Справа № 460/20137/25
Суддя: Н.В. Друзенко
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2025 року м. Рівне№460/20137/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доДубровицької міської ради
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Дубровицької міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у не прийнятті рішення з питання розгляду по суті клопотання (заяви) від 04.03.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби, з. подальшою передачею в оренду, за рахунок земельної ділянки, кадастровий номер: :04:006:0167 та зобов`язання відповідача розглянути по суті клопотання (заяву) від 04.03.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби, з подальшою передачею в оренду, за рахунок земельної ділянки, кадастровий номер: :04:006:0167, та прийняти відповідне рішення.

Ухвалою від 04.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду; відкрито провадження в адміністративній справі № 460/20137/25; розгляд справи вирішено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у строки, визначені статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Ухвалою від 22.12.2025 заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову залишено без задоволення.

Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив, вимоги позивача ґрунтуються на тому, що в березні 2025 року вона звернулася до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби на території Селецького старостинського округу Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області, до якого було надано повний перелік документів, передбачений Земельним кодексом України. В травні 2025 року позивачем отримано лист відповідача, яким повідомлено про залишення вказаного вище клопотання без руху, позаяк, дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення запитуваної земельної ділянки надано іншому громадянину. Натомість, у відповідь на адвокатський запит представника позивача відповідач повідомив, що клопотання позивача подане без дотримання вимог статті 118 Земельного кодексу України, а тому не підлягає розгляду. Позивач не погоджується з такою бездіяльністю відповідача та вважає її протиправною, оскільки в силу вимог статті 123 Земельного кодексу України та статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" за наслідками розгляду його клопотання відповідач на пленарному засіданні міської ради мав прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або рішення із мотивованою відмовою у його наданні. Просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до змісту відзиву на позовну заяву, відповідач позовних вимог не визнає. В обґрунтування заперечень покликається на те, що клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення городництва було розглянуте у встановленому законом порядку, а позивач повідомлений про результати розгляду. Додатково відповідач вказує на те, що за запитувана позивачем ділянка входить до масиву, який остання хоче отримати у власність одноосібно. Зазначає, що з ініціативи позивача питання розгляду заяв громадян щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, що входять до названого масиву, неодноразово виключалося з порядку денного сесії міської ради. Також, позивач неодноразово змінювала зміст вимог поданих нею клопотань (заяв), що унеможливлювало прийняття належних та обґрунтованих рішень по суті. Відповідач наголошує, що такі дії позивача є непослідовними та порушують права інших громадян. У задоволенні позову просить відмовити повністю.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

04.03.2025 позивач звернулася до відповідача із заявою, у якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 1,3000 га, шляхом поділу земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :04:006:0167, для сінокосіння та випасання худоби (код згідно КВЦПЗ - 01.08), яка розташована на території Селецького старостинського округу Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області.

Листом від 02.05.2025 за № 09-410 виконавчий комітет Дубровицької міської ради повідомив позивачу про залишення його заяви без руху з тих мотивів, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою двом громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним процедуру отримання у власність (користування) земельної ділянки та може призвести до порушення прав інших осіб, які вже розпочали процедуру набуття права власності або користування на земельну ділянку у зазначеному в заяві позивача земельному масиві.

10.10.2025 представник позивача адвокат Бем Юрій Юрійович, звернувся до відповідача з адвокатським запитом № 23, у якому просив надати інформацію (копію рішення, розпорядження, протокол, лист тощо) щодо розгляду клопотання позивача від 04.03.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею - 0,5 га, для сінокосіння і випасання худоби, з подальшою передачею в оренду, за рахунок земельної ділянки кадастровий номер: :04:006:0167.

Листом від 17.10.2025 за № Аз-1486 відповідач повідомив адвокату Бему Ю.Ю. про те, що громадянкою ОСОБА_2 було подано заяву до Дубровицької міської ради про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель комунальної власності для передачі в оренду з цільовим призначенням - для сінокосіння та випасання худоби, за рахунок земельної ділянки :04:006:0167. Відповідно до норм Земельного кодексу України та Закону України "Про звернення громадян" вказана заява була розглянута та гр. ОСОБА_2 була надана вмотивована відповідь. Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України, клопотання громадянина про надання земельної ділянки повинно містити зазначення цільового призначення, орієнтовні розміри та графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування ділянки. У разі невідповідності вимогам законодавства орган місцевого самоврядування має право залишити заяву без розгляду з відповідним письмовим повідомленням заявника. Таким чином, у зв`язку з неналежним оформленням поданої заяви та відсутністю належним чином посвідченого підпису заявника, питання щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою розгляду не підлягає.

Позивач, не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо прийняття на пленарному засіданні сесії міської ради рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки або відмову в його наданні, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України від 25.10.2001 № 2768-III (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частинами першою, другою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У свою чергу, Закон України "Про землеустрій" від 22.05.2003 № 858-IV (далі - Закон № 858-IV; в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування..

За приписами статті 1 Закону № 858-IV, документація із землеустрою (землевпорядна документація) - затверджені в установленому порядку текстові та графічні матеріали, якими регулюється використання та охорона земель державної, комунальної та приватної власності, а також матеріали обстеження і розвідування земель тощо; проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до статті 17 Закону № 858-IV, до повноважень районних рад у сфері землеустрою на території району належать забезпечення реалізації державної політики в галузі використання та охорони земель; організація землеустрою та затвердження землевпорядних проектів; вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону

Згідно зі статтею 19 Закону №858-IV, до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності; б) організація та здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

За приписами пункту "а" частини першої статті 22 Закону № 858-IV землеустрій здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації).

Рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії (частина друга статті 22 Закону № 858-IV).

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Проекти землеустрою щодо відведення земельної ділянки також можуть передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок, які перебувають у власності однієї особи (частина перша статті 50 Закону № 858-IV).

Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок може передбачати формування та/або зміну цільового призначення декількох земельних ділянок, за умови що розпорядником земельних ділянок буде один орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України, або власником земельної ділянки приватної власності є одна особа (частина друга статті 50 Закону № 858-IV).

Також, суд враховує, що Закон України "Про місцеве самоврядування" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР; в редакції. чинній на час виникнення спірних правовідносин) відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з частинами першою та другою статті 59 Закону № 280/97-ВР, рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

За приписами частин першої, другої статті 79-1 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю (частина перша статті 83 ЗК України).

Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (частина перша статті 93 ЗК України).

За правилами частини другої статті 93 ЗК України земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (частина перша статті 122 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі, зокрема, проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) та/або надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Відповідно до частини другої статті 123 ЗК України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною третьою статті 123 ЗК України. відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації заяви Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, і якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У разі надання дозволу на розроблення документації із землеустрою Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність та користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення документації із землеустрою без надання дозволу на її розроблення, передбаченого цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Умови і строки розроблення документації із землеустрою визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем відповідних робіт.

Отже, наданню земельних ділянок комунальної власності у користування передують певні послідовні дії, зокрема такі як звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняття органом місцевого самоврядування рішення про надання або дозволу на розроблення проекту землеустрою, або вмотивованої відмови у наданні такого дозволу.

Матеріалами судової справи підтверджено, що позивач 04.03.2025 звернулася до відповідача із заявою, у якій просила надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, орієнтовною площею 1,3000 га, шляхом поділу земельної ділянки комунальної власності, кадастровий номер :04:006:0167, для сінокосіння та випасання худоби (код згідно КВЦПЗ - 01.08), яка розташована на території Селецького старостинського округу Дубровицької міської ради Сарненського району Рівненської області.

За наслідками отримання вказаної вище заяви, відповідач листом від 02.05.2025 за № 09-410 повідомив позивачу про залишення його заяви без руху з тих мотивів, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою двом громадянам щодо однієї і тієї ж земельної ділянки, є таким, що суперечить вимогам землеустрою, та сприяє позбавлення одного з них можливості завершити розпочату ним процедуру отримання у власність (користування) земельної ділянки та може призвести до порушення прав інших осіб, які вже розпочали процедуру набуття права власності або користування на земельну ділянку у зазначеному в заяві позивача земельному масиві.

З даного приводу суд звертає увагу на те, що Дубровицька міська рада як колегіальний представницький орган, який діє сесійно, має можливість вирішувати питання регулювання земельних відносин, віднесені до виключної компетенції місцевих рад, у певному порядку:

попередній розгляд клопотань фізичних та юридичних осіб з приводу надання їм у власність або користування земельних ділянок комунальної власності відповідної територіальної громади та підготовку проєктів рішень уповноваженим виконавчим органом міської ради з земельних правовідносин;

розгляд відповідних проєктів рішень постійною комісією міської ради з питань землеустрою та земельних правовідносин;

внесення проєкту рішення на розгляд пленарного засідання сесії Дубровицької міської ради.

При цьому, суд зазначає, що сукупність процедурних дій, які вчиняються відповідачем (його виконавчими органами), і прийняття процедурних рішень з розгляду та вирішення заяви позивача від 04.03.2025, що має бути завершене прийняттям міською радою одного з рішень або про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, або надання вмотивованої відмови у наданні такого дозволу, має відбуватись в межах місячного строку, що встановлений частиною третьою статті 123 ЗК України.

В ході судового розгляду відповідачем не спростований той факт, що прийняття відповідного рішення у встановлений місячний строк про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або вмотивованої відмови у наданні такого дозволу на пленарній сесії міської ради з його боку не відбулось, що свідчить про бездіяльність відповідача. Докази на підтвердження протилежного в матеріалах судової справи відсутні.

Отже, відсутність належним чином оформленого рішення суб`єкта владних повноважень про продаж земельної ділянки чи відмову у її продажі, свідчить про те, що відповідач в межах наданих йому повноважень не прийняв жодного відповідного рішення.

За правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.02.2020 у справі №800/304/17, під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 19.02.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд враховує, що відповідно до частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Завдання адміністративного судочинства полягає в гарантуванні ефективного захисту порушених прав осіб, що звертаються до суду за захистом цих прав, з урахуванням принципу розподілу влади, яким на адміністративний суд покладено обов`язок контролю легальності дій та рішень суб`єктів владних повноважень, які мають діяти у визначених законом межах та на власний розсуд при виборі одного законного рішення із кількох можливих варіантів.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Суд звертає увагу, що спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи те, що Дубровицькою міською радою всупереч приписам ЗК України та Закону № 280/97-ВР за результатами розгляду заяви позивача від 04.03.2025 не прийнято жодного законного рішення з можливих (надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або відмовити в його наданні), суд дійшов висновку, що належним способом захисту прав позивача у цій справі є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та за наслідками її розгляду прийняти рішення по суті порушеного питання, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в судовому рішенні.

Частинами першою, другою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своєї бездіяльності та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за подання даного адміністративного позову позивачем сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн, а тому судові витрати останнього в частині сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Дубровицької міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Дубровицької міської ради щодо нерозгляду по суті у встановленому законом порядку клопотання (заяви) ОСОБА_1 від 04.03.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби, за рахунок земельної ділянки, кадастровий номер: :04:006:0167.

Зобов`язати Дубровицьку міську раду розглянути по суті клопотання (заяви) ОСОБА_1 від 04.03.2025 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення, для сінокосіння і випасання худоби, за рахунок земельної ділянки, кадастровий номер: :04:006:0167 та прийняти у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством, рішення по суті клопотання, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Дубровицької міської ради суму судового збору в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 29 грудня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Дубровицька міська рада (вул. Воробинська, 16, м.Дубровиця, Сарненський р-н, Рівненська обл.,34100, ЄДРПОУ/РНОКПП 05390997)

Суддя Н.В. Друзенко