Справа № 480/2857/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Справа № 480/2857/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (в порядку письмового провадження) в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/2857/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13 лютого 2025 року № 4345803-16 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в Лебединському малому приватному підприємстві «Вікторія» з 26.05.1994 по 13.03.1996 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.12.1980;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по суті розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що по досягненню пенсійного віку 60 років позивачка звернулася до ГУ ПФУ в м. Лебедин за для отримання пенсії за віком, але їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відмова аргументована тим, що у ОСОБА_1 відсутній достатній страховий стаж, тому позивачці було рекомендовано було звернутися повторно по досягненні 63-х років.

В подальшому, позивачка повторно, вже у віці - 63 роки, звернулась до УПФУ в м.Лебедин, надавши всі необхідні документи. 11.02.2025 року на адресу ОСОБА_1 надійшло рішення про відмову в призначенні пенсії за віком.

У відмові повідомлялося, що необхідний страховий стаж відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ від 09.07.2003 року №1058-ІУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування»: починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення 63 років з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить - 21 - 31 років.

В результаті розгляду заяви ОСОБА_1 , відповідач - УПФУ в Донецькій області дійшов висновку, що її стаж становить - 20 років 4 місяці 18 днів.

Але при цьому до страхового стажу не були враховані періоди роботи з 26.05.1994 року по 13.03.1996 рік, оскільки в трудовій книзі позивачки НОМЕР_1 від 15.12.1980 року, відсутній запис - дата та наказ на звільнення.

При цьому, позивачка зазначає, що 26 травня 1994 року вона влаштувалась на роботу до Лебединського малого приватного підприємства «Вікторія» на посаду штукатура та пропрацювала там до 13 березня 1996 року, про що був зроблений запис до її трудової книжки.

Відповідно, після отримання відмови в призначенні пенсії за віком, ОСОБА_1 вирішила звернутись до архівного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, щоб отримати архівні матеріали.

Згодом ОСОБА_1 отримала архівні довідки №04-01/205 та №204/04-01 від 20.03.2025 року, в якій повідомлялося, що документи з кадрових питань (особового складу), відомості по нарахуванню заробітної плати за 1993-1995 роки Лебединського малого приватного підприємства «Вікторія», передані на зберігання до архівного відділу. Щодо первинних документів про підтвердження періоду роботи та звільнення ОСОБА_1 то, їх немає можливості надати, оскільки в архівний документ (наказ про звільнення) не вдалося знайти.

Позивачка просить суд врахувати, що з усних пояснень представників архівного відділу було повідомлено, що дані документи були витребуванні попередньо судом і були втрачені.

Крім цього, позивачка звертає увагу суду на те, що в трудовій книзі зазначається що вона дійсно була прийнята на посаду штукатура в Лебединське мале приватне підприємство «Вікторія» - наказ №40 від 26.05.1994 року і пропрацювала там до 13.03.1996 року.

Зважаючи на викладене, позивачка вважає, що рішення Управління ПФУ в Донецькій області від 13.02.2025року №4345/03-16 про відмову у призначені пенсії за віком є протиправним, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідач - ГУ ПФУ в Донецькій області, подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає про те, що за доданими позивачкою до зави документами до страхового стажу згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 15.12.1980 не було зараховано період роботи в Лебединському МПП «Вікторія» з 26.05.1994 по 13.03.1996 (запис 12-13), оскільки відсутні дата та номер наказу на звільнення, в запису про причину звільнення відсутнє посилання на відповідну статтю, пункт чинного законодавства, що не відповідає вимогам пунктів 2.26 та 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993.

При цьому, відповідач зазначає про те, що для підтвердження вищезазначеного періоду роботи відповідно до пункту 3 Порядку №637 заявницею було надано довідки Архівного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 06.10.2022 № 04-01/467 та № 04- 01/468, від 17.10.2022 № 517/04-01, згідно з якими ОСОБА_1 значиться штукатуром з травня 1994 по грудень 1995, згідно з відомостями нарахування заробітної плати з березня по грудень 1995 заробітна плата не нараховувалась.

Відповідач просить суд врахувати, що відповідно до акту перевірки від 30.01.2025 №1800-0904-1/653 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області період роботи ОСОБА_1 в Лебединському МПП «Вікторія», який підтверджується первинними документами та записами у них - з травня 1994 по лютий 1995.

На підставі проведеної перевірки ОСОБА_1 до страхового стажу враховано період роботи в Лебединському МПП «Вікторія» з 15.05.1994 по 15.02.1995 (при цьому, будь-яких доказів щодо зарахування до страхового стажу враховано період роботи в Лебединському МПП «Вікторія» з 15.05.1994 по 15.02.1995 відповідачем-2 до суду н е н а д а н о).

Відповідач вважає, що в Головного управління відсутні правові підстави для зарахування періоду з 16.02.1995 по 13.03.1996.

Таким чином, на переконання відповідача-2, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 ОСОБА_1 прийнято правомірно та відповідно до вимог чинного законодавства, а тому не підлягає скасуванню.

Відповідач -1 - ГУ ПФУ в Сумській області відзив до суду не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, 04.02.2025 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Пенсійна справа опрацьовувалась за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961 спеціалістом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За наданими документами, індивідуальними відомостями про застраховану особу загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 20 років 04 місяці 18 днів.

За результатом розгляду заяви від 04.02.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 11.02.2025 прийнято рішення № про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 рік (вих. №4345/03-16 від 13.02.2025).

Позивачка звернулась до суду вважаючи протиправним рішення пенсійного фонду про відмову у призначенні пенсії за віком, звернулась до суду з даним позовом, який є предметом розгляду у даній справі.

При цьому, мотивуючи свою позицію позивачка вказує на те, що 11.02.2025 року їй надійшов рішення про відмову у призначенні пенсії і зазначає в позові номер та дату рішення, яке просить скасувати в судовому порядку - рішення від 13.02.2025року № 4345/03-16.

Слід зазначити, що до матеріалів позовної заяви позивачка рішення від 13.02.2025року № 4345/03-16 не надає, а надає рішення Головного управління ПФУ в Донецькій області від 11.02.2025 прийнято рішення № (вих. №4345/03-16 від 13.02.2025) про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Отже, суд вважає за доцільне надати оцінку наявному в матеріалах справи рішенню ГУ ПФУ в Донецькій області від 11.02.2025 за №. Номер і дата на яку посилається позивач є датою та номером вихідної кореспонденції (вих. №4345/03-16 від 13.02.2025).

Так, в рішенні ГУ ПФУ в Донецькій області зазначається , що необхідний страховий стаж відповідно до ч. 1 ст. 26 ЗУ від 09.07.2003 року №1058-ІУ «Про загально обов`язкове державне пенсійне страхування»: починаючи з 1 січня 2018 року після досягнення 63 років з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року становить - 21 - 31 років.

В результаті розгляду заяви ОСОБА_1 її страховий стаж становить - 20 років 4 місяці 18 днів.

Але при цьому до страхового стажу не були враховані періоди роботи з 26.05.1994 року по 13.03.1996 рік, оскільки в трудовій книзі НОМЕР_1 від 15.12.1980 року, відсутній запис - дата та наказ на звільнення.

Отже, в зв"язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 рік, позивачці було відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058).

Слід зазначити, що відповідач-2 у відзиві зазначає про те, що для підтвердження вищезазначеного періоду роботи відповідно до пункту 3 Порядку №637 заявницею надано довідки Архівного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області від 06.10.2022 № 04-01/467 та № 04- 01/468, від 17.10.2022 № 517/04-01, згідно з якими ОСОБА_1 значиться штукатуром з травня 1994 по грудень 1995, згідно з відомостями нарахування заробітної плати з березня по грудень 1995 заробітна плата не нараховувалась.

Відповідач при цьому, посилається на акту перевірки від 30.01.2025 № 1800-0904-1/653 Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, згідно якого, нібито, період роботи ОСОБА_1 в Лебединському МПП «Вікторія», який підтверджується первинними документами та записами у них - з травня 1994 по лютий 1995 зараховано до страхового стажу.

Так, відповідач зазначає, що на підставі проведеної перевірки ОСОБА_1 до страхового стажу враховано період роботи в Лебединському МПП «Вікторія» з 15.05.1994 по 15.02.1995.

Однак будь-яких д о к а з і в зарахування вказаного періоду до страхового стажу позивачки відповідачем-2 до відзиву н е н а д а н о, - а ні відповідного Акту перевірки від 30.01.2025, а ні відповідного розрахунку стажу. При цьому, відповідне рішення відповіжача=2 (а.с.12) , яке датоване 11.02.2025р. також не містить посилання на Акт перевірки від 30.01.2025р.

Матеріали справи, зокрема - рішення від 11.02.2025р. (а.с.12) та розрахунок стажу (а.с.13) свідчать про те, що до страхового стажу ОСОБА_1 фактично не було зараховано період з 26.05.1994 по 13.03.1996, тобто ті періоди на яких наголошує позивачка у позові. Отже, посилання позивачки щодо визначення в прохальній та в мотивувальній частині позову відповідного періоду, а саме - період з 26.05.1994 по 13.03.1996, який позивачка просить зарахувати до її стажу, є правомірними.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Абзацом другим частини четвертої статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Згідно статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. У разі відсутності в трудовій книжці записів про роботу, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інших документів, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Щодо незарахування до страхового стажу позивачки періоду роботи з 26.05.1994 по 13.03.1996, суд зазначає наступне.

Як свідчить з матеріалів справи 26 травня 1994 року позивачка влаштувалась на роботу до Лебединського малого приватного підприємства «Вікторія» на посаду штукатура та пропрацювала там до 13 березня 1996 року, про що був зроблений запис до її трудової книжки.

Після отримання відмови в призначенні пенсії за віком, позивачка звернулась до архівного відділу виконавчого комітету Лебединської міської ради Сумської області, де отримала архівні довідки № 04-01/205 та 204/04-01 від 20.03.2025 року, в якій повідомлялося, що документи з кадрових питань (особового складу), відомості по нарахуванню заробітної плати за 1993-1995 роки Лебединського малого приватного підприємства «Вікторія», передані на зберігання до архівного відділу.

Щодо первинних документів про підтвердження періоду роботи та звільнення ОСОБА_1 то, їх немає можливості надати, оскільки в архівний документ (наказ про звільнення) не вдалося знайти.

При цьому, в трудовій книзі ОСОБА_1 (а.с.14-17) зазначається що позивачка дійсно була прийнята на посаду штукатура в Лебединське мале приватне підприємство «Вікторія» - наказ №40 від 26.05.1994 року і пропрацювала там до 13.03.1996 року (а.с.15-16).

Отже, щодо зарахування страхового/трудового стажу за період роботи в Лебединському малому приватному підприємстві «Вікторія», суд враховує наступне:

Згідно з статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, у відповідності до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз норм законодавства України дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Отже, зміст наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.

Крім того, за загальним правилом відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Верховний Суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року, винесеної у справі № 687/975/17 виклав правову позицію, відповідно до якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи інших офіційних документах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від ЗО вересня 2019 року у справі №638/18467/15-а.

Верховним Судом в постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Приписами частини 5 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права

Отже, висновки Верховного Суду у пенсійних справах обов`язкові для Управління.

Тобто, прийняття на підтвердження стажу роботи, зокрема, довідок, застосовується тільки в тому випадку, коли відсутня трудова книжка, або відсутні відповідні записи чи містяться неправильні чи неточні записи в трудовій книжці про роботу особи на підприємстві.

Положенням частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» також передбачено право Відповідача (Співвідповідачів) на проведення перевірки. Разом з цим, не проведення такої перевірки підприємства, яким видано довідки, здійснено записи до трудової книжки, не може бути підставою для відмови особі в зарахуванні відповідного стажу.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що Відповідачем-2 неправомірно відмовлено ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу періоду роботи в Лебединському малому приватному підприємству «Вікторія» за період з 26.05.1994 по 13.03.1996 роки.

Ухвалюючи рішення, відповіжач-2 - ГУ ПФУ в Донецькій області проігнорував правовий висновок Верховного Суду.

Отже, відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу період з 26.05.1994 по 13.03.1996 роки.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2025 за № про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 рік (вих. №4345/03-16 від 13.02.2025), є необґрунтованим (передчасним) і недобросовісним, а тому його належить скасувати (порушення приписів пункті 3 і 5 частини 2 статті 2 КАС України).

Захист порушеного права полягає у визнанні протиправним і скасуванні рішення про відмову у призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву про призначення пенсії, врахувавши правові висновки суду.

Постає запитання: кого суд може зобов`язати повторно розглянути заяву?

Приписами пункту 4.2 Порядку подання і оформлення документів для визначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок 2), який затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, встановлено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Порядком 2 не визначено, що після скасування судом рішення про відмову в призначенні пенсії і зобов`язанні повторно розглянути заяву мають повторно застосовувати приписи пункту 4.2 цього ж нормативно-правового акту.

Таке і неможливе, бо суд має визначити у рішенні кого зобов`язати вчиняти дії.

Тому повторно розглянути заяву має той орган, який встановлено на підставі приписів пункту 4.2 Порядку 2.

В даній справі ним є Головне управління ПФУ в Донецькій області.

Відповідно, суд не вбачає правових підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати до страхового стажу Позивача - ОСОБА_1 відповідних періодів роботи та в частині зобов`язання Відповідача-1 - Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву Позивача - ОСОБА_1 від 04.02.2025 року та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по суті розгляду справи.

Натомість суд вважає за правомірне:

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.02.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду по суті розгляду справи.

Отже, позов належить частковому задоволенню.

Судові витрати складаються зі сплати судового збору у сумі 1211,20 грн (а.с.8).

Суд розподіляє їх відповідно до приписів статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2025 за № про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону №1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 21 рік (вих. №4345/03-16 від 13.02.2025).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул.Надії Алексєєнко, 106, м. Дніпро, 49008, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) від 04.02.2025 та прийняти рішення з урахуванням висновків суду (щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи в Лебединському малому приватному підприємстві «Вікторія» з 26.05.1994 по 13.03.1996 згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.12.1980).

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець