що вже неодноразово висловлював правову позицію щодо застосування положень наказу Адміністрації ДПС №164-АГ у правовідносинах щодо права військовослужбовця Держприкордонслужби на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ № 168 у таких правовідносинах, яку надалі підтримано Верховним Судом і у інших справах за подібних обставин, зокрема у постановах від 05 грудня 2024 року (справа № 120/4135/23), від 20 травня 2025 року (справа №120/19283/23) від 06 листопада 2025 року (справа №120/11498/23), від 09 жовтня 2025 року (справа №120/16619/23), від 18 грудня 2025 року (справа № 120/892/24) та інші.

36.1. Так, у згаданих вище справах Верховний Суд висновував, що аналіз наведених норм законодавства свідчить, що у переліку завдань, які визначають «безпосередню участь військовослужбовця Держприкордонслужби України у бойових діях або заходах», відсутня чітка прив`язка до меж, бойових (спеціальних) завдань та операцій здійснення самих бойових дій та заходів. Отже, цей перелік охоплює широкий спектр військових дій, які можуть виконуватися військовослужбовцями як у районах ведення бойових дій, так і поза їхніми межами. Це означає, що виконання військовослужбовцем різноманітних військових завдань, як у районах ведення бойових дій, так і поза їхніми межами, може вважатися підставою для визнання його участі у бойових діях або заходах.

36.2. Водночас Суд указав, що підставою для виплати додаткової винагороди згідно з наказом Адміністрації ДПС № 164-АГ є наказ командира, який видається, у разі, якщо особи беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби). Процедура підтвердження участі у бойових діях (пункт 3 Наказу № 164-АГ) здійснюється шляхом видачі довідки (додаток № 1) на підставі одного з визначених документів: бойового наказу (розпорядження); журналу бойових дій; рапорту начальника, без вимоги надання додаткових документів або сукупності інформації. Начальники органів Держприкордонслужби зобов`язані щомісячно повідомляти органи, де проходять службу відряджені військовослужбовці, про їх участь у бойових діях (додаток № 2).

36.3. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатував, що, ураховуючи положення наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ, який дозволяє підтвердження участі у бойових діях або заходах на підставі одного з визначених документів, можна дійти висновку, що підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах не повинно бути надмірно обмеженим. Навіть, якщо надані військовослужбовцем документи не повністю відповідають вимогам наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ через формальні недоліки у документальному підтвердженні, вони можуть бути достатніми для підтвердження його права на додаткову винагороду.

37. Такий правовий висновок сформовано Верховним Судом у справах № № 120/4135/23, 120/4135/23, 120/19283/23, 120/11498/23, 120/16619/23 та 120/892/24.

38. Повертаючись до обставин справи, що розглядається, Верховний Суд зазначає, що ключовим аргументом Струтинського Я.Й. є посилання на те, що видана йому довідка від 05 серпня 2022 року № 1450 є беззаперечним доказом його участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей у період з 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року та з 17 по 25 червня 2022 року.

Підставою для видачі цієї довідки указано: бойове розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф.

39. І саме ці обставини судом першої інстанції визнано достатніми для висновку, що позивач має право на отримання спірної додаткової винагороди за указані періоди служби, що підтверджується довідкою № 1450, якц видано на підставі бойового розпорядження від 02 квітня 2022 року № 56/гриф, яке і є тим документом, що підтверджує безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях, що зазначено в абзаці 3 пункту 3 наказу Адміністрації ДПС № 164-АГ.

40. Натомість суд апеляційної інстанції вважав, що указана довідка № 1450 не підтверджує право позивача на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за спірні періоди, а є лише персональним підтвердженням для окремого військовослужбовця його участі у бойових діях і необхідна для вирішення питання щодо отримання таким військовослужбовцем відповідного статусу учасника бойових дій. Водночас підставою для виплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі є Списки військовослужбовців, які мала оформити і передати відповідачу військова частина НОМЕР_2 , однак матеріали справи не містять документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або здійсненні заходів з національної безпеки і оборони.

41. Разом з тим, у матеріалах справи, що розглядається, наявні дві довідки:

- від 05 серпня 2022 року №1450, видана військовою частиною НОМЕР_2 (надана позивачем і містить посилання на бойове розпорядження Адміністрації Держприкордонслужби України від 02 квітня 2022 року № 56 гриф);

- від 06 травня 2024 року №02.5/4501/24-Вн, видана військовою частиною НОМЕР_1 (надана відповідачем), якою проінформовано про те, що за результатами перевірки наявної інформації про безпосередню участь у бойових діях або заходах в журналі службово-бойових дій НОМЕР_5 відділу прикордонної служби (тип С) ПРИККШР НОМЕР_6 прикз №12 (розпочато: 07 квітня 2022 року закінчено: 21 січня 2023 року, прошитий та пронумерований на 102 аркушах), в якому проходив службу ОСОБА_1 , відповідних відомостей не обліковано (а.с.51).

42. Однак, викладена в довідці №02.5/4501/24-Вн інформація суперечить іншим доказам у справі, зокрема тим же довідкам від 05 серпня 2022 року № 1450 та від 26 липня 2022 року №1125.

43. Також, обмежившись посиланням на відсутність в журналах обліку бойових дій інформації щодо позивача у період з квітня по червень 2022 року, суд апеляційної інстанції не здійснив перевірки інформації, указаної в довідці від 06 травня 2024 року №02.5/4501/24-Вн, а обмежився лише цитуванням її змісту та не дослідив первинних документів, на які є посилання, як у довідці №02.5/4501/24-Вн так і у довідці від 05 серпня 2022 року № 1450 і не з`ясував, чи дійсно такі документи існують і чи вони були належним чином оформлені та збережені.

43.1. Таким чином, судом апеляційної інстанції зроблено висновок на підставі інформації, наданої НОМЕР_6 прикордонним загоном, а не на основі оригінальних документів (бойових наказів, журналів бойових дій та рапортів командирів), які б достовірно підтверджували чи спростовували факт безпосередньої участі позивача у бойових діях. Отже, суд апеляційної інстанції не дослідив ключове питання, з якого власне й виник спір, що і стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом, а саме: які саме завдання, за якою посадою та в яких умовах виконував позивач у період його службового відрядження до військової частини НОМЕР_2 та чим це підтверджується.

44. Ураховуючи те, що в силу приписів частини другої статті 77 КАС України обов`язок надати докази, що свідчать про необґрунтованість заявлених позивачем вимог покладено на відповідача, а будь-яка інформація стосовно спору має бути підтверджена належними та допустимими доказами, Верховний Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність участі позивача у бойових діях (здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, з метою виконання бойових завдань) такими, що не ґрунтуються на належно встановлених обставинах справи.

45. Підсумовуючи викладене, Верховний Суд констатує про відсутність підстав для перевірки аргументів позивача щодо правильності застосування судами положень пункту 1 постанови КМУ № 168 на предмет відповідності висновкам Верховного Суду, сформованим у справах № 120/4387/23, №120/4967/23 та №120/5170/23, оскільки у справі, що розглядається, суди належним чином не з`ясували питання щодо участі позивача у бойових діях або забезпеченні ним здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у спірні періоди.

46. За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

47. За таких обставин, Верховний Суд дійшов висновку про те, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим судове рішення підлягає скасуванню, а справу необхідно направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

48. Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно встановити які саме завдання, за якою посадою і де (на якому напрямку) виконував позивач у періоди 07 по 30 квітня 2022 року, з 01 по 18 травня 2022 року, з 24 по 31 травня 2022 року, з 01 по 09 червня 2022 року та з 17 по 25 червня 2022 року та чим це підтверджується, з урахуванням усіх доказів, наданих учасниками спору на підтвердження їхніх позиції, а також додатково витребувати інші докази, на які є посилання у наданих сторонами документах.

VІI. Судові витрати

49. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність підстав, наведених у статтях 139, 140 КАС України, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2024 року скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

3. Судові витрати не розподіляються.

4. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя : С.А. Уханенко

Судді: О.В. Кашпур

В.М. Соколов