Справа № 280/8914/25
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 грудня 2025 року Справа № 280/8914/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 вересня 2025 рок у № 42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України "Про державну службу";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди її роботи з 03 квітня 2007 року по 27 серпня 2024 року та призначити їй з 22 вересня 2025 року пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ в розмірі 60 відсотків від заробітку, вказаного у довідках про складові заробітної плати станом на серпень 2025 року та про іншу складові заробітної плати за період з 01 січня 2024 року по 27 серпня 2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 22 вересня 2025 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-XII, з урахуванням довідок про заробітну плату. Проте рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 29 вересня 2025 рок у № 42 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", у зв`язку з відсутністю у позивача права. Позивач не погоджується з даним рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його права.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку із її невідповідністю вимогам статті 160 КАС України.

24 жовтня 2025 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви шляхом подання уточненої позовної заяви із зазначенням правильного РНОКПП позивача.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також, вказаною ухвалою від відповідача витребувано докази по справі.

07 листопада 2025 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, який містить заперечення проти задоволення позову з огляду наступне.

Під час розгляду документів електронної пенсійної справи, встановлено що ОСОБА_1 складено присягу посадових осіб органів місцевого самоврядування від 03 квітня 2007 року та 03 квітня 2007 року присвоєно 11 ранг посадової особи органів місцевого самоврядування. Отже станом на 01 травня 2016 року ОСОБА_1 не займає посади державної служби та не має 20 років стажу роботи на цих посадах (стаж державного службовця 11 років 09 місяців 19 днів), стаж з 03.04.2007 відноситься до посад працівників органів місцевого самоврядування, що не передбачено чинним законодавством. Підстави для переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 відсутні. За результатами розгляду заяви було винесено рішення від 29 вересня 2025 року № 42 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону № 889 через відсутність необхідного стажу роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року.

Враховуючи вищевикладене у задоволенні позову просить відмовити.

Також, прохальна частина вищезазначеного відзиву містила клопотання про залучення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Ухвалою суду від 21 листопада 2025 року у задоволенні вищезазначеного клопотання відмовлено.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно записів трудової книжки Серії НОМЕР_2 від 09 грудня 1986 року та серії НОМЕР_2 від 03 квітня 2007 року позивач (позивачу):

- 14 червня 1995 року по 31 грудня 1995 року працювала на посаді програміста секретаріату Вільнянської районної ради народних депутатів. Позивачем прийнято присягу;

- 01 січня 1996 року по 31 серпня 1996 року працювала на посаді завідуючої сектором інформаційно-обчислювального забезпечення, головного спеціаліста Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області;

- 01 вересня 1996 року по 29 серпня 1996 року по 29 серпня 1997 року працювала на посаді головного спеціаліста відділу по обслуговуванню Ради та адмінібудвіл Вільнянської районної ради народних депутатів;

- 01 вересня 1997 року по 31 грудня 1998 року працювала на посаді головного спеціаліста з комп`ютерної програми та програмного забезпечення секретаріату Вільнянської районної держаної адміністрації Запорізької області;

- 01 січня 1999 року по 30 квітня 2003 року головний спеціаліст з комп`ютеризації та програмного забезпечення юридичного відділу секретаріату Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області;

- 01 травня 2023 року по 14 серпня 2025 року Головний спеціаліст сектору з питань програмного, правового та комп`ютерного забезпечення апарату Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області;

- 01 жовтня 2005 року по 02 квітня 200 року головний спеціаліст відділу кадрової роботи апарату Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області;

- 03 квітня 2007 року по 05 травня 2011 року працювала на посаді головного спеціаліста адміністратора відділу по роботі з документами дозвільного характеру Запорізької міської ради. 03 квітня 2007 року та 03 квітня 2009 року позивачу присвоєно ранги посадової особи місцевого самоврядування;

- 06 травня 2011 року по 06 листопада 2011 року позивач працювала на посаді державного адміністратора відділу по роботі з документами дозвільного характеру управління розвитку підприємства та дозвільних послуг Запорізької міської ради;

- 07 листопада 2011 року по 17 травня 2016 року завідувач сектору державний адміністратор сектору інформаційних технологій та електронного документообігу відділу по роботі з документами дозвільного характеру управління розвитку. 07 листопада 2013 року позивачу присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування. 07 листопада 2015 року позивачу присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 18 травня 2016 року по 20 листопада 2018 року позивач працювала на посаді начальника відділу адміністратор відділу інформаційних технологій та електронного документообігу департаменту надання адміністративних послуг та розвитку підприємства Запорізької міської ради;

- 27 листопада 2018 року по 27 серпня 2024 року позивач працювала на посаді начальника відділу інформаційних технологій департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

У зв`язку з тим, що позивач тривалий час працювала в органах місцевого самоврядування вона 22 вересня 2025 року звернулась до органів пенсійного фонду із заявою про перехід із пенсії за віком відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно закону України «Про державну службу».

Заява позивача з урахуванням принципу екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 вересня 2025 рок у № 42 позивачу відмовлено в переведенні з пенсії за віком відповідно до закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно закону України «Про державну службу» через відсутність необхідного стажу роботи на державній службі станом на 01 травня 2016 року, оскільки робота в органах місцевого самоврядування не належить до державної служби.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про відмову в перерахунку пенсії, вважаючи його незаконним, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), який також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до статті 10 Закону У№ 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі 05 листопада 1991 року) також передбачено право вибору пенсії.

Так, згідно вказаної статті особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором, за винятком пенсій інвалідам внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи з виконанням інтернаціонального обов`язку.

Загальні засади діяльності, статус державних службовців, які працюють в державних органах, а також особливості правовідносин щодо призначення та перерахунку пенсій державним службовцям, оплати праці державних службовців встановлені Законом України "Про державну службу".

01 травня 2016 року набув чинності Закон України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, згідно частини 2 Прикінцевих та перехідних положень якого визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Так, частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Таким чином, необхідною умовою для наявності у осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, права на пенсію відповідно до згаданої статті є досягнення такими особами певного віку та наявність страхового стажу, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII - 01 травня 2016 року, право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років, та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців; а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року, відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому законодавець визначив певні умови, за дотримання яких у осіб зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, статтею 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.

З огляду на зміст зазначених норм чинного законодавства, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII - 01 травня 2016 року зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII, та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права була висловлена у рішенні Верховного Суду від 04 квітня 2018 року за результатом розгляду зразкової справи №822/524/18.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Як встановлено раніше із записів трудової книжки серії НОМЕР_2 , у період з 03 квітня 2007 року по 01 травня 2016 року позивач працювала на посадах державної служби, або прирівняних до них посад.

Посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби до 01 травня 2016 року визначався Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03 травня 1994 року.

Відповідно до пункту 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Крім того, згідно пункту 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25 березня 2016 року до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Пунктом 6 Порядку № 229 встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Відповідно до пункту 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10 грудня 2015 року стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року (до набрання чинності Законом України "Про державну службу" №889-VIII від 10 грудня 2015 року) здійснюється згідно Порядку обчислення стажу державної служби, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283.

Таким чином, в даному випадку до застосування підлягають норми Порядку № 283, а саме пункту 2 вказаного порядку - до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування передбачених статтею 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Отже, періоди роботи позивача в органах місцевого самоврядування підлягає до зарахування до стажу державної служби.

З урахуванням наведеного суд вважає відмову у переведенні позивача на пенсію державного службовця з підстав відсутності необхідного стажу державної служби протиправною, а відповідне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області призначити позивачупенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у розмірі 60% від заробітку з 22 вересня 2025 року з урахуванням довідок, суд зазначає наступне.

З практики Європейського суду можна зробити висновок, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" 58 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, суд дійшов до висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновку суду.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з частиною третьою статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою цієї статті визначено, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Отже, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію за віком на загальних умовах, суд вважає таким, що не відповідає способам судового захисту, закріпленим частиною першою статті 5 КАС України, та об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у задоволенні вказаної вимоги належить відмовити.

Відповідно до положень частини 3 статті 139 КАС України суд вважає необхідним стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1211,20 грн. судового збору.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 29 вересня 2025 рок у № 42 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії згідно із Законом України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди роботи з 03 квітня 2007 року по 27 серпня 2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 вересня 2025 року про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 26 грудня 2025 року.

Суддя Д.В. Татаринов