Справа № 376/3441/25
Суддя: Ловінська С. С.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3441/25
Провадження № 2-аз/376/14/2025
У х в а л а

29 грудня 2025 року м.Сквира

Суддя Сквирського районного суду Київської області Ловінська С.С., ознайомившись із заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Супруна І.І. про забезпечення позову в адміністративній справі № 376/3441/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановила:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Супрун І.І. звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить суд скасувати постанову №БЦ РТЦК/1/423/25 від 15.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 закрити. Стягнути з державного бюджету на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 26.11.2025 провадження у справі відкрито.

До суду від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, що здійснюється в межах виконавчого провадження № 79507453 на підставі постанови ІНФОРМАЦІЯ_2 /1/423/25 від 15.08.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, до набрання судовим рішенням у справі № 376/3441/25 законної сили.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 20.11.2025 державний виконавець винесла постанову про розшук майна боржника, якою оголошено у розшук транспортні засоби позивача. Отже, постанова про накладення штрафу знаходиться в стані примусового виконання, у позивача є майно, на яке можливо звернути стягнення, а тому є очевидним ознаки можливості стягнення з позивача штрафу та витрат виконавчого провадження на загальну суму 37669 грн. Вказує, що позивач несправедливо обмежений у праві користуватися своїм майном та грошовими коштами у межах суми 37669 грн через накладені на них арешти.

Відповідно до ч. 1ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 ст. 151 КАС України регламентовано, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч. 2 ст. 151 КАС України).

За змістом ч. 6 ст. 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Забезпечення позову - це надання заявнику (позивачу) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 в справі № 826/14951/18).

Відтак, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення (дій чи бездіяльності) відповідача і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2018 у справі № 826/8556/17 та від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18.

Виходячи із системного аналізу змісту правових норм ч. 2 ст. 150 КАС України слідує, що обов`язковими підставами для вжиття заходів забезпечення позову є обставини, за якими невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що заявником не доведено того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заявник не надав доказів, які б підтверджували наявність у позивача грошових коштів на рахунках.

Отже, оскільки позивачем не підтверджено доказами наявність фактичних обставин та обґрунтованих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Відтак, у задоволенні заяви слід відмовити .

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 243, 248 КАС України, -

постановила:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Супруна І.І. про забезпечення позову в адміністративній справі № 376/3441/25 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.С.Ловінська