Справа № 420/42524/25
Суддя: Бутенко А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

26 грудня 2025 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бутенко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

ВСТАНОВИВ:

24.12.2025 року від представника ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення доказів, шляхом витребування:

- всі письмові докази дотримання відповідачами вимог пп. 6, 60 постанови КМУ №?560; ч. 4, 14 ст. 2, ч. 15 ст. 101, абз. 1 пп. «б», пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26, абз. 13 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; п. 13 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»;

- всі письмові докази фактичного місцезнаходження ОСОБА_1 та відомості про його статус; прийняття ним військової присяги матеріали проходження ОСОБА_1 ВЛК та базового навчання;

- протокольне рішення про відмову або задоволення заяви від 15.12.2025 про відстрочку ОСОБА_1 від мобілізації.

Обґрунтовуючи подану заяву представник зазначив, що незважаючи на докладені зусилля адвоката та позивача, жодного доказу, який би підтверджував факт незаконного утримання, силової мобілізації та наявності рапорту для звільнення з військової служби сторона позивача не має, що свідчить про те, що позивач знаходиться не в рівних умовах із відповідачем. Втративши як доказ наказ по стройовій частині саме від 18 грудня 2025, довідку ВЛК позивач буде позбавлений права довести ті обставини, які є істотними у даній справі та які потребують доказування, зокрема, в частині незаконного безпідставного утримання позивача в період з 11.12.2025 по 18.12.2025, незарахування цього періоду до страхового стажу позивача, переведення його у зону бойових дій ще до того, як видавався наказ про зарахування до лав ЗСУ, тощо.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення доказів, суд зазначає наступне.

Порядок забезпечення доказів в адміністративному процесі регулюється приписами статей 114-117 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України).

Так, відповідно до статті 114 КАС України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.

Статтею 115 КАС України визначено, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

За приписами частини 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема, докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності - особу, у якої знаходяться докази.

Відповідно до п. п. 4, 5 частини 1 статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Таким чином, суд зазначає, що забезпечення доказів доцільне та можливе лише за умови існування обставин, які б свідчили про те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Відповідно до частини 4 статті 117 КАС України, суд за клопотанням заявника може забезпечити докази без повідомлення інших осіб, які можуть отримати статус учасників справи: 1) у невідкладних випадках; 2) якщо неможливо встановити, хто є або стане такими особами; 3) якщо повідомлення іншої сторони може унеможливити або істотно ускладнити отримання відповідних доказів.

Згідно частини 5 статті 117 КАС України, за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Аналізуючи наведені положення КАС України у зіставленні з вимогами позивача насамперед необхідно зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.

Тобто це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Подана представником ОСОБА_1 заява про забезпечення доказів не містить жодних посилань на ризики чи загрози того, що докази про забезпечення яких порушує питання представник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів не відповідає критеріям, визначеним статтею 114 КАС України.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів убачається, що заявлені представником вимоги по суті - необґрунтовані. Обставини, які, на думку представника, вказують на наявність ризику втрати цих документів, полягають у тому, що він тривалий час не може отримати копії окремих матеріалів, які стосуються процедури мобілізації ОСОБА_1 , а не того, що такі документи у майбутньому не вдасться отримати взагалі.

З огляду на те, що під час розгляду заяви представника ОСОБА_1 не встановлено такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів, які містять інформацію щодо процедури мобілізації ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Наведене обґрунтування заяви та її прохальна частина по суті є заявою про витребування доказів, адже зазначені обставини вказують на те, що позивач не може самостійно отримати документи, а не те, що такий документ у майбутньому не вдасться отримати взагалі.

З огляду на подану заяву, мотиви зазначені в ній, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Керуючись статтями 114, 116, 122, 123, 160, 161, 169 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Відповідно до статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 КАС України.

Суддя А.В. Бутенко