Справа № 320/10363/21
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року справа №320/10363/21

Київський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лиска І.Г., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, в якому просить суд:

- визнати повноваження ОСОБА_3 , як депутата Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання достроково припиненими з 10.12.2020;

- визнати протиправним та скасувати рішення № 52/64-5-VІІІ від 26.04.2021 Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що повноваження ОСОБА_3 , як депутата Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання достроково припинено з 10.12.2020 в силу закону. Разом з цим, всупереч зазначеному, ОСОБА_3 голосував на засіданні ради за прийняття рішення № 52/64-5-VІІІ від 26.04.2021. Позивач стверджує, що її права та охоронювані законом інтереси спірним рішенням порушено, адже нею також подано заяву стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, дозвіл на розроблення якого було надано іншій особі згідно з рішенням № 52/64-5-VІІІ від 26.04.2021. На переконання позивача, якби ОСОБА_3 не голосував як депутат за рішення № 52/64-5-VІІІ від 26.04.2021, внаслідок дострокового припинення його повноважень, відповідне рішення відповідачем прийнято не було б за недостатністю кількості голосів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.08.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначено судове засідання.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній стверджує про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову. Представник відповідача стверджує, що права та охоронювані законом інтереси позивача не порушені. Також зазначає, що голос ОСОБА_3 , як депутата Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання при прийняті рішення № 52/64-5-VІІІ від 26.04.2021 не був вирішальним. У зв`язку з чим, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивачем подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому позивач стверджує, що чинним законодавством не передбачено можливості вносити зміни у голосування по прийняттю рішення шляхом відображення та зарахування голосів у наслідок технічних помилок, як і не передбачено можливості вносити зміни у голосування по прийнятому рішенню шляхом відображення та зарахування голосів унаслідок технічних помилок. При цьому позивач наполягає на тому, що якщо і подавалась заява депутатом Коркіною А.В., то вона подавалась 04.05.2021, тобто вже після засідання сесії. Наведене, за висновком ОСОБА_1 вказує на порушення відповідачем положень чинного законодавства.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2021 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ..

В судовому засіданні судом долучено до матеріалів справи письмові пояснення представника відповідача, в яких останнім повторно зауважено про відсутність обставин порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 ..

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 21.02.2023 відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 01.02.2023 відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 у задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції від 18.01.2023 відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.05.2023 визнано заяву представника позивача про відвід судді Лиска І.Г. - не обґрунтованою. Передано матеріали справи №320/10363/21 для вирішення питання про відвід судді Лиска І.Г. суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу та визначений відповідно до статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.05.2023 у задоволенні клопотання адвоката Круглова С.С. про відвід судді Лиска І.Г.- відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.05.2023 клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду задоволено. Позовну заяву за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області, третя особа ОСОБА_2 про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 31.10.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року про залишення позову без розгляду скасовано і направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 прийнято до провадження адміністративну справу № 320/10363/21 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 у задоволенні заяви позивача про виправлення описки в ухвалі Київського окружного адміністративного суду від 03.01.2024 у справі № 320/10363/21 за позовом ОСОБА_1 до Борщагівської сільської ради Київської області, третя особа: ОСОБА_2 , про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.09.2024 у задоволенні заяви представника позивача від 03.09.2024 в частині забезпечення належного розгляду заяви представника позивача про розгляд справи без участі позивача від 06.05.2023 (а.с. 227-230) відмовлено. Залучено до участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3 .

Письмові пояснення по суті позовних вимог третіми особами не надано, причини не подання письмових пояснень суду не відомі.

Учасниками справи подано до суду клопотання в яких останні просили подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

У зв`язку з поданими клопотання та на підставі ст.205 КАС України, суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є громадянкою України, що підтверджується копією паспорта громадянина України, серія НОМЕР_1 , виданого Києво-Святошинським РВ ГУ МВС України в Київській області 06.09.2005.

Рішенням 5 сесії VІІІ скликання Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області прийнято рішення від 26.04.2021 № 52/64-5-VІІІ «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Петропавлівська Борщагівка», відповідно до статей 12, 40, 116, 118, 121 Земельного кодексу України, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , орієнтовною площею 0,0650 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 .

Разом з цим 10.08.2021 на підставі положень статей 118, 121, 122 Земельного кодексу України, позивач звернулась до сільського голови Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської ради з заявою (вх. Д-2421 від 10.08.2021).

У Заяві ОСОБА_1 просила надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0650 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що оспорюване рішення порушує її права та охоронювані законом інтереси, з огляду на, що звернулась до суду з метою їх захисту та відновлення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, зокрема шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Частиною другою цієї статті встановлено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Подібні положення містить стаття 245 КАС України, яка врегульовує повноваження суду при вирішенні справи. Так, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Пункт 10 частини другої статті 245 КАС України надає суду повноваження обрати інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту права чи інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оскарження. Інакше кажучи, суд має захистити право чи інтерес у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оскарження та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/190 (пункти 5.6, 5.9)). Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі №916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі №522/1528/15-ц (пункт 82), від 2 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 50), від 6 квітня 2021 року у справі № 910/10011/19 (пункт 94), від 20 жовтня 2021 року у справі № 9901/554/19 (пункт 19), від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (пункт 24), від 21 вересня 2022 року у справі 908/976/190 (пункт 5.6), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункт 44)). Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати.

Суд наголошує, що право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. При цьому, захист прав здійснюється у разі їх порушення, і звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах. Тобто, рішення суду про задоволення позову повинно мати наслідком відновлення тих прав або інтересів, на порушення яких вказує позивач.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 грудня 2019 року у справі №1740/1838/18, ухваленої у складі об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду, від 15 квітня 2020 року у справі №712/11800/17.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 09 листопада 2023 року у справі № 9901/459/21, від 09 листопада 2023 року у справі № 990/41/23, від 01 вересня 2022 року у справі № 990/46/22 також звертала увагу, що неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку. Таким чином, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас належний захист прав та інтересів особи можливий лише в разі існування спірних правовідносин, тобто в разі встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 990/106/23.

Так, спірні правовідносини стосуються перш за все питання реалізації позивачем права безоплатної приватизації земельної ділянки.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України (далі ЗК України) громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У заяві зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До заяви додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

В силу вимог частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає заяву у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації заяви Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Аналіз викладеного дає суду підстави дійти до висновку, що реалізація права безоплатної приватизації земельної ділянки не є абсолютним та у задоволенні останнього може бути відмовлено за наявності підстав, регламентованих положеннями частини сьомої статті 118 ЗК України.

Суд зауважує, що рішенням 5 сесії VІІІ скликання Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області прийнято рішення від 26.04.2021 № 52/64-5-VІІІ «Про надання дозволу гр. ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в с. Петропавлівська Борщагівка», відповідно до статей 12, 40, 116, 118, 121 Земельного кодексу України, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 , орієнтовною площею 0,0650 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 .

Отже, станом на час звернення позивача з відповідною заявою стосовно реалізації свого права, регламентованого частиною шостою статті 118 ЗК України, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,0650 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 вже надано іншій особі третя особа №1.

Суд звертає увагу на те, що заява позивача подана майже через 4 місяці після отримання відповідного дозволу третьою особою- ОСОБА_2 ..

Відтак, не зважаючи на бажання ОСОБА_1 отримати у власність земельну ділянку орієнтовною площею 0,0650 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на АДРЕСА_1 , суд звертає увагу на те, що дозвіл вже надав відповідач іншій особі.

При цьому, розцінюючи наявність / відсутність порушеного права позивача через призму реалізації нею відповідного права, суд зауважує, що лише бажання громадянина на отримання безплатно у власність конкретно визначеної ним (бажаної земельної ділянки) не може превалювати над правом іншої особи та свідчити про наявність ознак недобросовісної її поведінки при отриманні рішення компетентного органу стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою земельної ділянки.

Одночасно, суд відмічає, що під час вирішення спору по суті, ані представником позивача, ані позивачем не повідомлялось суду про оскарження бездіяльності відповідача стосовно розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.08.2021 (вх. Д-2421 від 10.08.2021) та й відповідно зобов`язання останнього вчинити такі дії. Тобто розглянути подану заяву позивачем, та прийняти рішення відповідно до положень статті 118 ЗК України.

Беручи до уваги наведене, на переконання суду стверджувати, що оспорюваним рішенням порушено права та охоронювані законом інтереси не вбачається за можливе.

На переконання суду, ОСОБА_1 обрано неналежний спосіб захисту порушеного права.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У межах спірних правовідносин, суд не вбачає правових підстав для виходу за межі позовних вимог, оскільки, за таких обставин змінюються підстави позову.

Суд відмічає, що встановлення за наслідками розгляду справи по суті позовних вимог відсутності порушеного права чи невідповідності обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є самостійною і достатньою підставою саме для ухвалення судом рішення про відмову в позові.

Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 грудня 2022 року у справі №9901/926/18.

Підсумовуючи вище викладене, суд вважає відсутніми підстави для задоволення адміністративного позову.

Одночасно, слід звернути увагу на те, що вимоги ОСОБА_1 щодо визнання повноважень ОСОБА_3 , як депутата Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області VІІІ скликання достроково припиненими з 10.12.2020, виходить за межі компетенції адміністративного суду.

На переконання суду, згадувані вимоги є фактично складовою частиною визначених позивачем підстав позову. У зв`язку з тим, що судом в ході розгляду справи не встановлено обставин порушення рішенням № 52/64-5-VІІІ від 26.04.2021 Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , суд не вбачає підстав для надання оцінки доводам сторін у наведеній частині.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами визначеними у частині першій статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Беручи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що адміністративний позов не підлягає до задоволення, то відсутні правові підстави для вирішення питання щодо судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лиска І.Г.