Справа № 420/38507/25
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Марин П.П., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області 892/15-32-09-04-03 від 05.11.2025 року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ»;

зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області видати ліцензію товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» було подано заяву на отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним. 05.11.2025 року Головним управлінням ДПС в Одеській області було надано відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Вказану відмову було оформлено рішенням 892/15-32-09-04-03 року. Підставою для відмови стало те, що «ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» не в повному обсязі подані документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, Біляївський район, Усатівська сільська рада, с. Усатове, вул. Вернидуба, б/н).

ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» вважає, що зазначена відповідь є протиправною. Під час відмови відповідачем не встановлено конкретних підстав ненадання, зазначених документів, що спростовує твердження контролюючого органу в частині неподання позивачем необхідних документів, передбачених п. ст. 43 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», що свідчить про помилковість висновків відповідача щодо наявності підстав для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. Так, спірна АЗС розміщена на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту, що відповідно позбавляє необхідності в отриманні акту вводу в експлуатацію об`єкта, акту готовності об`єкта до експлуатації або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Від Головного управління ДПС в Одеській області надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що Головне управління ДПС в Одеській області не має підстав для видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним в зв`язку з відсутністю в поданих документах акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства.

Ухвалою Одеського окружним адміністративним суду від 21.11.2025 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

03 грудня 2025 року представник позивача подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи висновку експерта №065/2025 від 02.12.2025, який виготовлено на замовлення ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ».

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Судом встановлено, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» створене та зареєстроване як юридична особа 05.09.2019.

Основним видом діяльності Товариства за КВЕД є роздрібна торгівля пальним 47.30.

ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» відповідно до договору оренди землі від 01 липня 2025 року отримано в оренду земельну ділянку за кадастровим номером 121085200:02:001:0347, яка знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, Усатівська сільська рада, с. Усатове, вул. Вернидуба, б/н.

10.09.2025 Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на підставі заяви керівника вх. № ДЗ-460/ПД-25 від 01.09.2025, висновку експертизи ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФМК» від 28.08.2025 № .03.16 видано ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, а саме:

1. Обладнання, призначене для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, зазначене у додатку 1 до Технічного регламенту обладнання та захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1055, а саме:

- резервуар V=40м3 наземний одностінний з навісом та площадкою двосекційний (5+35) зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна;

- колонка паливороздавальна NOVA-1 КЕД-50/100-0,25-1-А-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна;

- рівнемір магнітострикційний «Navitrack MLS-01 Ex» зав. № 00001355, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна,

- перетворювач магнітний поплавковий ПМП-201, зав. №25838, рік виготовлення 2020, країна- виробник РФ, за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н.

Також 10.09.2025 Південним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці на підставі заяви керівника вх. № ДЗ-461/ПД-25 від 01.09.2025, висновку експертизи ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФМК» від 28.08.2025 № .03.17 видано ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» дозвіл виконувати роботи підвищеної небезпеки, а саме:

1. Зберігання горючих рідин, маса яких дорівнює або перевищує значення нормативів порогових мас, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 956 "Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки";

2. Газонебезпечні роботи та роботи у вибухопожежонебезпечних та/або пожежонебезпечних зонах, за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н.

ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» було подано заяву від 27.10.2025 на отримання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

До заяви про надання ліцензії, позивач надав такі документи:

Договір оренди земельної ділянки від 01.07.2025

Витяг з Державного реєстру речових прав № 444226636 від 19.09.2025

Дозвіл на експлуатацію машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки від 10.09.2025

Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки від 10.09.2025

Технічний паспорт від 10.10.2025

Договір оренди обладнання від 01.09.2025

Платіжна інструкція №30 від 08.10.2025.

Рішенням Головного управління ДПС в Одеській області 892/15-32-09-04-03 від 05.11.2025 товариству з обмеженою відповідальністю відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у зв`язку з тим, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» (код за ) не в повному обсязі подані документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, село Усатове, вул. Вернидуба, а саме:

сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;

технічний паспорт та/або інвентаризаційна справа, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.

Вважаючи рішення податкового органу протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регламентовані Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» 18 червня 2024 року №3817-IX (далі Закон №3817-ІХ).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №3817-ІХ:

ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (п.40);

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшої реалізації або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з місць роздрібної торгівлі пальним через паливороздавальні колонки, газороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки, а також реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, а також заправлення з бункерувальника у водному просторі морських та річкових суден (п.77);

надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (п.52).

Питання ліцензування регламентовані розділом VІІ Закону №3817-ІХ, який набрав чинності з 01.01.2025.

Одним з видів ліцензії згідно з п.2 ст.41 Закону №3817-ІХ є ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним.

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №3817-ІХ, в якій встановлені підстави для прийняття органом ліцензування рішення про відмову у наданні ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, підставою для відмови у наданні ліцензії є, зокрема неподання або подання не в повному обсязі разом із заявою про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності копій документів, визначених цим Законом (пп.5).

Пунктом 5 ст.43 Закону №3817-ІХ визначений перелік документів, які додатково додаються до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального.

Так, за приписаним п.5 ст.43 Закону №3817-ІХ, до заяви про отримання ліцензії на право виробництва, оптової торгівлі, роздрібної торгівлі пальним, на право зберігання пального додатково додаються копії:

1) документів, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою із зазначенням кадастрового номера земельної ділянки (у разі відсутності кадастрового номера земельної ділянки у зазначених документах надається витяг з Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку), на якій розташовано об`єкт виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального (крім зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки), чинних на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію (зазначені документи не подаються у разі розміщення об`єкта нерухомого майна на території порту, за умови подання документів, що підтверджують право користування портовою інфраструктурою).

Для бункерувальника подаються копії документів, що засвідчують право його власника або користувача на розміщення такого бункерувальника в акваторії водойми згідно із законодавством України (договір оренди/суборенди причальної стінки чи стоянки в порту або інші документи, що засвідчують право власника або користувача бункерувальника на розміщення бункерувальника в акваторії водойми);

2) сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;

технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою - підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.

Підтвердженням введення в експлуатацію об`єктів нерухомого майна, призначених для приймання, зберігання та роздрібної торгівлі пальним, право приватної власності на які виникло у порядку, визначеному законами України «Про приватизацію державного майна» та «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», є реєстрація права власності у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У разі якщо документи, зазначені у пунктах 1 і 2 цієї частини, видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта нерухомого майна;

3) свідоцтва про право власності та/або користування на судно, свідоцтва про придатність судна до плавання або класифікаційного свідоцтва на судно, або акта огляду судна, що видані у встановленому законом порядку, - для бункерувальника;

4) технологічного регламенту, що містить інформацію про всі об`єкти та технологічне обладнання у місці виробництва, необхідні для забезпечення здійснення виробництва та зберігання пального, - для ліцензії на право виробництва пального;

5) технічних умов на виробництво пального визначеної якості, що має відповідати вимогам технічних регламентів та національним стандартам з якості пального, - для ліцензії на право виробництва пального;

6) дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки або декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці;

7) документа, що підтверджує акредитацію випробувальної лабораторії з визначення показників якості пального, виданого уповноваженим органом, або договору з акредитованою відповідно до законодавства лабораторією (у разі відсутності власної акредитованої лабораторії) - для ліцензії на право виробництва пального;

8) документа/документів, що засвідчують право власності або право користування спеціалізованими транспортними засобами для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом, з яких здійснюватиметься роздрібна торгівля скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів, - для ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним (скрапленим вуглеводневим газом у балонах для побутових потреб населення та інших споживачів) із спеціалізованих транспортних засобів для перевезення балонів із скрапленим вуглеводневим газом.

Заявники, які здійснюють оптову торгівлю пальним за відсутності місць оптової торгівлі пальним, не подають копії документів, передбачені абзацом першим цього пункту.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві про отримання ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки зазначають про використання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки і наводять такі відомості:

для стаціонарних резервуарів - загальна місткість і їх фактичне місцезнаходження;

для нестаціонарних ємностей та/або споживчої тари (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно):

для ємностей місткістю до 250 літрів кожна та загальною місткістю ємностей та/або споживчої тари до 500 літрів включно - про їх наявність, без зазначення загальної кількості таких ємностей, та про їх фактичне місцезнаходження;

для ємностей місткістю понад 250 літрів кожна - місткість кожної ємності та загальна місткість ємностей, без зазначення їх фактичного місцезнаходження.

При поданні заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним копії документів, передбачених пунктами 1, 2 і 6 цієї частини, не подаються, якщо заявником є суб`єкт господарювання державного сектору економіки або суб`єкт господарювання, власником якого є суб`єкт господарювання державного сектору економіки, який разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним подав копію одного з таких документів:

документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання об`єкта нерухомого майна за договором управління майном, укладеним між суб`єктом господарювання - заявником та Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, у порядку, передбаченому статтею 21-1 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», на підставі рішення Кабінету Міністрів України;

документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання нерухомого майна, примусово відчуженого або вилученого у власника в умовах правового режиму воєнного стану згідно із законами України "Про правовий режим воєнного стану", "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану";

документа, що підтверджує передачу акцій суб`єкта господарювання у межах процедури примусового відчуження або вилучення в умовах правового режиму воєнного стану згідно із законами України «Про правовий режим воєнного стану», «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану». Дія цього абзацу поширюється на об`єкти нерухомого майна, які на день передачі акцій суб`єкта господарювання перебували у власності такого суб`єкта господарювання, який мав діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним;

документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання на підставі рішення Кабінету Міністрів України в управління нерухомого майна, стягнутого у дохід держави згідно із Законом України «Про санкції»;

документа, що підтверджує приймання суб`єктом господарювання на підставі рішення Кабінету Міністрів України у господарське відання та/або в управління об`єктів нерухомого майна, що перебувають у власності Російської Федерації та її резидентів, примусово вилучених відповідно до Закону України «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів».

Копії документів, передбачених пунктами 1, 2 і 6 цієї частини, суб`єкт господарювання державного сектору економіки або суб`єкт господарювання, власником якого є суб`єкт господарювання державного сектору економіки, має подати до контролюючого органу протягом двох років з дня подання заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним. У разі припинення ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, отриманої у порядку, встановленому цією частиною, при поданні повторної заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним суб`єкт господарювання має подати всі документи, передбачені цією частиною.

Так, відповідач, відмовляючи позивачу у видачі ліцензії, вказує, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ», , не в повному обсязі подані документи разом із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Одеська область, село Усатове, вул. Вернидуба, а саме:

сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, що підтверджує прийняття закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна в експлуатацію, щодо всіх об`єктів нерухомого майна, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності, - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку з 1 травня 2011 року;

технічний паспорт та/або інвентаризаційна справа, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, що видані бюро технічної інвентаризації або фізичною особою підприємцем, або юридичною особою, у складі якої працюють один або більше виконавців окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури, що пройшли професійну атестацію та отримали кваліфікаційний сертифікат на право виконання робіт з технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна відповідно до Закону України «Про архітектурну діяльність», - для об`єктів нерухомого майна, введених в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до 30 квітня 2011 року включно, розташованих у місці виробництва пального, оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального, необхідних для здійснення такої діяльності.

Судом встановлено, що разом із заявою про надання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, позивач надав такі документи:

Договір оренди земельної ділянки від 01.07.2025

Витяг з Державного реєстру речових прав № 444226636 від 19.09.2025

Дозвіл на експлуатацію машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки від 10.09.2025

Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки від 10.09.2025

Технічний паспорт від 10.10.2025

Договір оренди обладнання від 01.09.2025

Платіжна інструкція №30 від 08.10.2025.

Так, у дозволі експлуатувати машини, механізми, устатковання підвищеної небезпеки №3-3581/ПІД 1-25 від 10.09.2025, який є дійсним з 10.09.2025 року по 09.09.2030 року, зазначено, що ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ», , дозволяється експлуатувати машини, механізми, устатковання підвищеної небезпеки, а саме:

1. Обладнання, призначене для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, зазначене у додатку 1 до Технічного регламенту обладнання захисних систем, призначених для використання в потенційно вибухонебезпечних середовищах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 р. № 1055, а саме: - резервуар V=40м3 наземний одностінний з навісом та площадкою двосекційний (5+35) зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна; - колонка паливороздавальна NOVA-1КЕД-50/100-0,25-1-A-2-02B модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна; -рівнемір магнітострикційний «Navitrack MLS-01 Eх» зав. № 00001355, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна; - перетворювач магнітний поплавковий ПМП-201, зав. №25838, рік виготовлення 2020, країна- виробник РФ, за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем замовлено у приватного підприємства «Одеський науково-дослідний центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» проведення будівельно-технічної експертизи.

На вирішення будівельно-технічної експертизи ТОВ «ЕКСПО-ТЕХ» поставлені наступні питання:

Чи являються резервуар =40 мі, наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-IKЕД-50/100-0,25-1-А-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під №б/н, нерухомим майном?

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 02.12.2025 №065/2025, об`єктами дослідження за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під № б/н, були:

резервуар =40 мі, наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-1КЕД-50/100-0,25-1-A-2-02В модель ТPK NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018. країна-виробник Україна.

У висновку експерта 02.12.2025 №065/2025 зазначено: виходячи з проведеного дослідження наданих Замовником копій документів, порівнюючи результати візуального огляду з вимогами нормативно-правових та нормативно-технічних актів, враховуючи те, що об`єкти дослідження, а саме: резервуар =40 м. наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №1, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-IKEД-50/100-0,25-1-A-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовлення 2018, країна-виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл. під №б/н.:

виконані як єдиний виріб та являються єдиною технологічною системою, а саме:

паливозаправним пунктом, який призначений для прийому, зберігання, виміру об`єму і видачі палива (бензин, дизельне паливо);

- встановлені на бетонний майданчик та не пов`язані із земельною ділянкою;

- можуть бути переміщені без їх знецінення, без зміни їх призначення та без заподіяния їм шкоди.

Експерт прийшов до висновку про те, що обстежувані об`єкти, а саме: резервуаp V=40 мі, наземний одностінний з навісом та майданчиком двосекційний (5+35), зав. №№1, рік виготовления 2018, країна-виробник Україна, та колонка паливороздавальна NOVA-ІКЕД-50/100-0,25-1-A-2-02В модель ТРК NOVA 1202.21SB зав. №0886, рік виготовления 2018, країна-виробник Україна, які знаходяться за адресою: Одеська область, Біляївський район, с. Усатове, вул. Вернидуба, діл, під №б/н, не являються нерухомим майном.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що позивач використовує у своїй господарській діяльності АЗС модульного типу, яка за своєю суттю є наземним обладнанням, яке складається з декількох частин, та не має фундаменту.

Відповідно до ДБН Б.2.2.-12:2019 «Планування і забудова територій», модульна автозаправна станція Автозаправна станція з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива.

При цьому, у цьому ж ДБН наявна таблиця 10.9 під назвою «Класифікація АЗС за їх категорією», де чітко визначено 4 типи АЗС за їх технологічним рішенням, а саме залежно від розміщення резервуара відносно ПРК, визначення яких наведено в розділі 3 «Терміни і визначення»:

традиційна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням резервуарів і паливно-роздавальних колонок (ПРК) (п. 3.65);

блочна АЗС - АЗС з підземним розташуванням резервуарів зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розміщенням ПРК над резервуаром та виконана як цілісний заводський виріб (п. 3.9);

модульна АЗС - АЗС з наземним розташуванням резервуарів для зберігання палива, технологічне обладнання якої призначене для заправлення автотранспорту тільки рідким моторним паливом (бензином, дизельним паливом); характеризується розосередженим розташуванням ПРК та резервуара зберігання палива (п. 3.40);

контейнерна АЗС - установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і ПРК, зблокованих в єдиному контейнері (п. 3.34).

Також цей розділ закріплює визначення і інших термінів, які пов`язані з обігом пального: багатопаливна АЗС АЗС, технологічне обладнання якої призначено для заправлення автотранспорту моторним паливом двох або трьох видів, серед яких дозволяється рідке моторне паливо (бензин / дизельне паливо) (п. 3.6); паливозаправний пункт - АЗС, яка розташована на території підприємства і призначена для заправлення автотранспорту, який належить підприємству (п. 3.42): пересувна АЗС - комплексна установка технологічного обладнання, змонтованого на автомобільному шасі або причепі, для транспортування та відпуску нафтопродуктів (п. 3.44).

В таблиці 10.9 ДБН Б.2.2-12:2019 зазначено, що заправки з роздільним (модульним) наземним резервуаром ємністю до 80 м куб., включно (наземне розташування) відносяться до типу В (середніх АЗС).

Відповідно до паспорту резервуару надземного, який використовує позивач у своїй господарській діяльності, його ємність не перевищує 30 м куб.

Відтак, АЗС позивача відповідає ознакам модульної автозаправної станції.

Отже, оскільки при улаштуванні АЗС позивач не здійснював будь-яких будівельних робіт, обладнання товариства розміщено на твердому майданчику, без улаштування фундаменту, відтак розміщення таких АЗС не потребує документів, що дають право на їх будівництво та, відповідно, вони не підлягають прийняттю в експлуатацію в розумінні Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно, установлення на бетонний майданчик АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщені такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.

Отже, розміщення тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності не підлягає прийняттю в експлуатацію як об`єкт будівництва.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові від 22.07.2021 у справі №640/19955/19, на яку покликається позивач у позові, Верховний Суд дійшов висновку, що контейнерні АЗС (установка для відпуску нафтопродуктів, яка складається з резервуара і паливороздавальної колонки, зблокованих в єдиному контейнері), які виготовлені у заводських умовах є автозаправною станцією з наземним розташуванням контейнера для зберігання палива, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливороздавальні колонки, виконані як єдиний виріб. Установлені на бетонний майданчик КАЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, фундаменту. Оскільки встановлення КАЗС не є будівництвом, у позивача не виникло обов`язку, зокрема щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.

У постанові від 09.08.2022 у справі №580/2513/21 Верховний Суд зазначив, що установлення на бетонний майданчик АЗС, які виконані як цілісний заводський виріб і для їх установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема улаштування фундаменту, не є будівництвом, а тому при розміщені такої АЗС не виникає обов`язку щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва. Такий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі №640/19955/19. Отже, для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема улаштування фундаменту.

У постанові Верховного Суду від 23.08.2023 у справі №640/27953/21 зазначено, що позивач по справі надав достатньо документів для підтвердження ідентифікації паливозаправного пункту, в складі якого є паливороздавальна колонка та резервуар для зберігання пального, як обладнання та ємності, що експлуатуються згідно з технічними паспортами заводу виробника. Зазначений паливозаправний пункт виготовлений у заводських умовах відповідно до вимог технічних умов і технічною документацією погодженою і затвердженою у встановленому законом порядку. Паливозаправний пункт є автозаправною станцією з наземним розташуванням, до складу якого входять резервуар зберігання палива, технологічне обладнання і паливороздавальна колонка, виконана як єдиний виріб, і оскільки встановлення паливозаправного пункту не є будівництвом, у позивача не виникло обов`язку, зокрема щодо прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва.

Верховний Суд у постанові від 09 серпня 2022 року у справі №580/2513/21 зазначив, що для отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним суб`єкт господарювання зобов`язаний подати до ліцензійного органу акт вводу в експлуатацію об`єкта, акт готовності об`єкта до експлуатації або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта щодо виконаного цілісним заводським виробом стаціонарного АЗС, проте такий обов`язок не виникає, якщо АЗС розміщено на бетонному майданчику як цілісний заводський виріб і для його установлення не передбачено будь-яких будівельних робіт, зокрема, улаштування фундаменту.

Підсумувавши наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав для відмови у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПОТЕХ», що свідчить про недотримання умов та порядку прийняття контролюючим органом рішення про проведення перевірки, що в свою чергу не може бути належною підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

Таким чином, рішення ГУ ДПС в Одеській області про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним № 892/15-32-09-04-03 від 05.11.2025 є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.07.2020 у справі №299/3792/17, повноваження суб`єктів владних повноважень не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії, і якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до їх вчинення у судовому порядку.

Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2024 року у справі №520/2927/23 сформулював чітку правову позицію щодо обрання ефективного способу захисту: «Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. У разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Крім того, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції».

Здійснюючи судочинство, Європейський суд з прав людини неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 17 грудня 2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» («Pedersen and Baadsgaard v. Denmark», заява №49017/99) зазначено, що, здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, відміняти замість нього рішення, яке визнається протиправним, приймати інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 2 червня 2006 року у справі «Волохи проти України» (заява №23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» (набрав чинності 15 грудня 2023 року) дискреційне повноваження - повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Частиною третьою статті 6 цього ж Закону визначено, що здійснення адміністративним органом дискреційного повноваження вважається законним у разі дотримання таких умов: 1) дискреційне повноваження передбачено законом; 2) дискреційне повноваження здійснюється у межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законом; 3) правомірний вибір здійснено адміністративним органом для досягнення мети, з якою йому надано дискреційне повноваження, і відповідає принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом; 4) вибір рішення адміністративного органу здійснюється без відступлення від попередніх рішень, прийнятих тим самим адміністративним органом в однакових чи подібних справах, крім обґрунтованих випадків.

З огляду на вищезазначене, дискреційними є такі повноваження, у межах яких норма права допускає кілька варіантів поведінки суб`єкта владних повноважень у кожній конкретній ситуації та встановлених обставинах справи, кожна з яких буде правомірною.

Характерними ознаками адміністративного розсуду є: 1) реалізація дискреційних повноважень має відповідати принципу верховенства права; 2) їх здійснення можливе лише у разі відсутності єдиного можливого варіанту поведінки; 3) суб`єкти владних повноважень мають можливість вибрати оптимальний варіант поведінки з метою врегулювання певного кола суспільних відносин; 4) суб`єкти управлінської діяльності застосовують адміністративний розсуд відповідно до належної мети, без наявності власної вигоди та впливу сторонніх факторів.

Судом встановлено, що відсутність сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта нерухомого майна, технічного паспорта та/або інвентаризаційної справи, та/або довідки про технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, що підтверджують функціональне призначення об`єкта нерухомого майна, не може бути підставою для відмови у видачі ліцензій, оскільки судовим розглядом підтверджено, що модульні АЗС позивача не потребують таких актів. Інших підстав для відмови у видачі ліцензій не встановлено. За таких обставин, усі умови для прийняття рішення про видачу ліцензій виконані.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що у відповідача відсутні повноваження діяти на власний розсуд, а отже і відсутні перешкоди у прийнятті рішення про видачу позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

В контексті вимог частини четвертої статті 245 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання Головного управління ДПС в Одеській області видати ліцензію Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба. Такий спосіб захисту відповідає вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення останнього у правах.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За подання даного адміністративного позову позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позов підлягає задоволенню, з Головного управління ДПС в Одеській області на користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Одеській області 892/15-32-09-04-03 від 05.11.2025 року про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ».

Зобов`язати Головне управління ДПС в Одеській області видати ліцензію товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» на право роздрібної торгівлі пальним за адресою місця торгівлі: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Усатове, вул. Вернидуба.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» (, адреса: вул. Ангарська, будинок 185, селище Авангард, Одеський район, Одеська область, 67806) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО-ТЕХ» (, адреса: вул. Ангарська, будинок 185, селище Авангард, Одеський район, Одеська область, 67806)

Відповідач: Головне управління ДПС в Одеській області (, адреса: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5)

Суддя П.П. Марин