Справа № 398/7745/25
Суддя: Орловський В. В.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/7745/25
Провадження №: 2-а/398/218/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"29" грудня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі судді Орловського В.В., розглянувши у місті Олександрії у порядку письмового спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

05 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Долина Л.Г., через систему Електронний суд звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 6210494 від 24.11.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та закрити провадження у справі. Також просив стягнути з відповідача документально підтверджені судові витрати на правову допомогу.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт безпосереднього керування ОСОБА_1 транспортним засобом у момент нібито вчинення правопорушення. Позивач наголошує, що відеозапис із нагрудної камери поліцейського не фіксує технічної дії з приведення автомобіля в рух, що є обов`язковою умовою для визначення складу правопорушення, а отже, подія адміністративного проступку не доведена належним чином. Крім того, під час винесення рішення інспектор порушив процедуру розгляду справи: позивачу не роз`яснили його права, не надали можливості скористатися юридичною допомогою та фактично позбавили права бути присутнім при розгляді справи, що суперечить вимогам ст. 268, 278, 280 КУпАП та є самостійною підставою для скасування постанови. Текст позовної заяви також акцентує увагу на обов`язку суб`єкта владних повноважень діяти виключно на підставі закону, тоді як відповідачем не було забезпечено всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи.

22 грудня 2025 року через систему Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області. У ньому відповідач зазначає, що позов є безпідставним та не підлягає задоволенню, оскільки оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП була винесена уповноваженою особою з суворим дотриманням вимог закону. ГУНП в Кіровоградській області наголошує, що 24.11.2025 року позивач керував автомобілем Mazda 6, хоча на той момент був позбавлений права керування транспортними засобами на 5 років згідно з рішенням Бобринецького районного суду від 06.06.2024 року, що підтверджується відомостями з інформаційно-комунікаційної системи МВС. Поліцейський діяв у межах своїх повноважень та розглянув справу на місці вчинення правопорушення, що відповідає нормам ст. 258 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 р. №1395. При цьому складання окремого протоколу не вимагалося, а докази були оцінені на основі всебічного дослідження обставин. Таким чином, накладене на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн є законним, обґрунтованим та відповідає санкції статті, за якою було кваліфіковано правопорушення.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного провадження. Суд також зобов`язав відповідача у разі заперечення проти позову відзив разом з доказами, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується відзив, усіма матеріалами, що були або мали бути взяті ним до уваги при прийнятті оскаржуваних рішень, а також доказами направлення відзиву та відповідних доказів іншим учасникам.

Учасники справи, про час, місце та дату судового засідання, повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача 29.12.2025 року подала додаткові письмові пояснення у справі, у яких просила адміністративний позов задовольнити з підстав, викладених у ньому та додаткових поясненнях, та розглядати справу без участі позивача та його представника. У цих поясненнях позивач наголошує на невідповідності тверджень відповідача фактичним обставинам справи, вказуючи, що відеозаписи з бодікамер фіксують лише спілкування з особою в уже зупиненому автомобілі, що не є доказом безпосереднього керування транспортним засобом у розумінні КУпАП. Важливим аспектом правової позиції є те, що позивач є громадянином Азербайджанської Республіки і через погане володіння українською мовою не зміг повноцінно усвідомити зміст формально роз`яснених йому прав, що призвело до порушення права на захист. Позивач зауважує, що навіть за умови визнання ним вини на місці події, такий факт згідно з практикою Верховного Суду не може бути єдиним доказом правомірності рішення за відсутності інших підтверджень. Крім того, сторона позивача звертає увагу суду на відсутність процедури фактичного відсторонення від керування: не було складено жодних процесуальних документів, не зафіксовано передачу авто іншій особі чи його евакуацію, що викликає обґрунтований сумнів щодо наявності події правопорушення. З огляду на принцип презумпції невинуватості, згідно з яким усі сумніви тлумачаться на користь особи, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, позивач просить скасувати постанову через відсутність у його діях складу адміністративного проступку.

Представник відповідача подав заяву, в якій просив розглянути справу без його участі. У задоволенні позовних вимог просив відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 205 КАС України, неявка учасників справи не є перешкодою для розгляду справи.

Обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази.

24 листопада 2025 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, інспектором СРПП Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області лейтенантом поліції Литвиненком Євгеном Васильовичем винесено постанову серії ЕНА № 6210494, згідно з якою 24.11.2025 року о 00:26:31 в м. Олександрія, площа Соборна 27 Б водій керував транспортним засобом марки Mazda 6 д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області строком на п`ять років від 06.06.2024 р., чим порушив п. 2.1. а ПДР - керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, за що передбачена адміністративна відповідальність ч. 4 ст. 126 КУпАП. На позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідач не надав будь-яких доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

На наданому позивачем відеозаписі з боді-камери поліцейського, достовірність та повнота якого не оспорюється відповідачем, не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Поліцейський підійшов до автомобіля з номерами НОМЕР_1 , цей автомобіль на час початку відеозапису стояв на дорозі, з дверей зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_2 , який на вимогу поліцейського надав документи. Зафіксовано лише спілкування поліцейського з ОСОБА_2 біля автомобіля. Мірзоєв говорив поліцейському, що автомобіль йому не належить. Поліцейський після виявлення ним факту позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, запитав ОСОБА_2 чи йому про це відомо, ОСОБА_2 відповів нерозбірливо, поліцейський роз`яснив ОСОБА_2 його права і повідомив про складення постанови. Водночас поліцейський не посилався на будь-які докази факту керування ОСОБА_2 автомобілем, а ОСОБА_2 будь-яких пояснень з цього приводу не надавав. Інших доказів факту керування у справі немає.

Норми права, які застосував суд.

Нормами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пп. «а» п. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу адміністративного правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

За приписами ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності,або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення має здійснюватися з дотриманням прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначених статтею 268 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до Рішення КСУ від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 відповідальність за вчинення адміністративних правопорушень та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах, в тому числі і закріпленій у ст.62 Конституції України презумпції невинності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Доведення «поза розумним сумнівом» означає, що позиція представлена суб`єктом владних повноважень, має бути доведена таким чином, щоб у «розумної (розсудливої) людини» не лишилося «розумного сумніву» що особа винна.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів та показань свідків.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Мотивована оцінка і висновки суду.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову представник відповідача посилався виключно на норми законодавства України. При цьому, до суду не було надано доказів, визначених ч. 1 ст. 251 КУпАП, на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, в тому числі і відеозапису з нагрудної бодікамери №, про що зазначено в оскаржуваній постанові.

Відповідач не надав будь-які докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

На наданому позивачем відеозаписі з боді-камери поліцейського, достовірність та повнота якого не оспорюється відповідачем, не зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Поліцейський підійшов до автомобіля з номерами НОМЕР_1 , цей автомобіль на час початку відеозапису стояв на дорозі, з дверей зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_2 , який на вимогу поліцейського надав документи. Зафіксовано лише спілкування поліцейського з ОСОБА_2 біля автомобіля. ОСОБА_2 говорив поліцейському, що автомобіль йому не належить. Поліцейський після виявлення ним факту позбавлення ОСОБА_2 права керування транспортними засобами, запитав ОСОБА_2 чи йому про це відомо, ОСОБА_2 відповів нерозбірливо, поліцейський роз`яснив ОСОБА_2 його права і повідомив про складення постанови. Водночас поліцейський не посилався на будь-які докази факту керування ОСОБА_2 автомобілем, а ОСОБА_2 будь-яких пояснень з цього приводу не надавав.

Інших доказів факту керування у справі немає.

Факт керування транспортним засобом є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Відсутність заперечень особи на місці події факту керування ним транспортним засобом не є достатнім доказом її вини. Цей факт не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Такого ж висновку дійшов Верховний суд у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17(2-а/177/23/17).

Отже, відповідач, не надавши доказів вини, а усі сумніви щодо винуватості ОСОБА_1 суд, керуючись принципом презумпції невинуватості, тлумачить на його користь.

Враховуючи, що обов`язок доказування в цій справі покладено саме на відповідача, відсутність у справі належних і достатніх доказів вини ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про неправомірність оскаржуваної постанови. Тому вона має бути скасована, а справа про адміністративне правопорушення закрита.

Щодо доводів позивача про процедурні порушення під час винесення постанови (зокрема, щодо мовного бар`єру та права на захист), суд зазначає, що ненадання відповідачем доказів вчинення адміністративного правопорушення та встановлена у справі недоведеність самого факту керування ОСОБА_3 транспортним засобом, є основними і достатніми підставами для скасування оскаржуваної постанови із закриттям провадження у справі. З огляду на це, детальний аналіз дотримання процедури розгляду справи є надлишковим, оскільки він не може змінити кінцевий висновок суду про відсутність складу правопорушення. Така позиція суду узгоджується з принципом процесуальної економії та практикою ЄСПЛ (зокрема у справах Справа Проніна проти України і Руїз Торія проти Іспанії), згідно з якими суд не зобов`язаний надавати відповідь на кожен довід сторони, якщо основний аргумент, що має вирішальне значення для результату справи, вже отримав належну правову оцінку.

Щодо розподілу судових витрат.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у справі, які складаються із судового збору, у розмірі 484,48 грн, сплаченого позивачем при подачі позову, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області.

Позивач не надав суду докази наявності витрат на правову допомогу, тому суд ці витрати не розподіляє.

Керуючись ст. ст. 72, 77, 139, 227, 241, 246, 250, 255, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Задовольнити позов ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якого діє представник адвокат Долина Людмила Григорівна, до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6210494 від 24 листопада 2025 року, винесену інспектором Сектору реагування патрульної поліції Олександрійського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенантом поліції Литвиненком Євгеном Васильовичем, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Азербайджан, має посвідку на постійне проживання в Україні НОМЕР_2 , видану 03.09.2014 органом 3501, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області адреса місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. В.Чміленка, буд. 41, .

Повне рішення складено 29 грудня 2025 року.

Суддя Орловський В.В.