Справа № 280/7971/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Справа № 280/7971/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Мінаєвої К.В.,

за участю секретаря судового засідання Поляк А.С.,

представника позивача Безуха А.М.,

представника відповідача Косенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український розвиток плюс»

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

10.09.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Український розвиток плюс» (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач), у якій позивач просить суд визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

№02 від 09.06.2025, яким донараховано ПДВ в сумі 681 729 гривень та штрафних санкцій на суму 170 432,25 гривень, разом 852161,25 гривень;

№02 від 09.06.2025, яким зменшено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на загальну суму 1 376 539 гривень;

№02 від 09.06.2025, яким нараховано штраф в сумі 3400 гривень за відсутність реєстрації податкової накладної на суму вищеописаних «порушень» на суму 10 291 343 гривень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Український розвиток плюс» у лютому 2021 року проведено платника податків шляхом виділення із платника податків нової юридичної особи ТОВ «ПЕРАМОГА», в результаті чого до новоствореного підприємства передано активи (товарно-матеріальні цінності) на суму 10519 тис. грн та пасиви (зареєстрований (пайовий) капітал, інші поточні зобов`язання на суму 10513 тис. грн). За висновками документальної позапланової перевірки ТОВ «Український розвиток плюс» Головним управлінням ДПС у Запорізькій області позивачем вчинено порушення, а саме: заниження податку на додану вартість на загальну суму 681 729 грн, завищення від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на загальну суму 1 376 539 грн за 2021 року, відсутність реєстрації податкової накладної на зазначену суму. Позивач зауважує, що під час перевірки контролюючий орган дійшов безпідставних висновків щодо невідображення операцій при списанні з пасиву балансу пайового капіталу та кредиторської заборгованості на суму 10519242,48 (заниження доходу до оподаткування), так і заниження суми операційних витрат на суму 10519242,48 грн, що не вплинуло на об`єкт оподаткування податок на прибуток, однак вплинуло на донарахування податку на додану вартість в розмірі 2 058 268 грн. На переконання позивача, виділена частка майна в процесі реорганізації юридичної особи шляхом виділення частини майна за розподільчим балансом не є продажем (реалізацією) товарів в тлумаченні підпункту 14.1.202, пункту 14.1 статті 14 ПК України та в силу приписів підпункту 196.1.7. пункту 196.1. ст. 196 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість. Крім того, податковим органом не взято до уваги зменшення збитковості підприємства, через що ТОВ «ПЕРАМОГА» не здійснювало належну господарську діяльність, водночас відповідальність за це безпідставно покладено на ТОВ «Український розвиток плюс», у зв`язку з чим висновок про відсутність реєстрації податкової накладної за здійснення операції виділу також є неправомірним.

ІІ. Виклад позицій учасників справи.

14.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що податковим органом було не встановлено фактичного руху активів ТОВ «ПЕРАМОГА», що свідчить що новостворене підприємство не проводило діяльності, пов`язаної з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, спрямованої на отримання доходів, тобто не здійснювало господарської діяльності. Також звертає увагу, що відсутність інформації щодо здійснення господарської діяльності виділеним суб`єктом ТОВ «ПЕРАМОГА» свідчить про здійснення операції з виділення ТОВ «Український розвиток плюс» без розумної економічної причини (ділової мети). Створюючи видимість реальності здійснення зазначеної операції ТОВ «Український розвиток плюс» діяло умисно, оскільки воно удавано, цілеспрямовано створило умови, які не можуть мати іншої мети, крім як ухилення від оподаткування. З огляду на зазначене вище, встановлено наявність схеми оформлення штучного виділу (удаваного правочину), яка свідчить про узгодженість дій ТОВ «Український розвиток плюс» та виділеного суб`єкта ТОВ «ПЕРАМОГА» для одержання товариством незаконної податкової вигоди. Відтак, ТОВ «Український розвиток плюс» здійснило документальну передачу поточних зобов`язань, які мали бути відображенні в регістрах бухгалтерського обліку та податковій звітності, та у зв`язку з відсутністю інформації та її документального підтвердження, були спрямовані на штучне створення первинних бухгалтерських документів (договорів, розподільчого балансу, протоколів зборів, рішень та інших документів), та не відображено у фінансовій, податковій звітності активу, як податкових зобов`язань. Твердження посадових осіб підприємства, що передача в процесі виділу покращила всі фінансові показники діяльності ТОВ «Український розвиток плюс» не відповідає дійсності, оскільки за результатами діяльності 2020 року підприємство отримало фінансовий результат до оподаткування підприємства в сумі 1800,8 тис. грн, а за результатами роботи за 2021 рік отримало збиток в сумі 350,6 тис. гривень. Отже, перевіркою встановлено, Позивачем у лютому 2021 року не включив до бази оподаткування суму списаних з балансу ТМЦ у розмірі 10291343,14 грн та не нарахував податкові зобов`язання з ПДВ по ТМЦ, які були використані не у господарській діяльності на суму 2058268,00 грн, а також не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну. Щодо грошових зобов`язань, нарахованих у податковому повідомленні-рішенні від 09.06.2025 №02, представник зауважує, що ТОВ «Український розвиток плюс» в порушення вимог п. 201.1, п. 201.4 , п. 201.10 ст. 201 ПК України не включена податкова накладна на отримання товарів, що починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку до податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 2 058 268 грн. З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

20.10.2025 судом отримано відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що реорганізація товариства була здійснена в силу приписів ст. 109 Цивільного кодексу України, тобто з підстав цивільного законодавства, а не господарського, тому не є обов`язковим вимога від здійснення операції реорганізації ознака прибутковості. Зауважує, що у випадку посилання на податкову інформацію, контролюючий орган має надати докази, зокрема у вигляді винесення відносно таких осіб податкових повідомлень-рішень чи судових рішень, що набрали законної сили, якими встановлено факт порушення податкового законодавства. Відтак вважає, що позиція відповідача не спростовує правову позицію, викладену в позові.

24.10.2025 до суду надійшли заперечення відповідача, в яких представник зазначає, що якщо платник податку на додану вартість починає використовувати товари / послуги/необоротні активи, які були попередньо придбані з податком на додану вартість із формуванням податкового кредиту на ці суми, в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку, то він повинен нарахувати податкові зобов`язання з податку на додану вартість виходячи із бази оподаткування, визначеної в порядку, передбаченому пунктом 189.1 статті 189 ПК України (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). Для висновку про наявність підстав для нарахування податкових зобов`язань на підставі положень підпункту 198.5 статті 198 ПК України слід встановити факт неоподатковуваного / негосподарського використання товарів (послуг) і необоротних активів. Щодо посилання позивача на висновки Верховного Суду стосовно ділової мети зазначено, що розумна економічна причина не повинна розглядатися з точки спрямованості операцій на отримання економічного ефекту: приріст або збереження активів, чи створення умов для цього; якщо операції не мають економічного змісту, а лише зменшують податкове навантаження, не створюючи активів чи вигоду, тоді ділова мета не може визнаватися господарською дією.

24.11.2025 судом отримано клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи податкової інформації та податкової звітності ТОВ «ПЕРАМОГА» ().

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15.09.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів від дня одержання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, у спосіб подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 16956,80 грн.

Ухвалою від 30.09.2025 суд відкрив загальне позовне провадження у справі; призначив підготовче засідання на 17.10.2025; витребував від Головного управління ДПС у Запорізькій області докази по справі, а саме всі документи та матеріали, які стали підставою для винесення податкових повідомлень-рішень від 09.06.2025 №02, №02, №02.

Ухвалою від 13.10.2025 суд задовольнив заяву представника позивача адвоката Безуха Андрія Миколайовича про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Протокольною ухвалою від 17.10.2025 суд відклав підготовче засідання на 05.11.2025. Протокольною ухвалою від 05.11.2025 суд оголосив перерву у підготовчому засіданні до 27.11.2025. Протокольною ухвалою від 27.11.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.12.2025.

17.12.2025 у судовому засіданні оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення суду.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.7 п. 78.1 ст. 78, п.п. 69.22, п.п. 69.35-1 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, п.2 ч.1 ст.13, п.9-23 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України від 08 липня 2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в.о. начальника Головного управління ДПС у Запорізькій області винесено наказ «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС» ()» від 23.04.2025 №728-п, яким наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС» () з 25 квітня 2025 року тривалістю 5 робочих днів. Перевірку провести за період діяльності з 01.01.2018 по 31.12.2021 з метою дотримання вимог податкового, валютного, іншого законодавства, за період з 01.10.2018 по 31.12.2021 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та за період з 01.01.2011 по 31.12.2021 з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Наказом від 01.05.2025 №800-п продовжено термін проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС», визначений наказом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 23.04.2025 №728-п, на 2 робочих дні, починаючи з 02.05.2025.

За результатами проведеної зазначеної перевірки складено акт від 12.05.2025 № 5899/08-01-07-02/33795432, відповідно до якого встановлено порушення ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС»:

1. пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, у результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 681 729 грн, у тому числі по податковим періодах: лютий 2021 445 248 грн; березень 2021 33 287 грн; квітень 2021 63 176 грн; травень 2021 8 328 грн; липень 2021 49 447 грн; серпень 2021 41 627 грн.

2. пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено від`ємне значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту в періоді, що перевірявся, на суму 1 376 539 грн, в тому числі по податковим періодах: березень 2021 1 613 020 грн; квітень 2021 1 579 733 грн; травень 2021 1 516 557 грн; червень 2021 1 475 941 грн; липень 2021 1 467 613 грн; серпень 2021 1 418 166 грн; вересень 2021 1 376 539 грн; жовтень 2021 1 376 539 грн; листопад 2021 1 376 539 грн; грудень 2021 1 376 539 грн.

3. пункту 201.1, пункту 201.4, пункту 201.10 статті 201, Податкового кодексу України в частині відсутності реєстрації податкової накладної, в Єдиному реєстрі податкових накладних, протягом граничного терміну на операції, що не є господарською діяльністю платника податку на суму обсягу 10 291 343 грн;

4. п.п. 14.1.180 ст.14, п.51.1 ст.51, п. 176.2 «б» ст.176 Податкового кодексу України, п.п.2, п.4 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 року №4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 №773), а саме:

відображення в податкових розрахунках за 1 квартал 2019 року, 2 квартал 2019 року сум нарахованого та виплаченого доходу по недійсному податковому номеру фізичної особи (код помилки 99), що призвело до зміни платника податку.

5. п. 1 ч. 2 ст. 6; ч. 2, ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - підприємством несвоєчасно та не в повному обсязі нарахований і сплачений ЄСВ у сумі 919,89 грн, тобто у податковій звітності платником податків самостійно донараховано єдиного внеску, у зв`язку з виправленням помилок, допущених у попередніх звітних періодах та/або у зв`язку з уточненням, проведеним поза межами звітного періоду, а саме:

у податковій звітності від 11.03.2020 № за лютий 2020 платником податків самостійно донараховано єдиного внеску у зв`язку з виправленими помилками на суму 919,89 грн, а саме: листопад 2019 361,63 грн; грудень 2019 137,76 грн; січень 2020 420,50 грн.

Не погодившись з висновками та фактами, викладеними в акті документальної позапланової виїзної перевірки від 12.05.2025 №5899/08-01-07-02/33795432 директором ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС» подано заперечення від 22.05.2025 № 22-05-25, в яких, серед іншого, зазначено, що виділена частка майна в процесі реорганізації юридичної особи шляхом виділення частини майна за розподільчим балансом не є продажем (реалізацією) товарів в тлумаченні підпункту 14.1.202, пункту 14.1 статті 14 ПК України, тому відсутній факт переходу права власності на підставі таких операцій як постачання, так і продаж товарів. Передача в процесі виділу зазначених недостатньо ліквідних активів разом з пасивами сумою позики, яку було потрібно сплатити, значно покращило всі фінансові показники діяльності ТОВ «Український розвиток плюс», зокрема: коефіцієнт абсолютної ліквідності, рентабельність усього капіталу, коефіцієнт автономії.

Листом Головного управління ДПС у Запорізькій області від 05.06.2025 №26603/6/08.01-07-02-04 директора ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС» повідомлено про залишення без задоволення заперечення на акт перевірки, висновки акту залишено без змін.

На підставі акту документальної позапланової перевірки від 12.05.2025 № 5899/08-01-07-02/33795432 винесені податкові повідомлення-рішення:

форми «Р» №02 від 09.06.2025, яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на суму 852161,25 грн (за податковими зобов`язаннями +681 729; за штрафними санкціями 170 432,25 грн);

форми «В4» №02 від 09.06.2025, яким зменшено від`ємне значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 1 376 539 грн;

форми «ПН» №02 від 09.06.2025, яким застосовано штраф у сумі 3400,00 грн у зв`язку з тим, що ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС» не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну на операції, що не є господарською діяльністю платника податку на суму обсягу 10 291 343 грн.

Рішенням Державної податкової служби України від 28.08.2025 №25007/6/99-00-06-01-03-06 залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Запорізькій області від 09.06.2025 №02, №02, №02, а скаргу ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ РОЗВИТОК ПЛЮС» без задоволення.

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями від 09.06.2025 №02, №02, №02 та вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що ТОВ «Український розвиток плюс», згідно протоколу № 29.01.21 Загальних зборів учасників ТОВ «Український розвиток плюс», від 29 січня 2021 року, протоколу № 16.02.21 Загальних зборів учасників ТОВ «Український розвиток плюс», від 16 лютого 2021 року, розподільчого балансу ТОВ «Український розвиток плюс» на 25 січня 2021 року, затвердженого учасниками ТОВ «Український розвиток плюс» (протокол №16.02.21 від 16 лютого 2021 року), та передавального акта від 16.02.2021, затвердженого рішенням загальних зборів учасників ТОВ (протокол №16.02.21 від 16.02.2021), здійснено виділ з ТОВ «Український розвиток плюс» новоствореного товариства з обмеженою відповідальністю, а саме ТОВ «ПЕРАМОГА» (), шляхом передання (переходу) за розподільчим балансом зареєстрованого (пайового) капіталу у сумі 6 000 грн та кредиторської заборгованості у сумі 10 513 242,68 грн.

Податковий орган вважає, що внаслідок даної події виникло заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 2 058 268 грн за операцією реорганізації (виділу), оскільки новоствореним суб`єктом ТОВ «ПЕРАМОГА» з дня взяття на облік у контролюючому органі не подано жодних податкових декларацій, звітів, розрахунків, тощо, у т.ч. не відкрито жодного банківського рахунку, подано відомості про об`єкти оподаткування: повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

З метою отримання інформації щодо використання в господарській діяльності виділених активів та пасивів балансу та відображення в податковому та бухгалтерському обліку фінансово-господарських відносин Головне управління ДПС у Запорізькій області листом від 24.04.2025 №18952/6/08-01-07-02-08 звернулось до ТОВ «ПЕРАМОГА» (). Лист повернувся поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач вказує, що за наявною інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта встановлено, що у ТОВ «ПЕРАМОГА» () відсутнє будь-яке нерухоме майно. Крім того, згідно отриманих з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДПС України відомостей про нараховані та виплачені доходи встановлено, що засновник та керівник ТОВ «ПЕРАМОГА» () гр. ОСОБА_1 ) не отримувала доходи за 2021 рік.

В акті перевірки зазначено, що встановлено відсутність отриманих доходів у засновника та керівника ТОВ «ПЕРАМОГА» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за 2021 рік, свідчить про не укладання нею трудових відносин з ТОВ «ПЕРАМОГА», що суперечить Рішенню засновників товариства, а саме ТОВ «Український розвиток плюс».

Відповідно, наданим до перевірки додатку до передавального акту від 16.02.2021 року, встановлено, що ТОВ «Український розвиток плюс» передає ТОВ «ПЕРАМОГА» товарно матеріальні цінності з обсягом в 5618 позицій на загальну суму 10291343,14 грн, які потребують складського зберігання, такі як наприклад: газ нафтовий скраплений, бетон, газобетонні блоки, металопрокат, черепиця, сонячна насосна станція, кондиціонери, водонагрівачі, бетон. Позивачем було не підтверджено належним чином документами, а саме транспортними накладними, транспортування товарно - матеріальних цінностей до новоствореного суб`єкта ТОВ «ПЕРАМОГА» за місцезнаходженням.

На підставі наведеного контролюючий орган поставив під сумнів господарську діяльність новоствореного суб`єкта ТОВ «ПЕРАМОГА» через неможливість здійснення підприємницької діяльності, зокрема, відсутність матеріально-технічних можливостей, трудових ресурсів, відсутність транспортних засобів та місця зберігання товарно-матеріальних цінностей, не подання фінансової та податкової звітності, не знаходження за юридичною адресою.

За правилами частини першої статті 109 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Після прийняття рішення про виділ учасники юридичної особи або орган, що прийняв рішення про виділ, складають та затверджують розподільчий баланс (частина друга статті 109 ЦК України).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 98.1.4 пункту 98.1 статті 98 ПК України під реорганізацією платника податків розуміється зміна його правового статусу, яка передбачає виділення з платника податків інших платників податків, а саме, передача частини майна платника податків, що реорганізується, до статутних фондів інших платників податків в обмін на їх корпоративні права, внаслідок якого не відбувається ліквідація платника податків, що реорганізується.

Згідно з пунктом 98.3 статті 98 ПК України реорганізація платника податків шляхом виділення з його складу іншого платника податків або внесення частини майна платника податків до статутного фонду іншого платника податків без ліквідації платника податків, який реорганізується, не тягне за собою розподілу грошових зобов`язань чи податкового боргу між таким платником податків та особами, утвореними у процесі його реорганізації, чи встановлення їх солідарної відповідальності за порушення податкового законодавства, крім випадків, коли за висновками контролюючого органу така реорганізація може призвести до неналежного погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу платником податків, який реорганізується. Рішення про застосування солідарної або розподільної відповідальності за порушення податкового законодавства може бути прийняте контролюючим органом у разі, коли майно платника податків, що реорганізується, перебуває у податковій заставі на момент прийняття рішення про таку реорганізацію.

У силу вимог пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування податком на прибуток є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу;

в) ввезення товарів на митну територію України;

г) вивезення товарів за межі митної території України;

е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.

Суд зазначає, що за положеннями пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Не є об`єктом оподаткування операції з реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення та перетворення) юридичних осіб (підпункт 196.1.7 пункт 196.1 статті 196 Податкового кодексу України).

Аналіз наведених норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що ПК України визначає перелік об`єктів оподаткування податком на додану вартість, до переліку яких операції з реорганізації шляхом виділення юридичних осіб не відносяться.

У постанові від 15.11.2023 у справі № 918/119/21 Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що норма статті 104 ЦК не встановлює вичерпного переліку видів реорганізації юридичної особи, а визначає ті її (реорганізації) види, внаслідок яких юридична особа припиняється.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦК України виділом є перехід за розподільчим балансом частини майна, прав та обов`язків юридичної особи до однієї або кількох створюваних нових юридичних осіб.

Юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Велика Палата Верховного Суду у вказаній постанові вказала на те, що аналіз наведених норм свідчить, що для виділу притаманна характерна ознака реорганізації - перехід майна, прав та обов`язків юридичної особи, що реорганізується, до її правонаступника. При цьому обсяг правонаступництва визначається тим майном, правами та обов`язками, які передаються за розподільчим балансом, тобто має місце парцелярне (часткове) правонаступництво.

З огляду на зазначене, Великою Палатою Верховного Суду зроблено висновок, що виділ є видом реорганізації, який не має наслідком припинення юридичної особи, яка реорганізується, оскільки остання залишається суб`єктом права, однак зі зменшеним обсягом майна, прав та/або обов`язків.

Положеннями частини четвертої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено, що у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2021 у справі № 822/2434/16 зазначив, що операції щодо передачі за розподільчим балансом основних фондів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів, дебіторської та кредиторської заборгованості, інших активів та зобов`язань за рішенням власників або уповноваженого ними органу при утворенні нового підприємства шляхом реорганізації (виділу) не можуть вважатися операціями з поставки ТМЦ у розумінні податкового законодавства.

Аналогічна правова позиція також викладена Верховним Судом у постановах від 30.09.2020 у справі № 640/1845/19, від 06.04.2021 у справі № 817/76/17, від 19.01.2023 у справі № 810/4427/18, від 18.06.2025 у справі № 160/21748/24.

Отже, операції з передачі товарно матеріальних цінностей від ТОВ «Український розвиток плюс» до ТОВ «ПЕРАМОГА» на підставі виділу не є операціями з поставки ТМЦ, що є об`єктом оподаткування податком на додану вартість.

Крім того, щодо сумнівності господарської діяльності ТОВ «ПЕРАМОГА» через неможливість здійснення підприємницької діяльності, зокрема, відсутність матеріально-технічних можливостей, трудових ресурсів, відсутність транспортних засобів та місця зберігання товарно-матеріальних цінностей, не подання фінансової та податкової звітності, не знаходження за юридичною адресою, суд зазначає наступне.

Як зазначено відповідачем, податковим органом було не встановлено фактичного руху активів ТОВ «ПЕРАМОГА», що свідчить що новостворене підприємство не проводило діяльності, пов`язаної з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, спрямованої на отримання доходів, тобто не здійснювало господарської діяльності.

Як вказує Верховний Суд у постанові від 11.12.2025 у справі № 480/3734/24, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Так, про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Отже, лише за умови підтвердження первинними документами господарських операцій, які є об`єктом оподаткування, платник податків має право на відображення результатів таких операцій у бухгалтерському обліку, на даних якого ґрунтується податкова звітність.

Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, господарська діяльність новоствореним підприємством не ведеться. Водночас, варто зауважити, що аналіз причин, можливостей та особливостей ведення підприємницької діяльності одного підприємства за відсутності податкових порушень знаходиться поза межами перевірки дотримання податкового законодавства іншого підприємства. Податкова перевірка ТОВ «ПЕРАМОГА» не проводилась, зауважень до оформлених та наданих під час перевірки документів з приводу виділення активів до новоствореного товариства у контролюючого органу не виникло.

При цьому суд акцентує увагу, що враховуючи встановлення судом відсутності об`єкту оподаткування податком на додану вартість з операції виділу юридичної особи, а також те, що державна реєстрація ТОВ «ПЕРАМОГА», як юридичної особи, не скасована, створення цього товариства судом фіктивною не визнавалось, установчі документи не визнані недійсними, тому висновки податкового органу сумнівності господарської діяльності ТОВ «ПЕРАМОГА» є необґрунтованими.

Щодо аргументів контролюючого органу про те, що через відсутність у виділеного суб`єкта ТОВ «ПЕРАМОГА» здійснення господарської діяльності, що зумовлює висновок про вчинення операції з виділення ТОВ «Український розвиток плюс» без розумної економічної причини (ділової мети), суд акцентує увагу на наступному.

За правилами підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України розумна економічна причина (ділова мета) - це причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Отже, зміст поняття розумної економічної причини (ділової мети) передбачає обов`язкову спрямованість будь-якої операції платника на отримання позитивного економічного ефекту, тобто на приріст (збереження) активів платника (їх вартість), а так само створення умов для такого приросту (збереження) в майбутньому.

В той же час, не обов`язково, аби економічний ефект спостерігався негайно після вчинення операції. Не виключено, що такий ефект настане в майбутньому, а також не виключено, що в результаті об`єктивних причин економічний ефект може не настати взагалі. Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів нормального перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Проте, із визначеного в ПК України поняття ділової мети випливає, що обов`язково повинен бути наявний намір платника податків отримати відповідний економічний ефект, тобто господарська операція принаймні теоретично (за умови досягнення поставлених завдань) має передбачати можливість приросту або збереження активів чи їх вартості.

Якщо ж та чи інша операція не зумовлена розумними економічними причинами (позбавлена ділової мети), то такі операції не є вчиненими в межах господарської діяльності, а відтак, їх наслідки не підлягають відображенню в податковому обліку.

З`ясування наміру платника на отримання економічного ефекту від господарської операції передбачає аналіз умов та обставин її здійснення. При цьому економічний ефект не повинен полягати виключно в зменшенні податкового навантаження на хоча б одного з учасників операції.

Відповідно, економічний ефект відсутній в операціях, які призводять до збільшення задекларованих витрат платника та зменшують об`єкт його оподаткування без можливості отримання додаткового приросту активів чи збереження їх вартості.

При цьому варто виходити з того, якою в тій чи іншій ситуації має бути поведінка добросовісного суб`єкта господарювання, що за звичайних умов ведення господарської діяльності зацікавлений у найбільшому скороченні своїх витрат.

Під час розгляду справи встановлено, що в результаті здійснення виділу був складений розподільчий баланс, відповідно до якого TOB «Український розвиток плюс» передало до новоствореного підприємства TOB «ПЕРАМОГА» активи: на суму 10 519 242,68 (товарні запаси, сировина та матеріали, будівельні матеріали, дебіторська заборгованість та ін.), пасиви: зареєстрований (пайовий) капітал на суму 6 000,00 грн, інші поточні зобов`язання на суму 10 513 242,68 грн. Як свідчать фінансові звітності за 2020-2021 роки, передача в процесі виділу активів разом з пасивами покращила фінансові показники діяльності TOB «Український розвиток плюс», зокрема, чистий прибуток (збиток) за 2021 рік склав 350,6 тис.грн, за 2020 рік (до виділу) складав 1788,9 тис. грн. Водночас, як зазначив позивач, в подальшому тенденція зменшення збитків не збереглась, оскільки 24.02.2022 почалась повномасштабна агресія Російської Федерації і це зупинило нормальну прибуткову господарську діяльність підприємства.

Отже, оскільки операції з передачі товарно-матеріальних цінностей від TOB «Український розвиток плюс» до ТОВ «ПЕРАМОГА» на підставі виділу позитивно вплинули на основні фінансові показники діяльності підприємства позивача і призвело до росту прибутків, то висновок контролюючого органу про відсутність ділової мети зазначеної операції виділу здійснений без урахування всіх обставин справи, а тому не є обґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено порушення ТОВ «Український розвиток плюс» норм податкового законодавства, встановлених в акті перевірки, а отже наявні підстави для скасування податкових повідомлень рішень: №02 від 09.06.2025, яким донараховано ПДВ в сумі 681 729 грн та штрафних санкцій на суму 170 432,25 грн, разом 852161,25 грн; №02 від 09.06.2025, яким зменшено суму від`ємного значення різниці між сумою податкових зобов`язань та податкового кредиту на загальну суму 1 376 539 грн; №02 від 09.06.2025, яким нараховано штраф в сумі 3400 грн за відсутність реєстрації податкової накладної на суму вищеописаних «порушень» на суму 10 291 343 грн.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (параграф 58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання протиправними та скасування оскаржуваних повідомлень-рішень та задоволення позовних вимог.

VII. Розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Квитанціями від 03.09.2025 №585 та від 15.09.2025 №636 підтверджується сплата позивачем судового збору на загальну суму 24224,00 грн, тому з урахуванням вимог статті 139 КАС України витрати на оплату судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Український розвиток плюс» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 09 червня 2025 року №02, №02, №02.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Український розвиток плюс» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Запорізькій області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 24224,00 грн (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири гривні 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Український розвиток плюс», місцезнаходження: вул. Складська, буд. 8, м.Запоріжжя, 69083; .

Відповідач Головне управління ДПС у Запорізькій області, місцезнаходження: пр.Соборний, буд.166, м.Запоріжжя, 69107; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 29.12.2025.

Суддя К.В.Мінаєва