Справа № 480/9410/25
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі

29 грудня 2025 року Справа № 480/9410/25

Суддя Сумського окружного адміністративного суду Шевченко І.Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), через представника звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява була розподілена автоматизованою системою комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" судді Кравченку Є.Д. Втім на підставі розпорядження в.о. керівника апарату Сумського окружного адміністративного суду від 17.12.2025 №277 було здійснено повторний автоматичний розподіл справи та цю справу 17.12.2025 розподілено судді Шевченко І.Г., ухвалою якої від 19.12.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позову шляхом подання позовної заяви, приведеної у відповідність до вимог до ч.1 ст.160 та п.4 ч.5 ст.160 Кодексу адміністративного судочинства України, в частині зазначенням обґрунтування позовних вимог щодо правомірності відмови відповідача у нарахуванні та виплати грошової допомоги на оздоровлення саме з урахуванням індексації грошового забезпечення (пункти 6,7 прохальної частини позовної заяви), з доказаминаправлення такої позовної заяви відповідачу.

Так, на виконання вимог вказаної ухвали представник позивача подав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив:

Визнати протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення за період з 20.05.2022 року - по 19.05.2023 року та з 19.06.2025 - по 03.09.2025 року виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928- IX у 2022 році та статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ у 2023 році, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059- IX у 2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти;

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок, нарахувати та виплатити позивачу всі види грошового забезпечення за період з 20.05.2022 року - по 19.05.2023 року та 19.06.2025 - 03.09.2025 року виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року, а саме: статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 № 1928- IX у 2022 році та статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 № 2710-ІХ у 2023 році, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059- IX у 2025 року на відповідні тарифні коефіцієнти з урахуванням раніше виплачених сум,

Визнати протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги для оздоровлення за 2022,2023,2025 роки, без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2025 року;

Зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату позивачу отриманих у 2022,2023,2025 роках грошової допомоги на оздоровлення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року та 01 січня 2025, з урахуванням раніше виплачених сум,

Визнати протиправними дії відповідача щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення позивачу у розмірі 25 561 гривень за період: липень місяць 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року, січень 2023 року, грудень 2024 року, січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року, квітень 2025 року, травень 2025 року, червень 2025 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, вересень 2025 року,

Зобов`язати відповідача повернути позивачу суму утриманого військового збору у розмірі 25 561 гривень за період: липень місяць 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року, січень 2023 року, грудень 2022 року, січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року, квітень 2023 року, травень 2025 року, червень 2025 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, вересень 2025 року,

Визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати позивачу грошової компенсації за всі невикористані календарні дні щорічних основних відпусток та дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій, без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 2025 рік станом на 01 січня 2025 року,

Зобов`язати відповідача здійснити на користь позивача перерахунок та виплату грошової компенсації за всі невикористані календарні дні щорічних основних відпусток та дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, які визначити шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2025 року, на відповідний тарифний коефіцієнт, згідно додатків 1 і 14 до постанови Кабінету Міністрів Україні Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб від 30 серпня 2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

Зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Свої вимоги мотивував тим, що позивачу не було здійснено належне нарахування та виплату грошового забезпечення за період з 20.05.2022 до 19.05.2023 та з 19.06.2025 до 03.09.2025, з чим позивач не погодився та звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на зміст уточненої позовної заяви, представником позивача усунено недоліки позову.

При цьому, разом з первинним позовом представник позивача подав заяву про визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду та поновлення такого строку, що вмотивоване наступним. Так, вказано, що позивач проходив військову службу з 30.05.2022 до 03.09.2025. Проходження позивачем військової служби в лавах ДПСУ після 30.05.2022 року на передовій пов`язано з особливим характером служби, що унеможливлювало своєчасне звернення позивача за відновленням своїх прав до суду. Також вказано, що позивач проживає в прифронтовій області, сучасником бойових дій. а також те, що у період з 24.02.2022 - до 11.12.2025 на території Сумської області 4088 разів було оголошено сигнал "Повітряна тривога", яка у середньому тривала 1 год. 52 хв., що вимагало від позивача перебувати в укритті для безпеки його життя і здоров`я.

Перевіривши матеріали позовної заяви та доводи поданої заяви про поновлення строку звернення до суду, суд вказує наступне.

Оцінюючи вказані доводи, суд вказує, що спірним періодом у цьому спорі позивач визначає період з 20.05.2022 до 19.05.2023 та з 19.06.2025 до 03.09.2025. Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022 - у спірний в цьому позові період) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник мав право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Натомість, після цієї дати, строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Вказане підтверджується висновками Верховного Суду у постанові від 21.03.2025 у справі №460/21394/23. Відтак, спірний за цим позовом період від 20.05.2022 до 18.07.2022 визначався за нормами, чинними у цей період, та не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, а тому строк звернення з цим позовом до суду, встановлений частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України, позивачем не пропущений.

Щодо спірного за цим позову періоду з 19.07.2022 до 19.05.2023 та з 19.06.2025 до 03.09.2025 суд вказує, що відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону України від 01.07.2022 №2352-IX, який набрав чинності 19.07.2022) із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

З копії витягу з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону від 03.09.2025 №1333-ОС "По особовому складу" судом встановлено, що ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини з 03.09.2025. Представник позивача подав начальнику НОМЕР_1 прикордонного загону адвокатський запит про надання документів про суми нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення, відповідь на яку надано лише листом від 11.11.2025. З позовом до суду після отримання відповіді позивач через представника звернувся 11.12.2025. При цьому, доказів на підтвердження того, що позивач був повідомлений раніше про отримання ним повідомлення щодо нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення, матеріали позовної заяви не містять.

Разом з тим в контексті розгляду питання про поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд звертає увагу, що питання доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини. Так, суд враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

У справі Bellet v. Fгаnсе Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Беручи до уваги вищевикладене, а також у зв`язку з наведеним обґрунтуванням пропуску строку звернення з позовом до суду в частині позовних вимог з 19.07.2022 до 19.05.2023 та з 19.06.2025 до 03.09.2025, з метою доступу позивача до правосуддя, суд дійшов висновку про визнання поважними причини пропуску строку звернення позивача до суду в частині вимог, що стосуються періоду з 19.07.2022 до 19.05.2023 та з 19.06.2025 до 03.09.2025 та поновлення такого строку, встановленого ч.2 ст.233 КЗпП України.

Разом з тим згідно ч.6 ст.172 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства.

Зважаючи на положення вказаної статті, а також те, що роз`єднання справи сприятиме виконанню завдання адміністративного судочинства, вбачається необхідним роз`єднати позовні вимоги та:

I) виділити в окреме самостійне провадження позовні вимоги про (пункти 6 та 7 прохальної частини уточненого позову):

- визнання протиправними дії відповідача щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення позивачу у розмірі 25 561 гривень за період: липень місяць 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року, січень 2023 року, грудень 2024 року, січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року, квітень 2025 року, травень 2025 року, червень 2025 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, вересень 2025 року,

- зобов`язання відповідача повернути позивачу суму утриманого військового збору у розмірі 25 561 гривень за період: липень місяць 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року, січень 2023 року, грудень 2022 року, січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року, квітень 2023 року, травень 2025 року, червень 2025 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, вересень 2025 року,

II) виділити в окреме самостійне провадження позовні вимоги про (пункти 12 та 13 прохальної частини уточненого позову):

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби.

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

В іншій частині позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України. З огляду на зазначене, перешкоди для прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі Сумським окружним адміністративним судом відсутні.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч.2 ст. 12 КАС України).

Відповідно до п.1 ч.6 ст.12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Таким чином, вбачається розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

При цьому, представник позивача разом з позовом подав клопотання про витребування у відповідача додаткових доказів у справі, щодо якого суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 80 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч.1).

У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч.2).

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (ч.3).

Однак, в порушення ч.2 ст.80 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем не вказано обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати, не зазначено чи було вжито для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання позивача про витребування доказів є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 171, 256, 257, 260, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Визнати поважною причину пропуску строку для звернення з цим позовом до суду та поновити позивачу цей строк в частині вимог, що стосуються періоду з 19.07.2022 до 19.05.2023 та з 19.06.2025 до 03.09.2025.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії роз`єднати та:

I) виділити в окреме самостійне провадження позовні вимоги про (пункти 6 та 7 прохальної частини уточненого позову):

- визнання протиправними дії відповідача щодо оподаткування військовим збором грошового забезпечення позивачу у розмірі 25 561 гривень за період: липень місяць 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року, січень 2023 року, грудень 2024 року, січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року, квітень 2025 року, травень 2025 року, червень 2025 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, вересень 2025 року,

- зобов`язання відповідача повернути позивачу суму утриманого військового збору у розмірі 25 561 гривень за період: липень місяць 2022 року, серпень 2022 року, вересень 2022 року, листопад 2022 року, січень 2023 року, грудень 2022 року, січень 2025 року, лютий 2025 року, березень 2025 року, квітень 2023 року, травень 2025 року, червень 2025 року, липень 2025 року, серпень 2025 року, вересень 2025 року,

II) виділити в окреме самостійне провадження позовні вимоги про (пункти 12 та 13 прохальної частини уточненого позову):

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби,

- зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, відповідно до п. 2 ст. 15 Закону України №2011-ХІІ від 20.12.1991 "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

3. В іншій частині позовних вимог прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі №480/9410/25 за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити дії (Номер категорії справи 106020200).

4. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

5. Відмовити у задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів у справі.

6. Встановити відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, і всіх письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів і заяв свідків, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення проти позову, якщо такі докази не надані позивачем, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

7. Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, який повинен відповідати вимогам ст. 162 КАС України, з наданням документів, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

8. Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, які повинні відповідати вимогам ст. 162 КАС, з наданням документів, що підтверджують надіслання (надання) заперечення і доданих до них доказів іншим учасникам справи.

9. Відповідачу надати до суду у 15-денний строк з дня вручення копії цієї ухвали належним чином завірені копії особових карток позивача за 2022-2025 роки.

10. Попередити відповідача, що у разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішить справу за наявними матеріалами (ч. 6 ст. 162 КАС України).

11. Роз`яснити учасникам справи, що інформацію у справі, що розглядається, можна отримати в мережі Інтернет на офіційному вебпорталі судової влади України на вебсторінці http://adm.su.court.gov.ua/sud1870/.

12. Справа розглядатиметься суддею одноособово.

13. Копію ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі надіслати сторонам.

14. Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя І.Г. Шевченко