Справа № 308/2143/23
Суддя: Придачук О. А.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/2143/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6470411 від 28.01.2023 року

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеним позовом у якому зазначає, що 28.01.2023 року інспектором УПП винесено постанову у якій зазначено, що 28.01.2023 року о 17 год. 37 хв. водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом та перетнув горизонтальну дорожню розмітку «суцільна лінія», чим порушив п. 8.5.1 ПДР України, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. З указаною постановою позивач не згідний та вказує, що 28.01.2023 року в м. Ужгороді по вул. Заньковецької, 40/1 не проїжджав, транспортним засобом не перетинав горизонтальну дорожню розмітку суцільна лінія та не порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР України, про що повідомив інспектора перед складанням ним постанови, однак останній на його зауваження уваги не звернув. Зазначає, що докази на підставі яких позивач притягається до адміністративної відповідальності добуто всупереч вимог закону. Більше того, інспектор не мав право виносити постанову за відсутності передбачених законом підстав, перешкоджав йому написати пояснення та скористатися правовою допомогою.Також вказує, що ним було подано скаргу на дану постанову до вищестоящого керівника, але відповіді ним не отримано. А тому просить скасувати постанову серії ЕАР № 6470411 від 28.01.2023 року винесену щодо нього як протиправну, а провадження у справі закрити.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов, з наведених у такому підстав. Також зазначив, що дорожня розмітка не погоджена органом місцевого самоврядування, і по вул. Заньковецької, 40/1 він не проїжджав, а тому вину у інкримінованому йому правопорушенні не визнає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що при вирішенні справи просить врахувати відзив на адміністративний позов та відмовити позивачу у задоволенні позову повністю.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача вказував, що 28.01.2023 року близько 17 год. 37 хв. екіпаж патрульної поліції під час несення служби в м. Ужгороді на пл.. Кирила і Мефодія, 7 помітив автомобіль марки «ВАЗ-21114», д.н.з. НОМЕР_1 , який порушив п. 8.5.1 ПДР України, тобто, водій керуючи транспортним засобом перетнув вузьку суцільну лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до положень ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» вищевказаний автомобіль було зупинено. Водієм зазначеного автомобіля виявився позивач. Інспектор належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України, на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4 ПДР України. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 8.5.1 ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача. Після чого водію було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ознайомлено з наявними доказами правопорушення. Всі усні доводи позивача були взяті до уваги при розгляді справи про адміністративне правопорушення. Після чого на підставі ч.1 ст. 122 КУпАП інспектор виніс постанову та наклав стягнення на правопорушника у розмірі 340 грн., відповідно до санкції статті. Згідно зі ст. 285 КУпАП позивача було ознайомлено зі змістом постанови та під підпис запропоновано отримати її копію.

Відповідач вказує, що твердження позивача про те, що інспектор перешкоджав йому написати пояснення та не надав можливості скористатися правовою допомогою не відповідає дійсності, оскільки на відеозаписі з нагрудної камери поліцейського, яке додається до відзиву, чітко зафіксовано роз`яснення прав позивачу, в тому числі, і право на юридичну допомогу. Водночас, законодавством не визнана обов`язковою участь адвоката чи іншого фахівця у галузі права, у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення та реалізація цього права позивачем не пов`язана з обов`язком інспектора відкласти розгляд справи чи терміново викликати фахівця в галузі права. Поліцейський згідно із законодавством лише ознайомлює особу з її правами, однак, виключно правопорушник вирішує чи скористається він своїми правами, і в який спосіб.

Також відповідач вказує, що з технічних причин було неправильно вказано місце вчинення адміністративного правопорушення та місце розгляду справи, про що інспектором взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області ДПП старшим лейтенантом поліції Цьокою М. складено рапорт. Правильним слід вважати адресу скоєння адміністративного правопорушення: м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія а місцем розгляду м. Ужгород, вул. Заньковецької, 40/1. Просив суд врахувати правові висновки, викладені в постанові ВС по справі № 537/1214/17 від 28.1.2018 року та постанові ВС по справі № 459/1801/17 від 24.12.2019 року з огляду на які зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних не спростовує самого факту вчинення позивачем порушення порушення вимог ПДР України і по своїй суті є опискою.

Заслухавши пояанення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку.

Положеннями ч.1 ст. 2 КАС України, визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Як убачається з матеріалів справи, 28.01.2023 року інспектором УПП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Цьока М.Ю. винесено постанову серії ЕАР № 6470411 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 28.01.2023 року о 17 год. 37 хв. керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Ужгород по вул. Заньковецької, 40/1 перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1 суцільна лінія, чим порушив п. 8.5.1 ПДР України.

Згідно зазначеної постанови на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до приписів ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктами 1.1, 1,9 ПДР встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватись на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною першою статті 122 КУпАП передбачена відповідальність, серед іншого, за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Відповідно до п. 8.5.1 ПДР України, горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїзній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з пунктом 34.1 цих Правил.

Горизонтальна розмітка має таке значення: 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18 ; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15 .

У відповідності до приписів п. 34.1 ПДР України, дінії 1.1 перетинати забороняється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються зі швидкістю менше ніж 30 км/год.

Факт перетину водієм транспортного засобу ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який був долучений до відзиву.

Водночас, з дослідженого відеозапису також убачається, що вказане порушення позивачем ПДР України мало місце за адресою: м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія і розгляд справи та винесення постанови відбувається за адресою: м. Ужгород, вул. М. Заньковецької поблизу буд. №2, у той час як у оскаржуваній постанові місцем вчинення адміністративного правопорушення зазначено: м. Ужгород, вул. Заньковецької, 40/1, а місце складення протоколу: м. Ужгород, пл. Кирила і Мефодія, 7

Інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Закарпатській області Михайло Цьока у рапорті від 16.02.2022 року визнає факт допущення описки у оскаржуваній постанові .

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування оскаржуваної постанови у зв`язку з наведеним суд враховує висновки, викладені в постанові ВС по справі № 537/1214/17 від 28.1.2018 року та постанові ВС по справі № 459/1801/17 від 24.12.2019 року та приходить до переконання, що зазначення інспектором в оскаржуваній постанові неправильних даних щодо місця вчинення адміністративного правопорушення , не спростовує порушення позивачем вимог п. 8.5.1 ПДР України та не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

В даному випадку основною та обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення є протиправне діяння, факт вчинення якого підтверджено відеоматеріалами, відсутність якого б виключала склад наведеного адміністративного правопорушення.

Судом не встановлено будь-якого порушення прав позивача . Разом з тим, твердження позивача у вказаних поясненнях на упереджене ставлення щодо нього з боку працівників поліції є безпідставним, оскільки реагування працівниками поліції на виявлене порушення не може свідчити про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як убачається з матеріалів справи позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

З огляду на вищевикладене, суд доходить переконання, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

За таких обставин, беручи до уваги, те, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, а вина ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 8.5.1 ПДР України та вимог ч.1 ст. 122 КУпАП, який керуючи автомобілем марки ВАЗ 21114, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Ужгород по пл.. Кирила і Мефодія, 7, перетнув горизонтальну дорожню розмітку 1.1 суцільна лінія, у відповідності з приписами ч.3 ст. 265-4 КУпАП, доведена належними та допустимими доказами, відсутні підстави для скасування постанови серії ЕАР № 6470411 від 28.01.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 20, 77, 121, 242, 286, 294 КАС України

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6470411 від 28.01.2023 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КАС України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.А. Придачук