Справа № 120/16080/25
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Вінниця

30 грудня 2025 р. Справа № 120/16080/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні заяву про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить заборонити військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо переведення та/або направлення/перенаправлення ОСОБА_1 будь-куди з учбового центру військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішення у даній справі.

Мотивуючи подану заяву представник позивача зазначає, що враховуючи, що в даній справі позивачем ставляться позовні вимоги про скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 14.10.2025 № 1198 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відправлення його до військової частини НОМЕР_1 , визнання протиправним та скасувати наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2025 про призначення до військової частини та зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки дані накази, на думку позивача, є протиправними та порушують права, свободи або інтереси позивача, який звернувся до суду.

Представник позивача зазначає, що внаслідок вищеприйнятих наказів позивач ОСОБА_1 знаходиться в учбовому центрі військової частини НОМЕР_1 та в будь-який час може бути направлений до лінії безпосередніх бойових дій, для участі у відсічі військової агресії російської федерації проти України, яка триває по даний час.

А тому, вважає, що якщо позивача буде направлено до участі у бойових діях, то, відповідно, виникає ризик та ймовірність втрати позивачем здоров`я та життя, що в подальшому, в разі задоволення позовних вимог, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в даній справі.

Тому позивач вважає, що на час розгляду даної справи в суді йому слід залишатись в учбовому центрі військової частини НОМЕР_1 до розгляду судом даної справи та набрання рішенням законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КАС України заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з положеннями частин 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову в судовому засіданні здійснюється виключно у разі, якщо матеріали заяви про забезпечення позову та надані заявником пояснення та додаткові докази свідчать про неможливість об`єктивного розгляду заяви без участі сторін.

Проте, у даному випадку, ознайомившись з матеріалами заяви про забезпечення позову та позовної заяви суд вважає за можливе розглянути вказану заяву без виклику заявника та без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи подану заяву про забезпечення позову, суд керується таким.

Відповідно до вимог статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом частини 4 статті 150 КАС України подання адміністративного позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частинами першою та другою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

При цьому, частиною другою статті 150 КАС України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 КАС України.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" № 2 від 06.03.2008 року надано роз`яснення, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Отже, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічна правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 03.10.2018 року у справі № 826/5233/18 (адміністративне провадження № К/9901/59189/18).

Позивач вказує, що оскарження до суду винесених відносно нього наказів про призов на військову службу та зарахування до особового складу військової частини не зупиняє їх дії. При цьому, на думку заявника, невжиття судом заходу забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо переведення та/або направлення/перенаправлення ОСОБА_1 будь-куди з учбового центру військової частини НОМЕР_1 до набрання законної сили рішення у даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Позивач переконаний, що якщо його буде направлено до участі у бойових діях, то відповідно виникає ризик та ймовірність втрати позивачем здоров`я та життя, що в подальшому, в разі задоволення позовних вимог, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду в даній справі.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, і перебувають на спеціальному військовому обліку.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 з 08.08.2025 перебуває в трудових відносинах з ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН» (), де був прийнятий на роботу на посаду механіка гарантійносервісної служби 1-ї категорії у Вінницькому відокремленому підрозділі підприємства згідно з наказом ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН» №ТД000000215 - ТТ-0001685 від 07.08.2025.

Розпорядженням Миколаївської обласної військової адміністрації від 17.02.2025 № 51-Р «Про визначення підприємств, установ і організацій критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період», ТОВ «ТЕХНОТОРГ-ДОН» надано статус підприємства, критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

Згідно з посвідченням № 70/61/2-ТТД від 20.08.2025 ОСОБА_1 , 1998 р.н., має право на відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час на 12 місяців з дня оформлення відстрочки від призову.

В свою чергу, відомості військово - облікового документу позивача в Резерв + не містять інформації щодо наявності у позивача відстрочки від призову на військову службу (терміну та типу відстрочки ).

Так, суд зазначає, що оскарження позивачем наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації, на особливий період від 14.10.2025 № 1198 в частині призову на військову службу під час мобілізації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і відправлення його до військової частини НОМЕР_1 , та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.10.2025 про призначення до військової частини та зарахування до списків особового складу солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зупиняє їх дії.

В свою чергу, правомірність прийняття оскаржуваних наказів, виданих ІНФОРМАЦІЯ_3 та військовою частиною НОМЕР_2 , підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та відповідна оцінка буде надана судом за результатами розгляду справи.

На переконання суду, наявність ознак протиправності оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності відповідачів у справі може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування всіх фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності наданих сторонами доказів під час розгляду адміністративної справи по суті.

При цьому, суд звертає увагу, що у заяві про забезпечення позову не зазначається про очевидність ознак протиправності оскаржуваних рішень.

Щодо твердження заявника про те, що невжиття судом заходу забезпечення позову у зазначений в заяві про забезпечення спосіб несе реальні ризики для ускладнення чи виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то суд вказує, що посилання заявника на випадок можливого настання негативних наслідків чи порушення прав в майбутньому не може визнаватись достатнім для вжиття заходів забезпечення позову.

Суд вважає, що відсутні правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переведення та/або направлення ОСОБА_1 в будь - яке інше місце з учбового центру цієї військової частини НОМЕР_1 .

В цій частині заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, оскільки захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України).

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-XII (далі Закон №2232-XII) початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Отже, на момент звернення до суду з заявою про забезпечення позову позивач, як вбачається з позовної заяви та заяви про забезпечення позову, набув статусу військовослужбовця з усіма обов`язками, передбаченими Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу.

Натомість, наявність підстав для призову позивача на військову службу та, відповідно, підстав для виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 буде встановлена судом за наслідком розгляду цієї справи.

Крім того, згідно з п. 10 ч. 3 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відтак, запропонований позивачем спосіб забезпечення позову є неспівмірним та неадекватним в наявній юридичній ситуації.

Разом з тим, суд вважає, що переведення позивача до іншої військової частини може істотно ускладнити виконання рішення суду в разі, якщо позовні вимоги будуть задоволені, з огляду на таке.

Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач просить суд, серед іншого, зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини.

При цьому, переведення/направлення позивача для проходження військової служби до іншої військової частини призведе як до необхідності зміни суб`єктного складу учасників справи, так і до припинення правовідносин між позивачем і відповідачем - відповідною військовою частиною. Відтак, виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 при відповідному переведенні/направленні до іншої військової частини, до набрання рішенням суду в цій справі законної сили, утруднить або й унеможливить виконання рішення суду в цій справі за наслідком її розгляду ( якщо таке рішення буде прийнято на користь позивача), оскільки у військової частини НОМЕР_1 вже не буде повноважень на звільнення позивача з військової служби, а так само на виключення позивача зі списків особового складу іншої військової частини.

Враховуючи викладене, суд вважає, що на час вирішення заяви про забезпечення позову обставини справи свідчать, що невжиття заходів забезпечення у вигляді заборони військовій частині НОМЕР_1 вчиняти дії щодо переведення/направлення позивача для проходження служби до іншої військової частини може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача в цій справі, якщо за наслідком її розгляду адміністративний позов буде задоволено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 5 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 156, 248, 256, 294 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача задовольнити частково.

Заборонити Військовій частині НОМЕР_1 , в особі її командира та іншим уповноваженим особам, вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо переведення/направлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проходження військової служби до іншої військової частини - до набрання законної сили рішення суду у цій справі.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Роз`яснити, що відповідно до вимог частини 3 статті 156 КАС України особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Копію ухвали надіслати заявнику а також для негайного виконання Військовій частині НОМЕР_1 .

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3

Боржник 1: ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4

Боржник 2: Військова частина НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Дата постановлення ухвали обумовлена перебуванням судді у відпустці з 11.12.2025 по 28.12.2025 року включно.

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна