Справа № 320/55848/24
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року № 320/55848/24

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Білоноженко М.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій та скасування постанов -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15, ), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Боярчука О.В. відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 03.10.2024 ВП №73527445 про накладання штрафу у сумі 5 100, 00 гривень, а постанову від 03.10.2024 - скасувати;

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Боярчука О.В. відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо винесення постанови від 23.10.2024 ВП №73527445 про накладання штрафу у сумі 10 200, 00 гривень, а постанову від 23.10.2024 - скасувати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувані постанови про накладення штрафу прийняті без врахування повідомлення Головного управління ДПС у місті Києві, як боржника, про неможливість виконання судового рішення за відсутності роз`яснення судового рішення по справі, про яке позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду, проте відповіді не отримав.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано від відповідача засвідчені матеріали ВП №73527445.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, відзив до суду не подав. Проте, на виконання ухвали від 20.10.2025 надав до суду засвідчені матеріали виконавчого провадження №73527445.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.02.2024 по справі № 640/29848/20 задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» () до Головного управління ДПС у м. Києві.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві. Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-ІX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Київським окружним адміністративним судом від 20.11.2023 по справі № 640/29848/20 видано виконавчий лист, яким зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві здійснити коригування показників в інтегрованій картці платника (далі - ІКП) Товариства з обмеженою відповідальністю «Індустар-М» (податковий номер 34867324) (далі - ТОВ «Індустар-М») з податку на додану вартість (далі - ПДВ) шляхом:

-виключення даних про податкове зобов`язання з ПДВ ТОВ «Індустар-М» у сумі 293 901,00 грн на підставі податкового повідомлення-рішення ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві від 12.06.2015 № форми «В3»;

-відновлення даних про податковий кредит з ПДВ ТОВ «Індустар-М» у сумі 293 901,00 грн на підставі податкових декларацій з ПДВ за березень 2010 року, вересень 2010 року та жовтень 2010 року:

-виключення даних про податковий борг ТОВ «Індустар-М» у сумі 137 517,74 гривень.

Постановою державного виконавця від 06.12.2023 відкрито виконавче провадження № 73527445 та надано Головному управлінню ДПС у м. Києві 10 робочих днів на добровільне виконання рішення.

В зв`язку з отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2023 №73527445, контролюючим органом було направлено до Київського окружного адміністративного суду заяву про роз`яснення рішення від 09.02.2022 по справі 640/29848/20 задля належного виконання.

Проте, на час винесення спірних постанов відповіді від суду щодо роз`яснення резолютивної часини рішення, до позивача не надходило, про що позивач повідомляв державного виконавця листами від 27.12.2023 № 42235/5/26-15-04-08-05, від 02.07.2024 № 19433/5/26-15-04-04-04 та від 26.09.2024 № 28723/5/26-15-04-08-05.

Головним управлінням ДПС у м. Києві 28.06.2024 отримано вимогу державного виконавця від 21.06.2024 № 73527445/9 про виконання рішення суду.

05.09.2024 відповідачем була направлена повторна вимога, якою останній вимагав протягом 3 днів з моменту отримання даної вимоги повідомити державного виконавця про виконання рішення згідно виконавчого документа у повному обсязі та надати підтверджуючі документи його виконання.

В зв`язку із ненаданням доказів виконання рішення, 03.10.2024 відповідачем була винесена постанова у ВП № 73527445 про накладення штрафу на Головне управління ДПС у м. Києві у сумі 5 100, 00 гривень.

За повторне невиконання рішення суду без поважної причини, відповідачем була винесена постанова від 23.10.2024 ВП №73527445 про накладання штрафу у сумі 10 200, 00 гривень.

Вважаючи вказані постанови протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина перша статті 5 Закон №1404-VIII).

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт перший частини першої статті 3 Закону №1404-VIII).

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 зазначеного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас, відповідно до частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закон №1404-VIII).

Частина четверта статті 19 Закону №1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій частина восьма статті 19 цього ж Закону).

Предметом оскарження у даній справі є постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу, винесена в межах процедури виконання судового рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений статтею 63 Закону №1404-VIII. Так за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Отже, законодавець передбачив негативні наслідки (зокрема штрафні санкції) за невиконання у встановлений строк відповідного рішення, за умови його невиконання без поважних причин.

Відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, передбачена статтею 75 наведеного Закону. За цією нормою у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Умовою застосування до боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. Залежно від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, що створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Таким чином, підставою для прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу є встановлення факту невиконання боржником судового рішення без поважних причин об`єктивних причин, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Матеріали виконавчого провадження підтверджено, що постановою державного виконавця від 06.12.2023 відкрито виконавче провадження №73527445 та надано Головному управлінню ДПС у м. Києві 10 робочих днів на добровільне виконання рішення.

Позивач листом від 25.12.2023, тобто після спливу десятиденного строку для добровільного виконання рішення, не повідомив про виконання рішення суду, а зазначив, щодо вимог про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження необхідно звертатись до Головного управління казначейської служби України в м. Києві.

Тобто, в строк для добровільного виконання рішення суду, позивач доказів такого виконання до виконавчої служби не надав.

Натомість, листом від 27.12.2023 №42235/5/26-15-04-08-05 повідомив відповідача, що у зв`язку із отриманням постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2023, звернувся до Київського окружного адміністративного суду із заявою про роз`яснення рішення від 09.02.2022 по справі № 640/29848/20.

Позивач зауважив, що подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а також строку, протягом якого судове рішення може бути подане до примусового виконання.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд не погоджується із такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Суд зазначає, що подання заяви про роз`яснення рішення саме по собі не є поважною причиною невиконання судового рішення та не є підставою для зупинення виконавчого провадження.

Згідно ч.4 ст. 254 КАС України подання заяви про роз`яснення судового рішення зупиняє перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення, а так само строку, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Отже, вказана норма не надає боржнику права не виконувати рішення суду, а лише зупиняє для нього перебіг строку, встановленого судом для виконання судового рішення та встановлює зупинення перебігу строку протягом якого стягувач може подати судове рішення до примусового виконання.

Як свідчить інформація із Комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду», в Київському окружному адміністративному суді по справі № 640/29848/20 відсутня реєстрація документа «Заява про роз`яснення виконання рішення» від 25.12.2023 ГУ ДПС у м. Києві. Вказаний документ позивач зазначає, як доказ поважності причин невиконання рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.02.2022.

Про вказані обставини заявляв і представник стягувача у ВП № 73527445 (ТОВ «Індустар-М») у скарзі на бездіяльність державного виконавця від 08.10.2024, яка міститься в матеріалах виконавчого провадження.

Таким чином, докази поважності причин невиконання позивачем рішення суду в матеріалах виконавчого провадження № 73527445 та матеріалах судової справи відсутні.

Крім того, суд звертає вагу, що у випадку виникнення обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, позивач не був позбавлений можливості звернутися до суду в порядку ст. 378 КАС України із заявою про відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду, встановлення способу і порядку виконання судового рішення, однак позивач таких дій не вчиняв, доказів протилежного суду не надано, що свідчить про невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, без поважних причин.

Враховуючи викладене, у зв`язку з невиконанням позивачем (боржником) обов`язків, покладених на нього Законом України "Про виконавче провадження", державним виконавцем було правомірно прийнято постанови від 03.10.2024 та 23.10.2024 у виконавчому провадженні №73527445 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 та 10200,00 грн.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч.2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно винесено постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідач діяв у порядку та спосіб, встановлений Законом України «Про виконавче провадження», порушень прав позивача не допущено, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст. ст. 2, 73, 77, 90, 242-246, 268-272, 287, 294 Кодексу адміністративного судочинства, суд-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) відмовити повністю

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Білоноженко М.А.