Справа № 520/27596/25
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 р. № 520/27596/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Полях Н.А.,

при секретарі судового засідання - Зозулєвої А.В.

за участі:

представника позивача - Фадєєва О.П.,

представника відповідача - Приходька А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (, 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46) про визнання протиправними та скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України №9-ДС від 10 вересня 2025 «Про накладення дисциплінарного стягнення»;

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України №10-ДС від 11 вересня 2025 «Про застосування дисциплінарного стягнення».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду прийнято було відкрито загальне позовне провадження у справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у спірних правовідносинах він діяв згідно чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача проти позову заперечував, підтримав аргументи викладені у відзиві на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши матеріали справи, виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на державній службі на посаді заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, що утворено на правах відокремленого підрозділу ДПС України.

10 вересня 2025 року Головним управлінням ДПС у Харківській області, що утворено на правах відокремленого підрозділу ДПС України прийнято наказ №9-ДС від 10 вересня 2025 «Про накладення дисциплінарного стягнення», відповідно до якого було вирішено застосувати до заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, що утворено на правах відокремленого підрозділу ДПС України ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону №899-VIII (порушення правил етичної поведінки державним службовцем), під час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності.

На виконання зазначеного вище наказу, 11 вересня 2025 року Головним управлінням ДПС у Харківській області, що утворено на правах відокремленого підрозділу ДПС України прийнято наказ №10-ДС від 10 вересня 2025 «Про застосування дисциплінарного стягнення», відповідно до якого застосовано 11 вересня 2025 року до заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, що утворено на правах відокремленого підрозділу ДПС України ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону №899-VIII (порушення правил етичної поведінки державним службовцем), під час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Харківській області.

Позивач, не погодившись із зазначеними вище наказами, вважаючи їх протиправними та такими що підлягають скасуванню, звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини з приводу проходження публічної служби в органах системи Державної податкової служби України унормовані, насамперед, приписами Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі за текстом - Закон № 889-VIII).

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Кодексу законів про працю України, Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про відпустки» тощо, але виключно в частині, яка не суперечить самій природі та суті служби в органах державної виконавчої влади.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються Законом № 889-VIII у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.

За наведеним у ст. 1 Закону № 889-VIII визначенням, державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави. Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до ст. 5 Закону № 889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Як визначено ч.1 ст.8 названого Закону, державний службовець зобов`язаний: 1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки; 3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина; 4) з повагою ставитися до державних символів України; 5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації; 6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів; 7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки та умови контракту про проходження державної служби (у разі укладення); 8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України; 9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції; 10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби; 11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності; 12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню; 13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Судом встановлено, що підставою для порушення дисциплінарного провадження стало доручення начальника ГУ ДПС від 07.08.2025 № 72-д (24) до доповідної записки управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС від 07.08.2025 № 625/20-40-24-08-14 про розгляд питання щодо порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління-начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області та лист першого відділу північного управління Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції Державної податкової служби України від 10.06.2025 №14767/7/99-00-14-07 (вх. ГУ ДПС від 10.06.2025 № 3311/8) (далі - лист ДПС № 14767).

З матеріалів справи убачається, що в ході дисциплінарного провадження дисциплінарною комісією у ГУ ДПС сформовано дисциплінарну справу та розглянуто обставини, викладені у листі ДПС № 14767 та Доповідній записці від 07.08.2025, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління-начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області, з метою визначення в її діях ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII (порушення правил етичної поведінки державних службовців).

Згідно матеріалів дисциплінарної справи, до ГУ ДПС надійшов лист ДПС № 14767 про порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ОСОБА_2 .

В листі ДПС № 14767 та Доповідній записці від 07.08.2025, зокрема, зазначено, що 21 січня 2025 року працівниками ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, на підставі ухвал слідчого судді Московського районного суду м. Харкова, наданих у межах кримінального провадження №0004326 від 25.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, проведено слідчі (розшукові) дії, а саме обшуки, зокрема, але не виключно, у робочому кабінеті та за адресою проживання заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ОСОБА_2 .

Юридичним департаментом ДПС України до територіальних органів ДПС листом від 30.12.2021№ 28769/7/99-00-05-03-07 направлено огляд окремих позицій Верховного Суду щодо справ, пов`язаних з оскарженням дій, рішень суб`єкта владних повноважень щодо застосування заходів дисциплінарного стягнення.

Так, згідно з частиною п`ятою статті 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковим для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Листом № 45251/6/20-40-24-08-10 від 11.08.2025 на адресу позивача Головне управління ДПС у Харківській області направило для ознайомлення копію наказу ГУ ДПС від 08.08.2025 № 28-дл «Про порушення дисциплінарного провадження».

11.08.2025 Головним управлінням ДПС у Харківській області було складено протокол про доведення інформації або документів до відома державного службовця, відповідно до якого лист та копію наказу направлено 11 серпня 2025 року о 15:48 год. з використанням засобу телекомунікаційного зв`язку, а саме на електронну адресу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зазначена в особовій картці державного службовця ГУ ДПС ОСОБА_1 .

Позивачем 14.08.2025 надані пояснення, в яких зазначено, що 11.08.2025 на електронну пошту позивача надійшов лист ГУ ДПС у Харківській області №45256/6/20-40-24-10-14 від 11.08.2025, щодо надання пояснень у строк до 14.08.2025 щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження за час перебування на посаді заступника начальника управління начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб. Так, позивач зазначила, що їй не відомі обставини, що стали підставою для порушення дисциплінарного провадження за час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб, лист ГУ ДПС у Харківській області №45256/6/20-40-24-10-14 від 11.08.2025 не містить жодних конкретних обставин щодо яких можливо надати будь-які пояснення, у зв`язку із чим позивач не може надати такі пояснення у встановлений строк. Крім того, позивач просила надати для ознайомлення та виготовлення копій матеріалів дисциплінарного провадження, після чого вона буде мати об`єктивну можливість надати пояснення по суті. Про час та місце ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи просила повідомити мене письмово на електронну пошту.

Відповідно до наказу ГУ ДПС від 08.08.2025 № 28-ди «Про порушення дисциплінарного провадження» для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчинення дисциплінарного проступку порушено дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДИС.

Згідно з наказом ГУДС № 28-ди від 08.08.2025 дисциплінарне провадження порушено на підставі листа Першого відділу північного управління Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції ДПС від 10.06.2025 № 14767/7/99-00-14-07 (вхідний ГУ ДПС від 10.06.2025 № 3311/8) та доручення начальника ГУ ДПС від 07.08.2025 № 72-д (24) до доповідної записки управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС від 07.08.2025 № 625/20-40-24-08-14.

Відповідачем направлено для ознайомлення позивачу копію електронного листа Першого відділу північного управління Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції ДПС України від 10.06.2025 № 14767/7/99-00-14-07 та копії доручення начальника ГУ ДПС від 07.08.2025 № 72-д (24) і доповідної записки управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС від 07.08.2025 № 625/20-40-24-08-14.

Крім того, ГУ ДПС листом №45659/6/20-40-24-10-14 від 14.08.2025 відповідно до статті 73 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» зі змінами та на виконання підпункту 3.1 пункту 3 Наказу № 28-дп від 08.08.2025 просило у термін 18.08.2025 надати пояснення щодо обставин, які стали підставами для порушення дисциплінарного провадження стосовно заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС.

Разом з цим відповідач повідомив позивача, що загальні вимоги щодо обліку та роботи з дисциплінарними справами, які формуються під час здійснення дисциплінарного провадження, визначено Порядком обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженим наказом Національного агентства України з питань державної служби 03 березня 2016 року № 49, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25 березня 2016 р. за № 456/28586 (далі - Порядок № 49).

Абзацом першим пункту 5 Порядку № 49 передбачено, що інформація, що міститься в дисциплінарній справі, належить до службової інформації, доступ до якої обмежується згідно із Законом України від 13 січня 2011 № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації».

Особи, які працюють із дисциплінарною справою, в тому числі здійснюють формування, зобов`язані запобігати розголошенню інформації, яка в ній міститься (абзац другий пункту 5 Порядку № 49).

Водночас, відповідно до абзацу першого пункту 6 Порядку № 49 державний службовець, щодо якого здійснюється, дисциплінарне провадження, має право доступу до інформації про нього, яка збирається та зберігається, в тому числі має право в будь-який час знайомитись із дисциплінарною справою, робити з неї виписки, давати письмові пояснення, надавати відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються, а також порушувати клопотання про одержання і залучення до матеріалів нових документів.

Для ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи державний службовець письмово звертається до секретаря дисциплінарної комісії, який повідомляє про таке ознайомлення голову цієї дисциплінарної комісії (абзац другий пункту 6 Порядку № 49).

На підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 08.08.2025 № 28-дп «Про порушення дисциплінарного провадження», доручення начальника ГУ ДПС від 07.08.2025 № 72-д (24) до доповідної записки управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС від 07.08.2025 № 625/20-40-24-08-14 та листа Державної податкової служби України (далі - ДПС) від 10.06.2025 № 14767/7/99-00-14-07 (вх. ГУ ДПС від 10.06.2025 № 3311/8) Дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарної справи в Головному управлінні ДПС у Харківській області здійснила дисциплінарне провадження стосовно заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника Управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС.

За результатами проведеного дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією в ГУ ДПС підготовлено та передано на розгляд начальнику ГУ ДПС подання Дисциплінарної комісії в ГУ ДПС з розгляду дисциплінарної справи в ГУ ДПС про результати розгляду дисциплінарної справи стосовно заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС від 01.09.2025 № 690/20-40-24-08-14-ДК.

Дисциплінарною комісією в ГУ ДПС встановлено, що в діях ОСОБА_1 вбачаються порушення вимог частини першої статті 38, частини першої статті 39 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», зі змінами (далі - Закон № 1700-VII), пункту 2 розділу II, пункту 2 розділу III, пункту 1 щодо Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, зі змінами (далі - Правила № 158), розділів 1, 2, 3, 4 Загальних вимог до етичної поведінки працівників апарату ДПС та її територіальних органів, встановлених Правилами етичної поведінки в органах Державної служби, затвердженими наказом ДПС від 02.09.2019 № 52, зі змінами, пункту 6 розділу 3 Посадової інструкції, що свідчить про вчинення заступником начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_3 за час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС дисциплінарного проступку, а саме порушення державним службовцем правил етичної поведінки, передбачених пунктом 2 частини другої статті 65 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», зі змінами.

За наведених обставин Дисциплінарна комісія в ГУ ДПС дійшла висновку, що факти вчинення дисциплінарного проступку, які викладені в листі ДПС від 10.06.2025 № 147679/7/99-00-14-07 (вх. ГУ ДПС від 10.06.2025 № 3311/8) та доповідній записці управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС від 07.08.2025 № 625/20-40-24-08-14 стосовно заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС, знайшли своє підтвердження.

За результатами проведеного дисциплінарного провадження Дисциплінарною комісією в ГУ ДПС прийнято рішення (протокол засідання комісії від 01.09.2025 № 5/28-дп/2025) щодо наявності в діях заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 за час перебування на посаді заступника начальника управління начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII, що полягає в порушенні правил етичної поведінки державних службовців, а саме: частини першої статті 38, частини першої статті 39 Закону № 1700-VII, пункту 2 розділу II, пункту 2 розділу III, пункту 1 розділу IV Правил № 158, розділів 1, 2, 3, 4 Правил № 52 та пункту 6 розділу 3 Посадової інструкції від 18.01.2024.

Зважаючи на викладене, Дисциплінарна комісія в ГУ ДПС на підставі пункту 3 частини першої статті 66 Закону № 889-VIII рекомендувала застосувати до заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідальність за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII (порушення правил етичної поведінки державним службовцем), під час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС.

Наказом Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України №9-ДС від 10 вересня 2025 застосовано до заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII порушення правил етичної поведінки державним службовцем під час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності.

11 вересня 2025 Головним управлінням ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України було прийнято наказ №10-ДС, яким застосовано до заступника начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 65 Закону № 889-VIII (порушення правил етичної поведінки державним службовцем), під час перебування на посаді заступника начальника управління - начальника відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Харківській області.

Суд зазначає, що Законом України від 14 жовтня 2014 року № 1700-VII «Про запобігання корупції», зі змінами (далі по тексту - Закон № 1700-VII) встановлені основні правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень.

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII, суб`єктами, на яких поширюються дія цього Закону, є державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування.

Особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах (стаття 22 Закону № 1700-VII).

Особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону № 1700-VII, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими (частина перша статті 38 Закону № 1700-VII).

Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 (далі - Правила № 158), визначають узагальнені стандарти етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, якими вони зобов`язані керуватися під час виконання своїх посадових обов`язків.

Згідно з пунктом 1 розділу III Правил № 158, державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування зобов`язані виконувати свої посадові обов`язки якнайкраще, чесно і неупереджено, незважаючи на особисті ідеологічні, релігійні або інші погляди, не надавати будь-яких переваг та не виявляти прихильність до окремих фізичних чи юридичних осіб, громадських, політичних, релігійних організацій, а також не допускати ухилення від прийняття рішень та відповідальності за свої дії (бездіяльність) та рішення.

Абзацом другим пункту 2 розділу III Правил № 158 визначено, що державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування зобов`язані діяти доброчесно, не використовувати службове становище в приватних інтересах чи в неправомірних приватних інтересах інших осіб, у тому числі не використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Також, відповідно до пункту 1 розділу IV Правил № 158, державний службовець та посадова особа місцевого самоврядування повинні використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальної громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Судовим розглядом встановлено, що в органах Державної податкової служби встановлені загальні вимоги до правил етичної поведінки, які затверджені наказом ДПС від 02.09.2019 № 52.

Правила № 52 розроблені з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2020 № 950 «Про затвердження порядку проведення службового розслідування стосовно осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та осіб, які для цілей закону України «Про запобігання корупції» прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування», Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 1039, і Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, які затверджені наказом Національного агентства України з питань державної служби від 05.08.2016 № 158, з метою впровадження високих етичних стандартів поведінки працівників, добросовісного, чесного та професійного виконання ними посадових обов`язків, недопущення вчинення корупційних правопорушень та правопорушень, пов`язаних з корупцією, формування у них «нульової» толерантності (нетерпимості) до корупції та сприяння зміцненню суспільної довіри (абзац третій пункту 1.1 розділу 1 Правил № 52).

Для забезпечення повної впевненості громадян України у неприйнятному ставленні до корупції та порушень загальноприйнятих у суспільстві норм поведінки кожен працівник зобов`язаний знати та дотримуватись вимог Законів України «Про державну службу», «;Про запобігання корупції», цих Правил та розпорядчих документів ДПС з питань запобігання корупції.

Під час прийняття рішень у ситуаціях, які потенційно можуть призвести до скоєння корупційних та пов`язаних з корупцією правопорушень, покладатися виключно на офіційні роз`яснення з питань застосування положень відповідних нормативно-правових .

Згідно з пунктом 3.4 розділу 3 Правил № 52, працівники зобов`язані у своїй поведінці не допускати зокрема, але не виключно, впливу приватних, сімейних, суспільних або інших стосунків чи інтересів на його (її) поведінку та прийняття рішень під час виконання своїх посадових обов`язків.

Відповідно до пункту 3.5 розділу 3 Правил № 52, працівники зобов`язані вживати заходів щодо запобігання корупційним та пов`язаним з корупцією правопорушенням, запобігати та врегульовувати конфлікт інтересів, дотримуватись вимог фінансового контролю.

Абзац другий пункту 4.2 розділу 4 Правил № 52 вказує, що працівники зобов`язані діяти доброчесно, та зокрема, але не виключно, не використовувати службове становище в приватних інтересах чи в неправомірних приватних інтересах інших осіб, у тому числі не використовувати свій статус та інформацію про місце роботи з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Працівники не повинні допускати, у тому числі у позаробочий час, дій і вчинків, які можуть зашкодити інтересам ДПС чи негативно вплинути на репутацію працівника (пункт 4.3 розділу 4 Правил № 52).

Відповідно до пункту 5.1 розділу 5 Правил №52, працівники повинні використовувати своє службове становище, ресурси держави та територіальні громади (рухоме та нерухоме майно, кошти, службову інформацію, технології, інтелектуальну власність, робочий час, репутацію тощо) виключно для виконання своїх посадових обов`язків і доручень керівників, наданих на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України.

Відповідно до розділу 7 Правил № 52, персональна відповідальність щодо дотримання Правил покладається на кожного працівника ДПС, а також за порушення Правил працівники притягуються до відповідальності у порядку, встановленому законодавством.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 64 Закону № 889-VIII передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Приписами ст. 65 Закону № 889-VIII визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до пункту 2 частини другої зазначеної статті, дисциплінарним проступком є порушення правил етичної поведінки державних службовців.

Статтею 66 Закону № 889-VIII обумовлено, що до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

У разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 2 та 8 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4 та 5 частини другої статті 65 цього Закону, суб`єкт призначення або керівник державної служби може попередити такого державного службовця про неповну службову відповідність.

Отже, з наведених положень Закону № 889-VIII убачається, що за порушення правил етичної поведінки державних службовців, державний службовець може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності з накладенням суб`єктом призначення або керівником державної служби на такого державного службовця дисциплінарного стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність.

Згідно з ч.1 ст. 68 Закону № 889-VIII, дисциплінарне провадження порушується шляхом видання відповідного наказу (розпорядження): міністром - стосовно державного секретаря відповідного міністерства; суб`єктом призначення - стосовно інших державних службовців.

Для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ. Результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії, які мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення. Суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку (частини перша, десята, одинадцята статті 69 Закону №889-VІІІ).

Процедура здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців встановлена Порядком здійснення дисциплінарного провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 №1039 (далі - Порядок №1039), пунктом 4 якого визначено, що дисциплінарне провадження розпочинається з моменту прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження та завершується прийняттям рішення про накладення на державного службовця, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження (далі - державний службовець), дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1039, а також частини другої статті 73 Закону №889-VІІІ, дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Згідно з пунктом 27 Порядку №1039, дисциплінарна справа формується з урахуванням вимог порядку обліку та роботи з дисциплінарними справами, затвердженого НАДС. Тривалість формування дисциплінарної справи не може перевищувати 20 календарних днів. За потреби зазначений строк може бути продовжений міністром або суб`єктом призначення, але не більш як до 30 календарних днів.

Формує дисциплінарну справу та здійснює її підготовку до розгляду дисциплінарною комісією - секретар. Секретарем може бути обраний будь-який член дисциплінарної комісії. Секретар дисциплінарної комісії здійснює організаційне забезпечення роботи дисциплінарної комісії, формує порядок денний засідань дисциплінарної комісії, забезпечує ведення, формування та зберігання протоколів засідань дисциплінарної комісії, формування матеріалів дисциплінарної справи, їх зберігання, ознайомлення із матеріалами дисциплінарної справи членів дисциплінарної комісії та державного службовця та здійснює інші повноваження, які пов`язані із забезпеченням діяльності дисциплінарної комісії (пункти 16, 29 Порядку №1039).

Після завершення формування дисциплінарної справи комітет з дисциплінарних проваджень або секретар дисциплінарної комісії передають її відповідно Комісії або дисциплінарній комісії та повідомляють про це головуючому на засіданні Комісії або голові дисциплінарної комісії з метою призначення дати засідання для її розгляду (пункт 30 Порядку №1039).

Зі змісту положень вищевказаних положень законодавства слідує, що дисциплінарне провадження складається із таких стадій: 1) прийняття рішення про порушення дисциплінарного провадження; 2) формування дисциплінарної справи; 3) розгляд дисциплінарної справи дисциплінарною комісією із наданням пропозицій керівнику; 4) прийняття керівником на підставі пропозиції комісії рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття провадження.

На виконання частини другої статті 73 Закону №889-VІІІ та пункту 25 Порядку №1039, на стадії формування дисциплінарної справи секретар дисциплінарної комісії повинен отримати від державного службовця, щодо якого порушене дисциплінарне провадження пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, а також пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження та підготувати подання з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 2 ч.2 ст. 68 Закону № 889-VIII, дисциплінарні стягнення накладаються (застосовуються), зокрема, на державних службовців, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В»: зауваження суб`єктом призначення; інші види дисциплінарних стягнень суб`єктом призначення за поданням дисциплінарної комісії.

Частиною 1 статті 74 Закону № 889-VIII визначено, що дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Згідно з ч.1 ст. 77 Закону № 889-VIII, рішення про накладення на державного службовця дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження приймає суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів з дня отримання пропозицій Комісії, подання дисциплінарної комісії у державному органі. Рішення оформляється відповідним актом суб`єкта призначення.

Підставою для застосування дисциплінарного стягнення може бути вчинення особою дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ці обставини, як і характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він учинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків з`ясовуються під час дисциплінарного провадження та/або прийняття рішення про накладення дисциплінарного стягнення чи закриття дисциплінарного провадження. Рішення суб`єкта призначення про накладення дисциплінарного стягнення має ґрунтуватись на матеріалах дисциплінарної справи. Такий висновок щодо застосування норм права викладений у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №822/46/18.

При цьому, об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є вчинення державним службовцем дій чи бездіяльності, або прийняття рішення, що містять ознаки протиправності, тобто, суперечать вимогам законодавства. Водночас, з суб`єктивної сторони дисциплінарний проступок характеризується наявністю вини державного службовця, під чим розуміється ставлення останнього до своїх протиправних дій чи бездіяльності, або рішення і їх шкідливих наслідків (висновок щодо застосування норми права, викладений у постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №822/46/18).

Застосування вимог ст. 66 Закону України «Про державну службу» має бути здійснене із обов`язковим врахуванням принципу індивідуалізації покарання, що випливає із норм ст.ст. 67, 74 цього Закону.

Суд вважає за необхідне при розгляді даної адміністративної справи врахувати усталений підхід, який застосовується Великою Палатою Верховного Суду та колегіями суддів Верховного Суду в деяких спорах щодо накладення дисциплінарних стягнень.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Суд зазначає, що у справі № П/811/1439/16 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого поступку, так як у межах кримінального провадження надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Тому відсутність обвинувального вироку щодо позивача не свідчить про відсутність ознак дисциплінарного проступку в його діях. Відтак, Верховний Суд відхилив доводи позивача про те, що без обвинувального вироку за порушеним стосовно нього кримінальним провадженням особа не може бути звільнена зі служби, оскільки відсутність в діях позивача складу злочину, а, отже, й підстав для притягнення його до кримінальної відповідальності, жодним чином не може ототожнюватись з відсутністю фактів порушення ним службової дисципліни.

Також, слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року у справі № 990SCGC/15/24 урахувала, що, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, не є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися в контексті правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06 жовтня 1982 року у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07 жовтня 1987 року у справі «C. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви №11882/85). Більше того, гарантована пунктом 2 статті 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11 лютого 2003 року у справі «Ringvold v. Norway», заява № 34964/97).

У дисциплінарному провадженні діє принцип автономності, відповідно до якого дисциплінарне провадження розглядається незалежно від розгляду кримінального провадження.

Також, у наведеній постанові зазначено, що встановлення дисциплінарним органом у діяннях особи складу дисциплінарного проступку не порушує презумпцію невинуватості, оскільки правові наслідки такого висновку обмежуються дисциплінарними відносинами та не впливають на хід і результати інших проваджень щодо скаржника.

Отже, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 17.06.2021 у справі №804/6242/17, від 22.10.2020 у справі № 826/3499/18, від 17.03.2020 у справі №818/235/17, від 06.02.2020 у справі №300/1406/19, від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №9901/918/18, від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 02.10.2018 у справі № 9901/454/18 (П/9901/454/18), від 13.06.2018 у справі № 800/395/17, від 22.01.2019 у справі № 800/454/17 (П/9901/141/18) тощо.

Таким чином, з урахуванням обставин справи, досліджених доказів, суд погоджується з висновками, викладеними у поданні дисциплінарної комісії про те, що дії позивача, наслідком яких стало обвинувачення її у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України (одержання неправомірної вигоди службовою особою, яка займає відповідальне становище, за попередньою змовою групою осіб, повторно, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища), є такими, що кваліфікуються, як порушення правил етичної поведінки державних службовців.

Аналогічний висновок щодо застосування норми права викладений у постанові Верховного Суду від 06 липня 2021 року у справі № 808/991/17.

Судовим розглядом встановлено обізнаність позивача з вимогами та правилами етичної поведінки державних службовців, антикорупційного законодавства, що підтверджується підписами позивачки в особовій картці державного службовця № 9807, особовій картці державного службовця від 10.02.2023, заяві від 13.0920217, заяві від 05.04.2019, Повідомленні від 28.08.2019, Ознайомленні від 01.06.2023 з Правилами службового розпорядку Головного управління ДПС у Харківській області, затвердженими протоколом загальних зборів трудового колективу Головного управління ДПС у Харківській області від 22.05.2025 №1, які містяться в матеріалах дисциплінарної справи.

Щодо доводів позивача про відсутність у дисциплінарній справі конкретних фактичних даних, які б свідчили про порушення нею правил етичної поведінки, суд зазначає наступне.

З дисциплінарної справи вбачається, що дисциплінарною комісією було враховано, зокрема, дані про вчинення позивачем дій, у зв`язку з якими органом досудового розслідування розслідується кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, та про повідомлення їй про підозру у його вчиненні.

При цьому суд бере до уваги усталену практику Верховного Суду, згідно за якою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності не вимагається наявності обвинувального вироку в кримінальному провадженні, а висновки дисциплінарного органу можуть ґрунтуватися на встановлених у ході службового чи дисциплінарного розслідування фактичних даних, у тому числі отриманих у зв`язку з розслідуванням кримінального правопорушення, за умови їх належної оцінки в контексті правил службової етики.

Отже, твердження позивача про те, що подання дисциплінарної комісії не містить жодних фактичних обставин, які могли б свідчити про порушення нею правил етичної поведінки, суд вважає необґрунтованими.

Для цілей дисциплінарної відповідальності достатнім є встановлення того, що державний службовець вчинив дії, які об`єктивно свідчать про можливе використання ним службового становища всупереч інтересам служби, створює обґрунтовані сумніви у його доброчесності та підриває авторитет державного органу.

Щодо посилань позивача на упередженість дисциплінарної комісії у зв`язку з включенням до її складу особи, яка ініціювала проведення дисциплінарного провадження, суд зазначає, що ні Закон №889-VIII, ні Порядок №1039 не містять заборони на участь таких осіб у роботі дисциплінарної комісії. Рішення дисциплінарної комісії приймаються колегіально, більшістю голосів її членів, і позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що інші члени дисциплінарної комісії перебували під неправомірним впливом вказаної особи, були позбавлені можливості висловити окрему думку або що рішення було ухвалене з порушенням кворуму.

Сам по собі факт включення до складу комісії працівника, який готував доповідну записку чи ініціював питання про дисциплінарне провадження, не може свідчити про її упередженість, якщо не доведено особистої заінтересованості такої особи в результаті розгляду дисциплінарної справи або наявності інших обставин, що ставлять під сумнів її неупередженість. Таких доказів позивачем суду не надано.

Суд також вважає безпідставними і доводи позивача про порушення її права на ознайомлення з матеріалами дисциплінарної справи та надання пояснень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем неодноразово надсилалися на адресу позивача листи з пропозицією надати пояснення, а також копії документів, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, зокрема копія наказу про порушення дисциплінарного провадження, листа ДПС України, доповідної записки та доручення начальника ГУ ДПС. Позивач надала письмові пояснення, у яких, по суті, відмовилася від викладення позиції щодо конкретних обставин, посилаючись на відсутність у неї матеріалів кримінального провадження, однак одночасно не довела, що її клопотання про ознайомлення з дисциплінарною справою було залишено без розгляду чи безпідставно відхилене.

Таким чином, суд не вбачає порушення відповідачем процедурних гарантій позивача як державного службовця під час здійснення дисциплінарного провадження.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивачем в ході судового розгляду справи не доведено неправомірність спірних наказів.

В той же час, згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

У даному судовому провадженні відповідач обґрунтував правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами, з посиланням на відповідні положення законодавства. Наведені ж позивачем доводи судом визнані необґрунтованими.

Оцінюючи співмірність обраного відповідачем виду дисциплінарного стягнення, суд виходить з того, що дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність є менш суворим заходом дисциплінарного впливу порівняно зі звільненням з посади та за своїм змістом спрямоване, насамперед, на попередження нових порушень і корекцію поведінки державного службовця. Враховуючи характер встановленого дисциплінарного проступку, пов`язаного з порушенням вимог антикорупційного законодавства та правил етичної поведінки, а також підвищені стандарти доброчесності, які об`єктивно висуваються до працівників податкових органів, суд вважає, що обране дисциплінарне стягнення відповідає ступеню тяжкості вчиненого проступку та не є надмірним.

З урахуванням наведеного в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах наданих йому повноважень, у спосіб, визначений законодавством, спірні накази є обґрунтованими, прийнятими на підставі належним чином зібраних і оцінених матеріалів дисциплінарної справи, а доводи позивача не спростовують законності таких рішень.

За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на те, що позивач не довела обставин, які б свідчили про порушення її прав, свобод чи інтересів у сфері публічно-правових відносин, то у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (, 61057, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 46) про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2025 року.

Суддя Н.А. Полях