Справа № 280/6658/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6658/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року (суддя Конищева О.В.) в адміністративній справі №280/6658/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області щодо непроведення з ОСОБА_1 остаточного розрахунку при звільненні 27.04.2024 року, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2015 - 2024 роки пропорційно прослуженому часу, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області здійснити ОСОБА_1 нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" за 2015 2024 роки пропорційно прослуженому часу, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області;

- зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області здійснити ОСОБА_2 нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні зі служби за період 27.04.2024 (день звільнення) по день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (але не більше шести місяців), виходячи з нормативної формули положень ст.117 КЗпП України та приписів постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, з урахуванням принципу співмірності, законодавчо закріпленого ст.117 КЗпП України у спосіб множення показника середньоденного грошового забезпечення за два останні місяці перед звільненням на кількість днів затримки розрахунку, але не більше шести місяців (з урахуванням обмежень, встановлених ст.117 КЗпП України).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що станом на день прийняття наказу про виключення зі списків особового складу відповідач не провів з ним розрахунків щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової (соціальної) відпустки, передбаченої Законом України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та внаслідок не проведення своєчасного, повного розрахунку при звільненні позивача стягненню з відповідача підлягає середній розмір грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні за період 27.04.2024 (день звільнення) по день фактичної виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки. Просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльності Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2016 та 2018-2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення із служби цивільного захисту. Зобов`язано Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2015-2016 та 2018-2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення із служби цивільного захисту. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що нормами права не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним служби цивільного захисту.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що позивач був звільнений зі служби цивільного захисту та відповідно військовослужбовцем не являвся.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови задоволення позовних вимог, позивач подав апеляційну, в якій просив судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги в повному бсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що резолютивна частина оскаржуваного рішення в частині, щодо якої позов було задоволено відносно визнання бездіяльності відповідача протиправною, підлягає зміні на той спосіб, котрий заявлено позивачем у позові, з виключенням з заявленого позивачем періоду 2017 року.

Відносно відмови у задоволенні позову щодо середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та підстав для скасування рішення ЗОАС у цій частині відмовляючи у позові в цій частині, суд фактично визначив дану вимогу як таку, що спрямована на майбутнє.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач з 29.06.1995 року по 15.02.2003 року проходив службу у підрозділах пожежної безпеки УМВС України в Запорізькій області, а починаючи із 15.02.2003 року по 27.04.2024 року проходив службу у підрозділах цивільного захисту.

14.09.2015 року позивач під час проходження служби на посаді водія автотранспортного відділення групи автотранспортного забезпечення частини технічної служби ГУ ДСНС України у Запорізькій області отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення, та відповідно набув право на пільги передбачені ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Позивач зазначає, що має право на нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 ЗУ Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту за 2015- 2024 року пропорційно прослуженому часу, виходячи з грошового забезпечення станом на день виключення зі списків особового складу ГУ ДСНС України у Запорізькій області, проте відповідачем така компенсація не виплачена, що і стало підставою звернення до суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 16-2 Закону України «Про відпустки» № № 504/96-ВР (в редакції чинній на час виникнення спірних відносин; далі Закон № 504/96-ВР) учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років», із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, зокрема, використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік надається, зокрема учасникам бойових дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має статус учасника бойових дій.

Зважаючи на те, що позивач має статус учасника бойових дій, суд апеляційної інстанції зробив висновок про те, що на нього розповсюджуються пільги визначені пунктом 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Чинне трудове законодавство України, зокрема, стаття 24 Закону України «Про відпустки» від 15 листопада 1996 року №504/96-ВР (далі - Закон №504/96-ВР) та стаття 83 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), гарантує працівнику виплату грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки.

Інструкцією «Про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту» затвердженої наказом МВС України від 20.07.2018 року №623 визначено порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу служби цивільного захисту (далі - особи рядового і начальницького складу), а також порядок виплат одноразової грошової допомоги при звільненні осіб рядового і начальницького складу.

Відповідно до пункту 3 розділу XХVІІ вищезазначеної Інструкції у рік звільнення зі служби особам рядового і начальницького складу в разі невикористання ними щорічних основної та додаткової відпусток виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, у тому числі за невикористані дні щорічних відпусток у минулі роки.

При цьому, пункт 6 розділу XХVІІ Інструкції від 20.07.2018 року №623 визначає, що при виплаті грошової компенсації за невикористані в році звільнення щорічної основної відпустки, а також додаткової відпустки особам рядового і начальницького складу, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А І групи, у тому числі за невикористані дні щорічних основних відпусток у минулі роки, до розрахунку береться грошове забезпечення осіб рядового і начальницького складу, яке вони отримували на день звільнення зі служби цивільного захисту.

Враховуючи те, що позивач як учасник бойових дій набув права на отримання додаткової відпустки згідно з вимогами пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а також те, що у рік звільнення зі служби чинне законодавство гарантує працівнику виплату грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п.12 ч.1 ст.12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за спірний період.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова