Справа № 500/5897/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5897/25

17 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 через свого представника з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) прямував автомобілем разом з колегою-вчителем математики з Черниховецького ліцею Збаразької міської ради Тернопільської області додому. Проте, авто зупинили представники ТЦК та СП та поліції для перевірки документів. Після чого ОСОБА_1 надав паспорт, військовий квиток, Військово-обліковий документ сформований засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (його мобільного додатка) та довідку Черниховецького ліцею Збаразької міської ради Тернопільської області про займану посаду ОСОБА_1 за основним місцем роботи та розмір частки під час оплати праці 0,83 ставки № 107/01-13 від 21.08.2025 року. На що йому повідомили, що він знаходиться у розшуку та примусово доставили в ТЦК та СП без оформлення протоколу про адміністративне затримання. Але замість складення протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ст. 259 КУпАП (для чого і відбувається так званий «розшук»; підтверджує відсутність підпису ОСОБА_1 у Протоколі) його направили проходити ВЛК з метою визначення придатності до військової служби проігнорувавши бажання подати заяву для оформлення відстрочки від призову та саму наявність підстави, яка звільняє від призову на військову службу, а саме за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Під час проходження ВЛК лікарі не цікавились наявними захворюваннями та дійсним станом здоров`я ОСОБА_2 , медичний огляд проводили поверхнево після чого визнали його повністю придатним до військової служби.

З 22 серпня 2025 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду начальника апаратної пункту управління зв`язком військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , ВОС 403291 А.

05.09.2025 року складено Постанову №61/1766 про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення керуючись ст. 247 КУпАП ( ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений відповідно до вимог щодо оповіщення передбаченого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року).

ОСОБА_1 виявив бажання реалізувати своє право на відстрочку від мобілізації та подати заяву для оформлення відстрочки від призову та саму наявність підстави, яка звільняє від призову на військову службу, а саме за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

22.08.2025 року об 01:41 год у зв`язку з відмовою у прийомі заяви для оформлення відстрочки в приміщенні ТЦК та СП було надіслано на ел пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про оформлення відстрочки педагогу ОСОБА_1 з усіма вищепереліченими додатками документів, які підтверджують підставу для оформлення відстрочки підписані ЕЦП ОСОБА_1 (з ел.пошти ІНФОРМАЦІЯ_4 на ел.пошту_tern ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 ) об 01:41 год, коли ОСОБА_1 перебував у статусі «військовозобов`язаного» (додаю еВОД з Резерв+ від 22.08.2025 року, 01:33 год), а також продубльовано Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, описом-вкладенням, кур`єрською доставкою (копії додаю). Також ОСОБА_1 намагався оформити відстрочку онлайн через застосунок Резерв+, проте даних в ЄДЕБО застосунок не знаходив.

Проте дану підставу, як і заяву було проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та 22.08.2025 року об 09:15 год підписано наказ про призов та відправку у військову частину, а 22.08.2025 року об 11:00 год ОСОБА_1 прибув у пункт призначення м. Рівне у військову частину НОМЕР_1 , де перебуває по сьогоднішній день.

ОСОБА_1 не надавав добровільної згоди на проходження військової служби та не підписував контракт. А отже, представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було грубо проігноровано факт наявності підстави, яка звільняє від призову на військову службу за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та його бажання реалізувати право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У своїй відповіді № 5593 від 03.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначив, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах, оскільки відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.08.2025 року № 667 призваний на військову службу під час мобілізації та не відноситься до категорії військовозобов`язаних громадян.

За таких обставин, позивач вважає призов на військову службу незаконним та таким, який підлягає звільненню з військової служби.

Ухвалою суду від 17.10.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача Військової частини НОМЕР_1 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 03.11.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Позивач працював на посаді вчителя англійської мови, географії за основним місцем роботи в Черниховецькому ліцеї Збаразької міської ради Тернопільської області на 0,83 ставки з 02.09.2024 року, в нього було достатньо часу, своєчасно повідомити ІНФОРМАЦІЯ_8 про своє право на відстрочку та подати необхідні документи.

Право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, особливого періоду, кореспондує з обов`язком військовозобов`язаного дотримуватися правил військового обліку.

Призов на військову службу унеможливлюється за наявності оформленої належним чином відстрочки, а не за наявності в особи неоформленого права на оформлення такої відстрочки.

Наявні в матеріалах справи докази, передусім, поіменний список від 22.08.2025 №1699/4452 підтверджують, що позивача призвано на військову службу 22.08.2025 згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №667, а матеріали справи не містять доказів, що заява позивача про надання відстрочки була доставлена раніше, ніж фактично відбувся призов позивача. Навпаки відповідно до трекінгу відстеження поштового відправлення № 125, що було надіслано позивачем на адресу відповідача-1 з документами, щодо наявності підстав для відстрочки, підтверджує, що відповідач-1 отримав дану заяву від позивача лише 25.08.2025 (інформація з офіційного сайту АТ «Укрпошта» (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).

Позивача було призвано на військову службу під час мобілізації в день надіслання позивачем засобами поштового зв`язку заяви про відстрочку, однак раніше, ніж така заява була отримана відповідачем-1, що свідчить про правомірність мобілізації позивача в аспекті реалізації ним права на відстрочку, адже спосіб подання такої заяви залежав від волі позивача, в той час, як відповідач-1 не мав розумних підстав не здійснювати 22.08.2025 зранку процедуру мобілізації позивача, оскільки заяви про надання відстрочки на відповідний момент ним отримано не було, а існування інших перешкод для мобілізації не існувало. За результатами проведеного 21.08.2025 обстеження позивача військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 він визнаний придатним до військової служби.

З огляду на вищенаведене, військова частина НОМЕР_1 вважає, що підстав для скасування судом наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 43 від 22.08.2025 року, а також зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виключити із списків особового складу та негайно звільнити ОСОБА_1 з військової служби немає.

На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Представником позивача 20.11.2025 надіслано через систему "Електронний суд" додаткові пояснення по справі.

Представником відповідача 02.12.2025 надіслано через систему "Електронний суд" клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов через систему "Електронний суд" із відповідними письмовими доказами 02.12.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

21 серпня 2025 року позивач прибув за адресою: АДРЕСА_2 , як такий, що є порушником правил військового обліку, підлягає призову на військову службу під час мобілізації та перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення».

Згідно статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані:

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок №560).

Відповідно до пункту 69 Порядку №560: у разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Відповідно до пункту 74 Порядку №560: військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

На підставі чого позивачу повідомлено військовослужбовцями про необхідність проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Під час проведення медичного огляду лікарі військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 ознайомились з медичними записами щодо Позивача в ЕСОЗ.

Та на підставі статті 30в, графи ІІ Розкладу хвороб останнього 21 серпня 2025 року згідно довідки військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 №2025-0821-1408-3162-0 визнано придатним до військової служби.

Представник відповідача наголосив на тому, що позивач підтвердив те, що інформація щодо стану його здоров`я надана у повному обсязі і він попереджений про надання неповної та недостовірної інформації, що підтверджується підписом Позивача у 10 пункті картки обстеження та медичного огляду (Додаток 13 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України).

На підставі чого, оскільки Позивач не користувався правом на відстрочку та не був заброньований за підприємством установою, організацією, підлягав призову на військову службу по мобілізації 22.08.2025 року Позивач, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №667 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та зарахований спочатку в команду НОМЕР_1 , і направлений у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

В той же час, 25 серпня 2025 року на адресу Відповідача надійшла заява з документами про надання Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Дана заява була направлена Укрпоштою, цінним листом з описом вкладення.

03 вересня 2025 року листом ІНФОРМАЦІЯ_3 у виді повідомлення вихідний № 5593 надано відповідь про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, у зв`язку з тим, що позивач 22 серпня 2025 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 №667 був призваний на військову службу під час мобілізації.

На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

На підставі статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

21.08.2025 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) прямував автомобілем разом з колегою-вчителем математики з роботи у Черниховецькому ліцею Збаразької міської ради Тернопільської області додому. Проте, авто зупинили представники ТЦК та СП та поліції для перевірки документів. Після чого ОСОБА_1 надав паспорт, військовий квиток, Військово-обліковий документ сформований засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (його мобільного додатка) та Довідку Черниховецького ліцею Збаразької міської ради Тернопільської області про займану посаду ОСОБА_1 за основним місцем роботи та розмір частки під час оплати праці 0,83 ставки № 107/01-13 від 21.08.2025 року. На що йому повідомили, що він знаходиться у розшуку та примусово доставили в ТЦК та СП без оформлення протоколу про адміністративне затримання. Але, замість складення протоколу про адміністративне правопорушення в порядку ст. 259 КУпАП (для чого і відбувається так званий «розшук»; підтверджує відсутність підпису ОСОБА_1 у Протоколі) його направили проходити ВЛК з метою визначення придатності до військової служби проігнорувавши бажання подати заяву для оформлення відстрочки від призову та саму наявність підстави, яка звільняє від призову на військову службу, а саме за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Під час проходження ВЛК лікарі не цікавились наявними захворюваннями та дійсним станом здоров`я позивача, медичний огляд проводили поверхнево після чого визнали його повністю придатним до військової служби. Під час огляду не врахували наступних його захворювань:

- кила (грижа) стравохідного отвору діафрагми;

- хронічний гастродуоденіт;

- нейроциркуляторна дистонія;

- виразкова хвороба 12-палої кишки з наявністю ніші;

- дисфункція ЖМ;

- поліпоз ЖМ;

- хронічний антральний гастрит 1-2 ст, бульбіт 1 ст, дуодено-гастральний рефлюкс 1 ст;

- дистрофічно-дегенеративні зміни шийного відділу хребта по типу остеохондрозу та спондилоартрозу, кили Шморля, ретролістез С3 1 ст, правобічна сколіотична постава, протрузії м/х дисків на рівні С2-С3, С3-С4, С4-С5, С5-С6, С6-С7, грудний кіфоз 1 ст;

- К87 - гіпертонія з ускладненням;

- та інші.

З 22 серпня 2025 року ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, призначено на посаду начальника апаратної пункту управління зв`язком військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , ВОС 403291 А.

05.09.2025 року складено Постанову №61/1766 про закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення керуючись ст. 247 КУпАП ( ОСОБА_1 не був належним чином оповіщений відповідно до вимог щодо оповіщення передбаченого Постановою КМУ № 560 від 16.05.2024 року).

ОСОБА_1 виявив бажання реалізувати своє право на відстрочку від мобілізації та подати Заяву для оформлення відстрочки від призову та саму наявність підстави, яка звільняє від призову на військову службу, а саме за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Документи, які мав з собою ОСОБА_1 в приміщенні ТЦК та СП та долучав до заяви про оформлення відстрочки та які підтверджують підставу - педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки (п. 2 ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію») відповідно до Додатку 5 до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»:

1. Паспорт ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 виданий 25.04.1996 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області;

2. Картка платника податків ОСОБА_1 № 1918-17-04553 від 10.05.2017 року );

3. Довідка Черниховецького ліцею Збаразької міської ради Тернопільської області про займану посаду ОСОБА_1 за основним місцем роботи та розмір частки під час оплати праці № 107/01-13 від 21.08.2025 року;

4. Військово-обліковий документ ОСОБА_1 від « 22» серпня 2025 року 01:33 сформований засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (його мобільного додатка);

5. Військовий квиток ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 виданий 04 липня 1994 року.

22.08.2025 року об 01:41 год. у зв`язку з відмовою у прийомі заяви для оформлення відстрочки в приміщенні ТЦК та СП було надіслано на ел. пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про оформлення відстрочки педагогу ОСОБА_1 з усіма вищепереліченими додатками документів, які підтверджують підставу для оформлення відстрочки підписані ЕЦП ОСОБА_1 (з ел пошти ІНФОРМАЦІЯ_4 на ел пошти tern ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_6 ) о 01:41 год, коли ОСОБА_1 перебував у статусі «військовозобов`язаного» (додає еВОД з Резерв+ від 22.08.2025 року, 01:33 год), а також продубльовано Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, описом-вкладенням, кур`єрською доставкою (копії додає). Також ОСОБА_1 намагався оформити відстрочку онлайн через застосунок Резерв+, проте даних в ЄДЕБО застосунок не знаходив.

Проте, дану підставу, як і заяву було проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та 22.08.2025 року о 09:15 год підписано наказ про призов та відправку у військову частину, а 22.08.2025 року о 11:00 год ОСОБА_1 прибув у пункт призначення м. Рівне у Військову частину НОМЕР_1 , де перебуває по сьогоднішній день.

ОСОБА_1 не надавав добровільної згоди на проходження військової служби та не підписував контракт. А отже, представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було грубо проігноровано факт наявності підстави, яка звільняє від призову на військову службу за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та його бажання реалізувати право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У своїй відповіді № 5593 від 03.09.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_7 зазначив, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах, оскільки відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.08.2025 року № 667 призваний на військову службу під час мобілізації та не відноситься до категорії військовозобов`язаних громадян.

З метою захисту прав ОСОБА_1 , його дружиною ОСОБА_3 було подано заяви та скарги на неправомірні дії (викрадення людини та утримання силою, перешкоджання в реалізації права на відстрочку) до наступних органів:

1. Міністру оборони України Міністерства оборони України (скарга на неправомірні дії (викрадення людини та утримання силою, перешкоджання в реалізації права на відстрочку) щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

2. ІНФОРМАЦІЯ_10 (скарга на неправомірні дії (викрадення людини та утримання силою, перешкоджання в реалізації права на відстрочку) щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

3. Уповноваженому Верховної Ради України з прав людини (заява про усунення порушень посадовими особами та притягнення правопорушників до відповідальності щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

4. Тернопільській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Західного регіону (заява про усунення порушень посадовими особами та притягнення правопорушників до відповідальності щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

5. Начальнику (керівнику) ІНФОРМАЦІЯ_1 (скарга на неправомірні дії (викрадення людини та утримання силою, перешкоджання в реалізації права на відстрочку) щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

6. Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, що розташоване у місті Львові (заява про усунення порушень посадовими особами та притягнення правопорушників до відповідальності щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

7. Тернопільському РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (заява про скоєння кримінального правопорушення, а саме викрадення людини ОСОБА_1 від 02.09.2025 року);

8. ІНФОРМАЦІЯ_11 (заява про усунення порушень посадовими особами та притягнення правопорушників до відповідальності щодо ОСОБА_1 від 02.09.2025 року).

Станом на сьогодні від Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону у відповідь на вищезгадану заяву повідомлено про направлення за належністю звернення ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_12 № 30.56/02-2495ВИХ-25 від 08.09.2025 року.

Головним управлінням національної поліції в Тернопільській області Тернопільське районне управління поліції повідомлено рішення про неможливість внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР (відповідь № від 09.09.2025 року (455400).

Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Львові (ТУ ДБР у м. Львів) у відповіді № 50851зкп-25/л/12-41-74778/25 від 10.09.2025 року зазначено про направлення за належністю звернення ОСОБА_3 до ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 160 КАСУ обов`язку вжиття заходів досудового врегулювання спору законом не встановлено, але ОСОБА_3 вжито.

ІНФОРМАЦІЯ_7 у відповіді № 6292 від 27.09.2025 року повідомлено, що оскільки на момент призову ОСОБА_1 не користувався відстрочкою від призову на військову службу під час мобілізації, не був заброньований за підприємством, установою чи організацією, в зв`язку з чим 22.08.2025 року призваний ІНФОРМАЦІЯ_7 на військову службу під час мобілізації та направлений у склад команди в/ч НОМЕР_1 .

Не погодившись із незаконним призовом на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_7 та незаконними діями щодо зарахуванням до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , представник позивача звернулася до суду за захистом прав ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із частиною статті 1 Закону № 2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частина 2 статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачає, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини 2 статті 2 цього Закону проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту та Національної гвардії України.

Згідно з частиною 5 статті 1 Закону № 2232-ХІІ від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

За змістом частини 9 статті 1 Закону № 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії:

допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік;

призовники - особи, які взяті на військовий облік;

військовослужбовці - особи, які проходять військову службу;

військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави;

резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно з частиною 1 статті 39 Закону № 2232-ХІІ призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації, незалежно від місця їх перебування на військовому обліку.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII, у редакції від 07.09.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону № 3543-ХІІ визначено, що:

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону № 3543-XII загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно з частиною 5 статті 4 Закону № 3543-XII вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення.

За змістом статті 2 Закону № 3543-XII правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан.

Указом Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Пунктом 8 цього Указу визначено місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

На час виникнення спірних правовідносин та на дату ухвалення рішення у цій справі на території України продовжує діяти воєнний стан.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону № 3543-XII встановлено вичерпний перелік осіб, яким надається відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації та перелік осіб, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю;

Частина 7 цієї ж статті передбачає, що перевірка підстав щодо надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення здійснюється територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає:

механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

порядок оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил України, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України чи відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;

порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів;

процедури оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

На підставі вказаної частини 5 статті 22 Закону № 3543-ХІІ, Кабінет Міністрів України затвердив постановою від 16.05.2024 № 560 Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560, в редакції від 04.10.2024, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - подання заяви на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 11.12.2024).

Абзацом 1 та 2 пункту 58 Порядку № 560 визначено, що за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.

Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.

Згідно з Додатком 5 до Порядку № 560 «Перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Як стверджує позивач, він виявив бажання реалізувати своє право на відстрочку від мобілізації та подати заяву для оформлення відстрочки від призову та саму наявність підстави, яка звільняє від призову на військову службу, а саме за п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

22.08.2025 року об 01:41 год у зв`язку з відмовою у прийомі заяви для оформлення відстрочки в приміщенні ТЦК та СП було надіслано на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про оформлення відстрочки педагогу ОСОБА_1 з усіма вищепереліченими додатками документів, які підтверджують підставу для оформлення відстрочки підписані ЕЦП ОСОБА_1 (з ел.пошти ІНФОРМАЦІЯ_4 на ел.пошту_tern та ІНФОРМАЦІЯ_6 ) об 01:41 год, коли ОСОБА_1 перебував у статусі «військовозобов`язаного» (додає еВОД з Резерв+ від 22.08.2025 року, 01:33 год), а також продубльовано Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, описом-вкладенням, кур`єрською доставкою (копії додаю). Також ОСОБА_1 намагався оформити відстрочку онлайн через застосунок Резерв+, проте даних в ЄДЕБО застосунок не знаходив.

Проте дану підставу, як і заяву було проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та 22.08.2025 року об 09:15 год підписано наказ про призов та відправку у військову частину, а 22.08.2025 року об 11:00 год ОСОБА_1 прибув у пункт призначення м. Рівне у військову частину НОМЕР_1 , де перебуває по сьогоднішній день.

Відповідно до пункту 57 Порядку № 560 для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:

голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);

члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).

За правилами пункту 60 Порядку № 560, комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.

У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6.

У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

На підставі досліджених судом доказів, з урахуванням встановленого КАС України обов`язку доведення правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, суд висновує, що слід визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Щодо вимог про визнання протиправним та скасування мобілізаційного розпорядження та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 667 від 22.08.2025 року про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період за яким було призвано на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , суд зазначає таке.

Як встановлено судом та підтверджується належними доказами, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив розглянути заяву та оформити відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію":

- наукові і науково-педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів фахової передвищої освіти, професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

22.08.2025 року об 01:41 год у зв`язку з відмовою у прийомі заяви для оформлення відстрочки в приміщенні ТЦК та СП було надіслано на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про оформлення відстрочки педагогу ОСОБА_1 з усіма вищепереліченими додатками документів, які підтверджують підставу для оформлення відстрочки підписані ЕЦП ОСОБА_1 (з ел.пошти ІНФОРМАЦІЯ_4 на ел.пошту_tern та ІНФОРМАЦІЯ_6 ) об 01:41 год, коли ОСОБА_1 перебував у статусі «військовозобов`язаного» (додає еВОД з Резерв+ від 22.08.2025 року, 01:33 год), а також продубльовано Укрпоштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення, описом-вкладенням, кур`єрською доставкою (копії додаю). Також ОСОБА_1 намагався оформити відстрочку онлайн через застосунок Резерв+, проте даних в ЄДЕБО застосунок не знаходив.

Проте дану підставу, як і заяву було проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та 22.08.2025 року об 09:15 год підписано наказ про призов та відправку у військову частину, а 22.08.2025 року об 11:00 год ОСОБА_1 прибув у пункт призначення м. Рівне у військову частину НОМЕР_1 , де перебуває по сьогоднішній день.

Заява оформлена згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560. До заяви були додані всі необхідні засвідчені копії документів, що підтверджують право на відстрочку.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що право на відстрочку від призову на військову службу повинно бути реалізоване військовозобов`язаним шляхом вчинення ним активних дій та оформлення його у відповідний спосіб уповноваженим органом (зокрема, районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки). При цьому реалізація такого права може бути здійснена лише до моменту набуття ним статусу військовослужбовця.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.01.2024 у справі № 280/6033/22, від 01.10.2024 у справі № 160/10728/23, від 01.10.2024 у справі № 200/4189/22, від 14.11.2024 у справі № 160/33822/23.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У правовідносинах, що склалися у справі, що розглядає суд, направлення позивачем на адресу комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви та доданих до неї документів про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 2 ч. 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII, є проявом активних дій позивача для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Як вже зазначав суд, відповідно до пункту 60 Порядку № 560, комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Відповідно до пункту 63 Порядку № 560 військовозобов`язані, які звернулися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки з заявою про надання відстрочки, до прийняття рішення відповідною комісією не направляються для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Проте дану підставу, як і заяву було проігноровано представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 та 22.08.2025 року об 09:15 год підписано наказ про призов та відправку у військову частину, а 22.08.2025 року об 11:00 год. ОСОБА_1 прибув у пункт призначення м. Рівне у військову частину НОМЕР_1 , де перебуває по сьогоднішній день.

Конституційний Суд України, розвиваючи практику застосування статті 8 Основного Закону України, вказав, що верховенство права слід розуміти, зокрема, як механізм забезпечення контролю над використанням влади державою та захисту людини від свавільних дій держави. Верховенство права як нормативний ідеал, до якого має прагнути кожна система права, і як універсальний та інтегральний принцип права необхідно розглядати, зокрема, у контексті таких основоположних його складових: принцип законності, принцип юридичної визначеності, принцип справедливого суду. Верховенство права означає, що органи державної влади обмежені у своїх діях заздалегідь регламентованими та оголошеними правилами, які дають можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах, і, відповідно, суб`єкт правозастосування може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат (абзаци 3, 4, 6 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року №6-р/2019).

Юридичну визначеність необхідно розуміти через такі її складові: чіткість, зрозумілість, однозначність норм права; право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (законні очікування). Таким чином, юридична визначеність передбачає, що законодавець повинен прагнути до чіткості та зрозумілості у викладенні норм права. Кожна особа відповідно до конкретних обставин має орієнтуватися в тому, яка саме норма права застосовується у певному випадку, та мати чітке розуміння щодо настання конкретних правових наслідків у відповідних правовідносинах з огляду на розумну та передбачувану стабільність норм права (абзаци 4-6 підпункту 4.1 пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 20 червня 2019 року №6-р/2019).

Конституційний Суд України виходить із того, що принцип правової визначеності не виключає визнання за органом державної влади певних дискреційних повноважень у прийнятті рішень, однак у такому випадку має існувати механізм запобігання зловживанню ними. Цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів (абзац 3 підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №1-2/2016).

Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22 визначив підходи щодо застосування принципу «легітимних очікувань» (legitimate expectations):

«… 75. Також колегія суддів зазначає, що поняття «легітимні очікування», головним чином походять від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. У юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.

76. Принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України). Реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими.

77. Принцип легітимних очікувань властивий, головним чином, для публічно-правових спорів, що вирішуються адміністративними судами, оскільки у сукупності з принципами правової визначеності та належного урядування створює надійну основу для гарантування реалізації в Україні основної ідеї/мети системи адміністративних судів, а саме, захисти «малої людини» від «великої держави», в особі її багаточисленних суб`єктів владних повноважень, які наділені множинністю повноважень та низкою механізмів владного примусу.

78. Легітимні очікування не можна ототожнювати із сподіваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування (вимоги).

79. Правовим підґрунтям для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норми права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права…».

У спірних правовідносинах, позивач після направлення до Комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви від 22.08.2025 з додатками про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», мав легітимні очікування не лише щодо вчасного прийняття Комісією з питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_3 за результатом розгляду його заяви рішення про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (в семиденний строк з дня отримання заяви про відстрочку), але й щодо забезпечення дотримання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки встановлених Порядком № 560 заборон на направлення його (позивача) для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби та його призову до прийняття такого рішення.

Враховуючи, що обов`язок щодо перевірки наявності відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу та підстав для її надання з метою недопущення протиправних дій щодо особи покладено на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (частина 7 статті 23 Закону № 3543-XII), а тому ІНФОРМАЦІЯ_7 не виконав своїх обов`язків належним чином. На момент прийняття спірного наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 667 від 22.08.2025 року про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період за яким було призвано на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , позивач розпочав процес реалізації права на отримання відстрочки від призову, подавши 22.08.2025 відповідну заяву до підписання наказу про призов, а отже не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Окрім того, ІНФОРМАЦІЯ_8 порушив процедуру проведення призову, встановлену Порядком № 560.

Ураховуючи викладене у сукупності, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування мобілізаційного розпорядження та наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 667 від 22.08.2025 року про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період за яким було призвано на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Стосовно вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 43 від 22.08.2025 року про зарахування до списків особового складу частини та призначення на посаду ОСОБА_1 та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виключити із списків особового складу та негайно звільнити ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 , то суд зазначає таке.

Згідно із частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XIІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Частиною 6 статті 2 Закону № 2232-XIІ визначено види військової служби:

базова військова служба;

військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період;

військова служба за контрактом осіб рядового складу;

військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу;

військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти;

військова служба за контрактом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб офіцерського складу;

військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 за №1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі.

За змістом пункту 5 Положення № 1153/2008 громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями Збройних Сил України (далі - військовослужбовці). Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу. Форма та порядок його видачі встановлюються Міністерством оборони України.

Відповідно до пункту 6 Положення № 1153/2008 початок і закінчення проходження військової служби, строки військової служби, а також граничний вік перебування на ній визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 24 Закону № 2232-ХІІ початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України.

Суд встановив, що згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №667 від 22.08.2025 року про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період за яким було призвано на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

Таким чином, з дня відправлення позивача до в/ч НОМЕР_1 позивач вважається таким, що проходить військову службу та набув правового статусу «військовослужбовець».

Згідно з абзацом 2 пункту 225 Положення № 1153/2008 звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною 3, пунктом 2 частини 4, пунктом 3 частини 5 та пунктом 3 частини 6 статті 26 Закону № 2232-ХІІ у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

Пункт 233 Положення № 1153/2008 передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII визначені підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, серед яких: під час дії воєнного стану: а) за віком - у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі; б) за станом здоров`я: на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або про тимчасову непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців; за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); в) у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі; г) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); д) у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу); е) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів - у разі неможливості їх використання на службі (для осіб вищого офіцерського складу); з) у зв`язку із призначенням (обранням) на посаду або перебуванням на посаді судді, судді Конституційного Суду України, члена Вищої ради правосуддя, члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, керівника служби дисциплінарних інспекторів Вищої ради правосуддя, його заступника, дисциплінарного інспектора Вищої ради правосуддя.

Отже, Законом № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, не передбачено звільнення з військової служби у зв`язку із скасуванням наказу про призов.

При цьому, доказів того, що позивач звертався до в/ч НОМЕР_1 із рапортом про звільнення, із зазначенням підстав звільнення передбачених пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-XII, матеріали справи не містять та про такі сторона позивача не зазначає.

Тобто, правовідносини з позивачем з приводу можливості його звільнення з військової служби перейшли у нову площину та порядок такого звільнення вже визначається іншими нормами Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ та Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008.

Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судом обставини, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 43 від 22.08.2025 року про зарахування до списків особового складу частини та призначення на посаду ОСОБА_1 та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виключити із списків особового складу та негайно звільнити ОСОБА_1 з військової служби особового складу Збройних Сил України військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позов належить задовольнити частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 484,48 грн, сплачений відповідно до квитанції від 31.10.2025.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо незаконного призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Визнати протиправним та скасувати мобілізаційне розпорядження та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 667 від 22.08.2025 року про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період за яким було призвано на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 сплачений судовий збір в розмірі 484 грн (чотириста вісімдесят чотири) 48 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 17 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_3 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач:

- ІНФОРМАЦІЯ_8 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_4 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.