Справа № 420/36492/25
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Стефанова С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області та Автономній Республіці Крим та м. Севастополя про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 27 жовтня 2025 року надійшов адміністративний ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області та Автономній Республіці Крим та м. Севастополя, в якому позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Херсонській області та Автономній Республіці Крим та м. Севастополя:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 579452- 2402-2103 від 29.11.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 579455- 2402-2103 від 29.11.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 579453- 2402-2103 віл 29.11.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 579454- 2402-2103 від 29.11.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 579456- 2402-2103 від 29.11.2021 року;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 579457- 2402-2103 від 29.11.2021 року;

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі рішення № 0-2122 від 08.08.2025 року про опис майна у податкову заставу;

- зобов`язати Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення записів про нараховані за звітні 2019-2021 роки грошові зобов`язання з орендної плати за землю (КБК 18010900) у розмірі 295 786 грн. 52 коп. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 52 коп.);

- стягнути з Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 43 835 грн. 01 коп. (сорок три тисячі вісімсот тридцять п`ять гривень 01 коп.), що включає 37 000 грн. 00 коп. (тридцять сім тисяч гривень 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 6 835 грн. 01 коп. (шість тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 01 коп.) судового збору.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що 27.06.2019 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Херсонській області) як орендодавцем з однієї сторони та Позивачем в якості орендаря з іншої сторони були укладені договори оренди землі за результатами проведення електронних торгів за лотом № 3046 (право оренди на земельну ділянку с/г призначення державної власності, площею 12,0015 га, за межами населених пунктів Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області) та № 3048 (право оренди на земельну ділянку с/г призначення державної власності, площею 32,0000 га, за межами населених пунктів Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області). Відповідно до п. 1 вказаних договорів, Орендодавець (ГУ Держгеокадастру в Херсонській області) на підставі протоколу електронних земельних торгів від 27.06.2019 № 3330 та № 3331 надає, а Орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби, площею 12,0015 га, з кадастровим номером :03:001:0133, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби, площею 32,0000 га, з кадастровим номером :03:001:0134, що розташовані за межами населених пунктів на території Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Відповідно до умов договорів оренди землі від 27.06.2019 року, орендна плата у розмірі, визначеному вказаними договорами, підлягає внесенню Позивачем на відповідний поточний рахунок Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. 01.07.2019 року Позивачем було сплачено на рахунок Відповідача орендну плату у загальному розмірі 195 229 грн. 80 коп. (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 80 коп.), що підтверджується довідкою про стан розрахунків з бюджетом станом на 22.09.2021 року (копія надається), листом ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року (копія надається) та листом № 6299/ФОП/21-22-12-04-08 від 15.12.2020 року (копія надається). 29.12.2020 року було здійснено державну реєстрацію права власності Голопристанської міської ради Херсонської області на земельну ділянку, загальною площею 12,0015 га, з кадастровим номером :03:001:0133, що розташована за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, Малокопанівська сільська рада. Державну реєстрацію було здійснено на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Херсонській області № 36 від 11.12.2020 року та акту приймання-передачі нерухомого майна від 14.12.2020 року, що може бути підтверджено відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія надається). 30.12.2020 року було здійснено державну реєстрацію права власності Голопристанської міської ради Херсонської області на земельну ділянку, загальною площею 32,0000 га, з кадастровим номером :03:001:0134, що розташована за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, Малокопанівська сільська рада на підставі вищевказаних документів, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія надається). Тобто, у 2020 році право власності на земельні ділянки, орендарем яких є Позивач, перейшло від ГУ Держгеокадастру в Херсонській області до Голопристанської міської ради Херсонської області, а Малокопанівську сільську раду Голопристанського району Херсонської області, в свою чергу, було приєднано до Голопристанської міської територіальної громади, що підтверджується листом № 01-07/655 від 17.09.2025 року.

29.11.2021 року ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято щодо фізичної особи-орендаря ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення за звітні 2019-2021 роки, а саме (копії надаються): - № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку площею 32,0 га) на суму 75 896,56 грн; - № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 12,0013 га) на суму 24 660,16 грн; - № -2103 віл 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 32,0 га) на суму 147 352,36 грн; - № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 12,0015 га) на суму 47 871,44 грн; - № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 32,0 га) на суму 147 352,36 грн; - № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 12.0015 га) на суму 47 877,44 грн. При цьому, починаючи з 2022 року орендна плата за вказані земельні ділянки не нараховувалась та не підлягала сплаті на підставі пільг, передбачених пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, а саме - за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Натомість, 08.08.2025 року ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято відносно Позивача податкову вимогу (форми «Ф») № 0-2122 у зв`язку з нібито наявним у Позивача податковим боргом з орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у загальному розмірі 295 786 грн. 52 коп. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 52 коп.) (копія надається). Того ж дня Відповідачем було також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 0-2122 від 08.08.2025 року (копія надається).

Позивач вважає, що податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 0- 2122 від 08.08.2025 року були прийняті ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі безпідставно та необґрунтовано внаслідок неузгодженої суми грошового зобов`язання, що, зокрема, свідчить про їх протиправність, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню, а тому Позивач звертається до суду із даним позовом.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним

Головне управління ДПС у Херсонській області та Автономній Республіці Крим та м. Севастополя не погоджуються з позовними вимогами та в цілому зазначає, що на виконання умов договорів оренди укладених за результатами електронних земельних торгів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) проведена сплата річних сум орендної плати з фізичних осіб, за період з 27.06.2019 року до 27.06.2020 року, а саме: - 406,63 грн гарантійного внеску 01.07.2019 року, згідно з платіжним дорученням від 01.07.2019 року № 265 та решта від річної суми орендної плати з фізичних осіб 146945,73 грн, згідно з платіжним дорученням від 01.07.2019 року № N1DIW3737M за земельну ділянку площею 32,0000 га, кадастровий номер :03:001:0134; - 158,94 грн гарантійного внеску 01.07.2019 року, згідно з платіжним дорученням від 01.07.2019 року № 266 та решта від річної суми орендної плати з фізичних осіб 47718,50 грн, згідно з платіжним дорученням від 01.07.2019 року № N1DIW3428M за земельну ділянку площею 12,0015 га, кадастровий номер :03:001:0133. Загальна сума сплаченої орендної плати з фізичних осіб, протягом 2019 року становить 195229,80 грн, що відповідає річній сумі орендної плати за двома договорами оренди за період з 27.06.2019 року до 27.06.2020 року.

Протягом 2020 року, згідно з актом приймання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 14.12.2020 року Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, як власником земель державної власності, передано земельні ділянки, що знаходяться в оренді у фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із державної у комунальну власність Голопристанської територіальної громади. Відповідно до пункту 1, 4 та 5 статті 148-1 Земельного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Внесення змін до договорів оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту чи застави із зазначенням нового власника земельної ділянки не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору. Вимоги цієї статті поширюються на випадки переходу повноважень з розпорядження земельними ділянками державної власності від одного органу до іншого, а також при переході права власності на земельні ділянки від держави до територіальної громади і навпаки та при переході права власності на земельні ділянки від однієї територіальної громади до іншої.

Враховуючи зазначене та керуючись вимогами ПКУ, Головним управлінням ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі протягом 2021 року проведено нарахування орендної плати з фізичних осіб - фізичній особі ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) згідно з податковими повідомленнями рішеннями форми «Ф», за звітні 2019 2021 роки, а саме: - 75896,56 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням від 29.11.2021 року № -2103 за земельну ділянку площею 32,0000 га, кадастровий номер :03:001:0134 за звітний 2019 рік, за період з 27.06.2019 року по 31.12.2019 року (річна сума орендної плати з фізичних осіб згідно з п. 9 договору оренди 147352,36 грн : 365 дн.) х 188 дн.; - 24660,16 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням від 29.11.2021 року № -2103 за земельну ділянку площею 12,0015 га, кадастровий номер :03:001:0133 за звітний 2019 рік, за період з 27.06.2019 року по 31.12.2019 року (річна сума орендної плати з фізичних осіб згідно з п. 9 договору оренди 47877,44 грн : 365 дн.) х 188 дн; - 147352,36 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням від 29.11.2021 року № -2103 за земельну ділянку площею 32,0000 га, кадастровий номер :03:001:0134 за звітний 2020 рік, за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року; - 47877,44 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням від 29.11.2021 року № -2103 за земельну ділянку площею 12,0015 га, кадастровий номер :03:001:0133 за звітний 2020 рік, за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року; - 147352,36 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням від 29.11.2021 року № -2103 за земельну ділянку площею 32,0000 га, кадастровий номер :03:001:0134 за звітний 2021 рік, за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року; - 47877,44 грн, згідно з податковим повідомленням рішенням від 29.11.2021 року № -2103 за земельну ділянку площею 12,0015 га, кадастровий номер :03:001:0133 за звітний 2021 рік, за період з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року.

Згідно з інтегрованою карткою платника податків ІКС «Податковий блок» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) станом на 08.08.2025 обліковувався податковий борг з орендної плати з фізичних осіб (КБК 18010900) перед місцевим бюджетом Голопристанської територіальної громади (код території UA0058401) в сумі 295 786,52 гривень.

Згідно підпункту 59.1 статті Кодексу 08.08.202025 на податкову адресу платника податків було направлено податкову вимогу №0-2122 на суму 295 786,52 гривень та згідно статті 89 розділу II Кодексу контролюючим органом було прийнято рішення про опис майна у податкову заставу №0-2122. Податкова вимога №0-2122 від 08.08.2025 та рішення про опис майна у податкову заставу №№0-2122 від 08.08.2025 платником були отримані особисто 30.08.2025.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі ст.262 КАС України.

17 листопада 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/120969/25).

18 листопада 2025 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив (вхід. № ЕС/121919/25).

24 листопада 2025 року від відповідача до суду надійшла заперечення (на відповідь на відзив) (вхід. № ЕС/123739/25).

Станом на 05 грудня 2025 року будь-яких інших заяв, клопотань з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Судом встановлено, що 27.06.2019 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Херсонській області) як орендодавцем з однієї сторони та Позивачем в якості орендаря з іншої сторони були укладені договори оренди землі за результатами проведення електронних торгів за лотом № 3046 (право оренди на земельну ділянку с/г призначення державної власності, площею 12,0015 га, за межами населених пунктів Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області) та № 3048 (право оренди на земельну ділянку с/г призначення державної власності, площею 32,0000 га, за межами населених пунктів Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області).

Відповідно до п. 1 вказаних договорів, Орендодавець (ГУ Держгеокадастру в Херсонській області) на підставі протоколу електронних земельних торгів від 27.06.2019 року № 3330 та № 3331 надає, а Орендар (Позивач) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби, площею 12,0015 га, з кадастровим номером :03:001:0133, та земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної власності для сінокосіння і випасання худоби, площею 32,0000 га, з кадастровим номером :03:001:0134, що розташовані за межами населених пунктів на території Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

Відповідно до умов договорів оренди землі від 27.06.2019 року, орендна плата у розмірі, визначеному вказаними договорами, підлягає внесенню Позивачем на відповідний поточний рахунок Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

01.07.2019 року Позивачем було сплачено на рахунок Відповідача орендну плату у загальному розмірі 195 229 грн. 80 коп. (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 80 коп.), що підтверджується довідкою про стан розрахунків з бюджетом станом на 22.09.2021 року, листом ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року та листом № 6299/ФОП/21-22-12-04-08 від 15.12.2020 року.

29.12.2020 року було здійснено державну реєстрацію права власності Голопристанської міської ради Херсонської області на земельну ділянку, загальною площею 12,0015 га, з кадастровим номером :03:001:0133, що розташована за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, Малокопанівська сільська рада. Державну реєстрацію було здійснено на підставі наказу ГУ Держгеокадастру в Херсонській області № 36 від 11.12.2020 року та акту приймання-передачі нерухомого майна від 14.12.2020 року, що може бути підтверджено відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

30.12.2020 року було здійснено державну реєстрацію права власності Голопристанської міської ради Херсонської області на земельну ділянку, загальною площею 32,0000 га, з кадастровим номером :03:001:0134, що розташована за адресою: Херсонська обл., Голопристанський район, Малокопанівська сільська рада на підставі вищевказаних документів, що підтверджується відповідною інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (копія надається). Тобто, у 2020 році право власності на земельні ділянки, орендарем яких є Позивач, перейшло від ГУ Держгеокадастру в Херсонській області до Голопристанської міської ради Херсонської області, а Малокопанівську сільську раду Голопристанського району Херсонської області, в свою чергу, було приєднано до Голопристанської міської територіальної громади, що підтверджується листом № 01-07/655 від 17.09.2025 року.

29.11.2021 року ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято щодо фізичної особи-орендаря ОСОБА_1 податкові повідомлення-рішення за звітні 2019-2021 роки, а саме:

- № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку площею 32,0 га) на суму 75 896,56 грн;

- № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 12,0013 га) на суму 24 660,16 грн;

- № -2103 віл 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 32,0 га) на суму 147 352,36 грн;

- № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 12,0015 га) на суму 47 871,44 грн;

- № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 32,0 га) на суму 147 352,36 грн;

- № -2103 від 29.11.2021 року (за земельну ділянку, площею 12.0015 га) на суму 47 877,44 грн.

Починаючи з 2022 року орендна плата за вказані земельні ділянки не нараховувалась та не підлягала сплаті на підставі пільг, передбачених пп. 69.14 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПКУ, а саме - за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року - в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

08.08.2025 року ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було прийнято відносно Позивача податкову вимогу (форми «Ф») № 0-2122 у зв`язку з наявним у Позивача податковим боргом з орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) у загальному розмірі 295 786 грн. 52 коп. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 52 коп.)

Того ж дня Відповідачем було також прийнято рішення про опис майна у податкову заставу № 0-2122 від 08.08.2025 року.

Позивач вважаючи, що вищезазначені податкові повідомлення-рішення, податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року та рішення про опис майна у податкову заставу № 0-2122 від 08.08.2025 року були прийняті ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі безпідставно та необґрунтовано внаслідок неузгодженої суми грошового зобов`язання, що, зокрема, свідчить про їх протиправність, у зв`язку з чим вони підлягають скасуванню, а тому звернувся до суду до суду із даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема щодо порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах передбачених законом. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством (ч.1 ст.19 Конституції України).

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з п.15.1 ст.15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пп.пп.16.1.3-16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний: подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.36.1 ст.36 Податкового кодексу України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до п.36.5 ст.36 Податкового кодексу України відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-ІІІ, зі змінами та доповненнями (далі ЗК України), справляння плати за землю Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI зі змінами та доповненнями (далі ПК України).

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата це обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: - на праві постійного користування; - на умовах оренди.

Підпунктом 269.1.2 п. 269.1 ст. 269 ПК України встановлено, що платниками плати за землю є платники орендної плати землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Об`єктом оподаткування орендною платою, згідно з підпунктом 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 ПК України, є - земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку, відповідно до пункту 288.1 статті 288 ПК України, є договір оренди такої земельної ділянки.

Відповідно до пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється в договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки та може перевищувати граничний розмір орендної плати у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 287 ПК України.

Так, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю, згідно з статтею 285 ПК України є календарний рік, який починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Нарахування фізичним особам сум плати за землю (орендної плати), як зазначено в пункті 286.5 статті 286 ПК України проводиться контролюючими органами за місцем знаходження земельної ділянки, які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу податкове повідомлення - рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку.

Власники землі та землекористувачі, відповідно п.287.1 статті 287 ПК України сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою, а податок фізичними особами, як передбачено п. 287.5 статті 287 сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення рішення.

Як встановлено судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 19.09.2025 року № 444252125) у фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на території Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області у користуванні на умовах оренди, знаходиться дві земельні ділянки, у тому числі:

- земельна ділянка площею 32,0000 га, кадастровий номер :03:001:0134, цільове призначення (01.08) для сінокосіння і випасання худоби, згідно з договором оренди від 27.06.2019 року укладеного з Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області з терміном дії до 27.06.2026 року. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 05.07.2019 року.

Відповідно до п. 9 Договору оренди землі від 27.06.2019 року (земельна ділянка, загальною площею 32,0000 га з кадастровим номером :03:001:0134), розмір річної орендної плати за земельну ділянку площею 32,0000 га, визначений за результатами електронних земельних торгів, складає 147 352,36 грн. (сто сорок сім тисяч триста п`ятдесят дві гривні 36 коп.), що становить 145 96 від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 10 договору оренди передбачено, що орендна плата за перший рік користування земельною ділянкою, визначена за результатами електронних земельних торгів, за винятком гарантійного внеску у розмірі 406,63 грн, підлягає сплаті переможцем торгів не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дня укладення цього договору і вноситься у грошовій формі у розмірі 146945,73 грн на відповідний поточний рахунок Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

Починаючи з наступного року (з 27 червня 2020 року) орендна плата вноситься Орендарем відповідно до Податкового кодексу України.

- земельна ділянка площею 12,0015 га, кадастровий номер :03:001:0133, цільове призначення (01.08) для сінокосіння і випасання худоби, згідно з договором оренди від 27.06.2019 року укладеного з Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області з терміном дії 7 років. Державна реєстрація договору оренди земельної ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведена 02.07.2019 року.

Відповідно до п. 9 Договору оренди землі від 27.06.2019 року (земельна ділянка, загальною площею 12,0015 га з кадастровим номером :03:001:0133), розмір річної орендної плати за земельну ділянку площею 12,0015 га, визначений за результатами електронних земельних торгів, складає 47 877,44 грн (сорок сім тисяч вісімсот сімдесят сім гривень 44 коп.), що становить 120 95 від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Відповідно до пункту 10 договору оренди передбачено, що орендна плата за перший рік користування земельною ділянкою, визначена за результатами електронних земельних торгів, за винятком гарантійного внеску у розмірі 158,94 грн, підлягає сплаті переможцем торгів не пізніше 3 (трьох) банківських днів з дня укладення цього договору і вноситься у грошовій формі у розмірі 47718,50 грн на відповідний поточний рахунок Малокопанівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

Починаючи з наступного року (з 27 червня 2020 року) орендна плата вноситься Орендарем відповідно до Податкового кодексу України.

Тобто, умови обох договорів оренди землі від 27.06.2019 року передбачають, що за перший рік користування земельними ділянками (з 27.06.2019 року по 26.06.2020 року) орендна плата сплачується у фіксованому розмірі, визначеному за результатами електронних земельних торгів. Такий фіксований розмір орендної плати, фактично відображає зменшену (пільгову) ставку орендної плати, узгоджену сторонами на перший рік користування відповідними земельними ділянками, що не підлягає індексації або застосуванню ставок, визначених Податковим кодексом України.

При цьому, відповідно до п. 288.1 ст. 288 ПКУ, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Згідно з пп. 288.5.1, 288.5.2 п. 288.5 ст. 288 ПКУ України, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою за розмір земельного податку:

- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки;

- для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області;

- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Тобто, незважаючи на те, що річна сума платежу не може бути меншою або більшою за межі, визначені законом, розмір орендної плати встановлюється у договорі і саме договір є первинним юридичним джерелом визначення конкретної ставки та розміру орендної плати.

З аналізу наведеного, випливає, що за змістом ст. 288 ПК України, обчислення орендної плати за земельні ділянки державної власності у подальших роках (після першого року оренди) здійснюється з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставок, коефіцієнтів індексації та інших показників, визначених законодавством, що, в свою чергу, призводить до збільшення суми орендної плати у наступних роках порівняно з фіксованою сумою, встановленою за перший рік користування вказаними земельними ділянками.

Таким чином, лише починаючи з другого року оренди, розмір орендної плати розраховується за правилами Податкового кодексу України, тобто на основі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, з урахуванням індексації та інших встановлених коефіцієнтів, що закономірно призводить до збільшення суми річного платежу.

Натомість за перший рік користування (до 27.06.2020 року) земельними ділянками, орендарем яких є Позивач, застосовується окрема, фіксована та зменшена сума, погоджена сторонами під час проведення торгів і закріплена безпосередньо в умовах договорів оренди землі від 27.06.2019 року.

Тобто, за перший рік користування земельними ділянками відповідно до умов договорів оренди землі від 27.06.2019 року Позивачем мала бути сплачена орендна плата у наступних розмірах:

- 47 718,50 грн (за земельну ділянку, загальною площею 12,0015 га з кадастровим номером :03:001:0133);

- 146 945,73 грн (за земельну ділянку, загальною площею 32,0000 га з кадастровим номером :03:001:0134).

Загальна сума орендної плати, що підлягала сплаті Позивачем за перший рік користування земельними ділянками, становить 194 664 грн. 23 коп. (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 23 коп.).

Судом встановлено, що на виконання умов договорів оренди землі від 27.06.2019 року Позивачем було сплачено орендну плату у загальному розмірі 195 229 грн. 80 коп. (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 80 коп.), що підтверджується довідкою про стан розрахунків з бюджетом станом на 22.09.2021 року, листом ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року та листом № 6299/ФОП/21-22-12-04-08 від 15.12.2020 року.

Натомість, як вбачається із листа ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року, податковим органом було розраховано суми орендної плати за звітний 2019 рік (за період з 27.06.2019 по 31.12.2019) наступним чином:

- 75 896,56 грн (річна сума орендної плати з фізичних осіб згідно з п. 9 договору оренди 147 352,36 грн : 365 дн.) х 188 дн.;

- 24 660,16 грн (річна сума орендної плати з фізичних осіб згідно з п. 9 договору оренди 47 877,44 грн : 365 дн.) х 188 дн.

Загальна сума орендної плати, що мала бути сплачена Позивачем за перший рік на думку податкового органу становить 100 556 грн. 72 коп. (сто тисяч п`ятсот п`ятдесят шість гривень 72 коп.).

Вищевказана сума є меншою за фактично сплачену Позивачем суму орендної плати, проте помилковість дій Відповідача полягає не у розмірі обчислених сум, а у самій логіці їх нарахування.

По-перше, контролюючий орган проігнорував положення пункту 10 договорів оренди землі від 27.06.2019 року, якими чітко визначено, що за перший рік користування земельними ділянками орендна плата сплачується у фіксованому розмірі, визначеному за результатами електронних земельних торгів, і не підлягає індексації чи перерахунку за правилами Податкового кодексу України.

По-друге, ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі безпідставно застосувало податковий порядок обчислення (індексацію, пропорційність тощо) до періоду, який цим порядком ще не охоплюється, оскільки пунктами договорів оренди землі від 27.06.2019 року прямо передбачено, що орендна плата відповідно до Податкового кодексу України сплачується починаючи лише з другого року оренди, тобто з 27.06.2020 року.

Тобто, Відповідачем не було розмежовано перший та наступні роки користування земельними ділянками.

При розрахунку орендної плати за 2019 рік контролюючий орган взяв за основу річні ставки орендної плати, визначені пунктом 9 договорів оренди землі (147 352,36 грн. та 47 877,44 грн.), які фактично застосовуються з другого року оренди, та розрахував орендну плату пропорційно до 188 днів користування у 2019 році (з 27.06.2019 по 31.12.2019).

По-третє, податковий орган помилково сформував умовний податковий період за 2019 рік, який насправді не існує в розумінні податкового законодавства, оскільки договір оренди набув чинності лише 27.06.2019 року, а орендна плата за перший рік була визначена договором як фіксований одноразовий платіж, що підлягає сплаті протягом трьох банківських днів із дати укладення договору.

Суд погоджується з доводами позивача, що такі дії Відповідача свідчать про ігнорування положень договорів оренди землі від 27.06.2019 року, що відповідно до п. 288.1 ПКУ є єдиною підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку. Контролюючий орган фактично застосував до Позивача порядок оподаткування, який починає діяти лише з наступного року, чим вийшов за межі своїх повноважень і неправомірно визначив податкове зобов`язання за 2019 рік.

Натомість Позивач виконав свої зобов`язання належним чином. Відповідно до умов договорів оренди землі від 27.06.2019 року загальна сума орендної плати, що підлягала сплаті Позивачем за перший рік користування земельними ділянками, становить 194 664 грн. 23 коп. (сто дев`яносто чотири тисячі шістсот шістдесят чотири гривні 23 коп.). Фактично Позивачем було сплачено 195 229 грн. 80 коп. (сто дев`яносто п`ять тисяч двісті двадцять дев`ять гривень 80 коп.), що, зокрема, перевищує передбачений договорами оренди землі розмір платежу, у зв`язку з чим, будь-яка заборгованість за 2019 рік відсутня, а грошове зобов`язання не може вважатися узгодженим у розумінні пп. 14.1.175 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Отже, контролюючим органом неправомірно застосовано механізм обчислення орендної плати, передбачений Податковим кодексом України, до періоду, який не підпадає під його дію, а Позивачем було сплачено орендну плату за перший рік користування земельними ділянками (за 2019 рік) у повному обсязі, внаслідок чого будь-яка заборгованість відсутня і податкове зобов`язання за 2019 не є узгодженим у розумінні положень ПК України, що, в свою чергу, виключає можливість формування податкового боргу, винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу, відтак - оскаржувані Позивачем рішення ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (зокрема, податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року та рішення № 0-2122 від 08.08.2025 року про опис майна у податкову заставу) є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідачем було нараховано Позивачу суму грошового зобов`язання у розмірі 295 786 грн. 52 коп. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 52 коп.). Вказана сума грошового зобов`язання, на переконання контролюючого органу, нібито є податковим боргом з орендної плати з фізичних осіб (код класифікації доходів бюджету 18010900) перед місцевим бюджетом Голопристанської територіальної громади.

При цьому, суд зазначає, що дане грошове зобов`язання не є узгодженим у розумінні положень ПК України з огляду на наступне.

Передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

За приписами п. 14.1.39 ПКУ грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

За приписами п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Пункт 54.3 ст. 54 ПКУ визначає випадки, коли контролюючий орган самостійно визначає суму грошових зобов`язань (зокрема, пп. 54.3.1, 54.3.2, 54.3.3, 54.3.5, 54.3.6). Рішення контролюючого органу підлягають адміністративному або судовому оскарженню (п. 56.1 ст. 56 ПКУ).

У разі визначення зобов`язання контролюючим органом за підставами пп. 54.3.1 54.3.6, платник повинен сплатити суму протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання ППР, якщо протягом цього строку не розпочато оскарження (п. 57.3 ст. 57 ПКУ).

Зміст статей 54 та 56 ПКУ свідчить, що узгодженою є сума грошового зобов`язання, яку:

- платник податків самостійно обчислив та задекларував у строки, встановлені цим Кодексом;

- контролюючий орган визначив самостійно шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень, після закінчення процедури їх адміністративного чи судового оскарження.

Таким чином, з вказаних норм слідує, що у платника податків наявний обов`язок щодо сплати лише узгодженої суми податкових зобов`язань.

Згідно п. 58.1 ст. 58 ПКУ контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу (п. 58.3 ст. 58 ПКУ).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги.

Пунктом 42.2, 42.4 ст. 42 ПКУ встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. З платниками податків, які подають звітність в електронній формі, листування з контролюючими органами може здійснюватися засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення. У разі якщо вручити податкове повідомлення - рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення - рішення вважається таким, що не вручено платнику податків (абз. 3, 4 п. 58.3 ст. 58 ПКУ).

Таким чином, грошове зобов`язання визнається узгодженим, зокрема, у разі згоди платника податків з сумою податкового зобов`язання, нарахованого контролюючим органом після перевірки, і платник не оскаржує отримане податкове повідомлення - рішення через 10 робочих днів після отримання податкового повідомлення-рішення .

А відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПКУ у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Частина 1 ст. 77 КАС України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному процесі зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Натомість ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі були надані копії податкових повідомлень-рішень, складених відносно Позивача за звітні 2019-2021 роки, із ІКС «Податковий блок», оскільки надати докази їх вручення не вбачається можливим, про що, в свою чергу, було прямо зазначено у листі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року.

Вищенаведене, на думку суду, свідчить, що контролюючий орган не підтвердив належне надсилання та вручення відповідних податкових повідомлень-рішень, прийнятих відносно позивача за звітні 2019-2021 роки.

Як було зазначено Верховним Судом у постанові від 28.08.2018 року у справі № 802/467/16-а), неотримання платником податку ППР не свідчить про узгодженість грошового зобов`язання і не є підставою для стягнення податкового боргу.

Згідно з пп.14.1.155 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов`язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному цим Кодексом, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до п. 88.1 ст. 88 ПК України з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу.

Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення (п. 88.2 ст. 88 ПК України).

Згідно з пп. 89.1.2 п.89.1 ст. 89 ПК України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Отже, передумовою прийняття рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Передумовою винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом в постановах від 21.06.2022 у справі №240/6321/20, від 19.04.2023 у справі №240/18522/21, від 17.11.2021 та від 15.06.2023 у справі № 160/15095/20.

Податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов`язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу третього пункту 89.3 статті 89 ПК опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

За змістом підпунктів 89.1.1-89.1.2 пункту 89.1 статті 89 ПК право податкової застави виникає:

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку;

- у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

Отже, передумовою винесення податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову є наявність податкового боргу, тобто суми узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлені законом строки.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.11.2021 у справі № 160/15095/20.

Крім того, у постанові від 29.01.2019 у справі № 826/17624/16 Верховний Суд указав, що відсутність узгодженого грошового зобов`язання унеможливлює надання такому зобов`язанню статусу податкового боргу, відповідно є неможливим складання податковим органом вимоги про сплату боргу та, як наслідок, прийняття рішення про опис майна у податкову заставу у зв`язку із наявністю непогашеного податкового боргу.

Відтак, ключовим при вирішенні даного спору з оскарження рішення контролюючого органу про опис майна у податкову заставу є з`ясування факту наявності податкового боргу, тобто податкового зобов`язання позивача, яке є узгодженим, проте не сплаченим у встановлені законом строки.

Таким чином, у день прийняття податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу сума нарахувань, на яку посилається Відповідач, не була узгодженою, а отже не набула статусу податкового боргу у розумінні пп. 14.1.175 ПКУ.

Відсутність податкового боргу виключає передумови для направлення податкової вимоги (п. 59.1 ст. 59 ПКУ) і для застосування податкової застави (ст. 88, 89 ПКУ), у зв`язку з чим у Відповідача були відсутні підстави для прийняття податкової вимоги, ухвалення рішення про опис майна у податкову заставу та накладення відповідної податкової застави.

Крім того суд погоджується з доводами позивача відносно того, що податкова вимога (форми «Ф») від 08.08.2025 року № № 0-2122 була прийнята Відповідачем із порушенням строку давності, встановленого ПК України, та за відсутності законних підстав для її винесення з огляду на наступне.

Як вбачається із листа ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року, 29.11.2021 року податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення за результатами нарахування орендної плати за землю за звітні 2019-2021 роки.

Як встановлено судом, вказані податкові повідомлення-рішення не були направлені на поштову адресу Позивача та відповідно не були отримані останнім, внаслідок чого вони не були оскаржені Позивачем ані в адміністративному, ані в судовому порядку.

Відповідно до п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Саме після спливу цього строку, відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПКУ, у платника виникає податковий борг, а відтак починає відраховуватись строк давності для вжиття заходів стягнення, встановлений статтею 102 ПК України.

Проте, беручи до уваги, що податкові повідомлення-рішення не були направлені на поштову адресу Позивача та відповідно не були належним чином вручені останньому, визначені у них суми грошових зобов`язань не набули статусу узгоджених у розумінні ПК України, а відтак податковий борг у Позивача не виник, що, в свою чергу, виключає можливість направлення податкової вимоги та прийняття рішення про опис майна у податкову заставу.

Відповідно до п. 102.4 ст. 102 ПК України, у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу.

Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним. Навіть якщо припустити, що Позивачем були отримані податкові повідомлення-рішення в день їх винесення (тобто, 29.11.2021 року), то строк добровільної сплати узгодженого податкового зобов`язання сплив 09.12.2021 року, а строк давності, визначений п. 102.4 ст. 102 ПК України (1095 днів), сплив відповідно 09.12.2024 року.

Після цієї дати у контролюючого органу відсутні повноваження на вчинення будь-яких дій зі стягнення, а відповідна заборгованість має бути визнана безнадійною і списана на підставі пункту 101.2 ПК України.

Таким чином, після вказаної дати (09.12.2024 року) податковий орган втратив право на вжиття будь-яких заходів щодо стягнення зазначених сум, а сам борг мав бути визнаний безнадійним та списаний в порядку, передбаченому ПК України.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 480/340/20.

Зокрема, у вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що податковий борг, що виник унаслідок несплати платником податків самостійно визначених у податковій декларації грошових зобов`язань, може бути стягнутий контролюючим органом виключно в межах строку давності 1095 календарних днів із дня виникнення податкового боргу, а після його спливу - заборгованість набуває ознак безнадійного податкового боргу у розумінні підпункту 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України і підлягає списанню.

Також Верховний Суд наголосив, що Податковий кодекс не розрізняє порядок та строки вжиття заходів з погашення податкового боргу залежно від підстав його виникнення (чи то за результатами ППР, чи за самостійно задекларованими сумами), а отже, єдиний 1095-денний строк давності застосовується до будь-якого податкового боргу. Після його спливу борг кваліфікується як безнадійний і підлягає списанню.

Натомість спірна податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 була прийнята лише 08.08.2025 року, тобто, майже через чотири роки після прийняття податкових повідомлень-рішень і понад вісім місяців після спливу строку давності, передбаченого ст. 102 ПК України.

Більше того, зі змісту листа Відповідача № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року випливає, що у розпорядженні контролюючого органу не перебувають докази належного направлення або вручення Позивачу податкових повідомлень-рішень від 29.11.2021 року та надати їх не є можливим станом на даний момент.

Відсутність факту вручення податкових повідомлень-рішень може свідчити про те, що момент їх отримання не може бути достовірно визначений, а тому не може бути достеменно встановлено дату, з якої розпочався перебіг строку сплати та строку давності.

Вищенаведене, свідчить про те, що у контролюючого органу взагалі не настали юридичні передумови для виникнення податкового боргу, оскільки відсутній момент отримання податкових повідомлень-рішень і, відповідно, момент узгодження грошового зобов`язання, а тому і відлік строку для направлення податкової вимоги або вжиття інших заходів примусу не розпочався.

Отже, спірна податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року винесена після спливу строку давності для стягнення, передбаченого ст. 102 ПК України, коли відповідна заборгованість вже набула ознак безнадійного боргу, у зв`язку з чим вказана податкова вимоги (форми «Ф») є протиправною та підлягає скасуванню, а будь-які подальші дії Відповідача (зокрема, винесення рішення про опис майна у податкову заставу), що, в свою чергу, є похідними від даної вимоги, не створюють жодних правових наслідків і також мають бути скасовані.

Оскаржувані податкові-повідомлення рішення від 29.11.2021 року, на підставі яких Відповідачем було сформовано податкову вимогу (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року, не були направлені та вручені Позивачу у порядку, передбаченому положеннями ПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 58.3 ст. 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У відповідності до п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 42.4 ст. 42 ПК України, платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затверджених Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (далі Порядок), якщо контролюючим органом не отримано квитанції про доставку податкового повідомлення-рішення в електронний кабінет протягом двох робочих днів з дня його надіслання таке податкове повідомлення-рішення у паперовій формі на третій робочий день з дня відправлення з електронного кабінету надсилається за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручається платнику податків (його представнику).

Згідно з п. 3 розділу ІV Порядку, після вручення (отримання інформації щодо вручення) податкового повідомлення-рішення платнику податків відповідальною особою, визначеною керівником (виконуючим його обов`язків, його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу для виконання таких функцій, другий примірник / корінець податкового повідомлення-рішення (з відміткою про вручення платнику податків) (у разі надіслання податкового повідомлення-рішення поштою з повідомленням про вручення - разом з таким повідомленням про вручення або невручення поштового відправлення) у той самий день передається структурному підрозділу, який його склав.

Тобто, податковий орган при направленні на адресу фізичної особи (місце проживання або останнє відоме місцезнаходження) податкового повідомлення-рішення поштою повинен відобразити дату відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення та прикріпити до нього повернуте повідомлення про вручення, в якому зазначається дата вручення або причини невручення.

Аналогічний висновок було викладено ВС в постанові від 24 січня 2019 року у справі № 826/14361/16.

У цій же постанові суд виснував, що для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку дослідженню підлягають:

- відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;

- повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;

- відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.

Також Верховний Суд звернув увагу, що відсутність на корінцях податкових повідомлень-рішень і податкової вимоги відміток про дату отримання платником податків підтверджує порушення порядку їх направлення, а у випадку, коли контролюючим органом не надано доказів направлення або вручення платнику податків податкового повідомлення-рішення, таке повідомлення вважається неврученим у встановленому законом порядку.

З аналізу наведеного випливає, що контролюючий орган має право надсилати податкові повідомлення-рішення платнику:

- у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручення особисто під підпис;

- в електронній формі виключно за умови, якщо платник податків подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет.

Будь-яка інша форма направлення податкових повідомлень-рішень не передбачена законодавством.

Докази направлення та вручення податкових повідомлень-рішень повинні включати, зокрема, корінець із датою відправлення та повідомлення про вручення з датою/причиною невручення.

Як зазначив позивач, що не спростовано відповідачем, жодних заяв про електронне листування із контролюючим органом ним не було подано до ГУ ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, у зв`язку з чим всі документи, включаючи податкові повідомлення-рішення, мали бути направлені в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Однак, як убачається зі змісту листа Відповідача, контролюючим органом не надано жодного доказу, який би підтверджував факт направлення або вручення Позивачу податкових повідомлень-рішень від 29.11.2021 року.

Більше того, у листі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року Відповідач прямо визнав, що докази вручення, які зазначені у адвокатському запиті, станом на звітну дату надати не є можливим.

Разом із вказаним листом Відповідачем було надіслано лише копії самих податкових повідомлень-рішень, без будь-яких поштових квитанцій, описів вкладення, фіскальних чеків, повідомлень про вручення чи відміток на корінцях ППР про дату відправлення.

Також до листа Відповідачем додано копію поштового відправлення, яке стосується виключно спірної податкової вимоги, отриманої батьками Позивача.

Відтак, докази, які могли б підтвердити факт направлення податкових повідомлень-рішень на поштову адресу Позивача, відсутні і не можуть бути надані, що визнається самим Відповідачем.

Аналогічна позиція відображена у постанові Верховного Суду від 28.08.2018 року у справі № 802/467/16-а, де суд наголосив, що неотримання платником податку податкового повідомлення-рішення свідчить про неузгодженість грошового зобов`язання і виключає можливість формування податкового боргу.

Отже, у даному випадку податкові повідомлення-рішення від 29.11.2021 року не були належним чином направлені та вручені Позивачу, у зв`язку з чим визначене ними грошове зобов`язання не є узгодженим, а за відсутності узгодженого грошового зобов`язання податковий борг не може виникнути.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Тобто, як правило, податкова вимога (форми «Ф») має бути направлена на поштову адресу платника податків лише після того, як грошове зобов`язання, визначене у належно врученому податковому повідомленні-рішенні, залишилося несплаченим після спливу встановленого строку, у зв`язку з чим податкова вимога є похідним документом від податкового повідомлення-рішення.

Вищенаведене, на думку суду свідчить, що в тому випадку, якщо податкове повідомлення-рішення не було вручено, то правових підстав для направлення податкової вимоги не існує.

Попри це, Відповідач, ігноруючи факт невручення податкових повідомлень-рішень Позивачу, майже через чотири роки після їх винесення (08.08.2025 року) направив на адресу Позивача податкову вимогу (форми «Ф»), без наявності законних підстав.

Сама податкова вимога була надіслана у паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджує застосування контролюючим органом поштового способу комунікації з Позивачем.

У зв`язку з чим, суд зазначає, що і податкові повідомлення-рішення мали бути направлені тим самим способом. Відсутність будь-яких доказів цього ще раз свідчить про неналежне виконання Відповідачем своїх обов`язків.

Таким чином, у сукупності викладені обставини підтверджують, що податкові повідомлення-рішення від 29.11.2021 року не були направлені на поштову адресу Позивача у порядку, встановленому законом, доказів їх вручення Відповідачем не надано і не може бути надано, а тому визначене ними грошове зобов`язання не узгодженим. Відповідно, податковий борг у Позивача не виник, а податкові повідомлення-рішення від 29.11.2021 року за звітні 2019-2021 роки та спірна податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року, сформована на підставі вказаних ППР, є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 89.3 ст. 89 ПК України, майно, на яке поширюється право податкової застави, оформлюється актом опису. До акта опису включається ліквідне майно, яке можливо використати як джерело погашення податкового боргу.

Опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг. Акт опису майна, на яке поширюється право податкової застави, складається податковим керуючим у порядку та за формою, що затверджені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відмова платника податків від підписання акта опису майна, на яке поширюється право податкової застави, не звільняє такого платника податків від поширення права податкової застави на описане майно. У такому випадку опис здійснюється у присутності не менш як двох понятих.

Саме по собі рішення про опис майна у податкову заставу є лише дозвільним документом, що надає повноваження податковому керуючому на вчинення дій. Натомість, саме Акт опису є тим первинним документом, який фіксує та конкретизує, яке саме майно платника податків (із зазначенням VIN-кодів, кадастрових номерів, адрес, серійних номерів чи інших ідентифікуючих ознак) потрапляє у податкову заставу. Таким чином, рішення про опис майна у податкову заставу є лише дозволом на проведення опису, тоді як юридичне оформлення податкової застави відбувається виключно після складення Акта опису.

З наведеного, на думку суду, випливає, що хоча саме право податкової застави виникає автоматично в силу закону - з моменту несплати узгодженого грошового зобов`язання (п. 89.1 ст. 89 ПК України), його подальша реалізація неможлива без належного процесуального оформлення, передбаченого п. 89.3 ст. 89 ПК України. Закон чітко визначає, що після виникнення податкового боргу контролюючий орган повинен конкретизувати це право шляхом опису конкретного майна платника податків і оформлення цього опису відповідним Актом опису майна.

Натомість, як було повідомлено листом № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року, на теперішній час акт опису майна у податкову заставу не складався та податкова застава на майно не зареєстрована.

Тобто, після прийняття оскаржуваного рішення про опис майна у податкову заставу Відповідачем не було складено відповідного акту опису майна.

Відсутність такого акту свідчить, що податкова застава не є конкретизованою. Це, в свою чергу, позбавляє Відповідача будь-яких правових підстав для здійснення наступних стадій процедури арешту, оцінки чи реалізації майна для погашення нібито існуючого боргу. Будь-які спроби Відповідача здійснити реалізацію майна Позивача без належно складеного та пред`явленого акту опису майна будуть вважатись протиправними.

Відповідно до п. 89.8 ст. 89 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний безоплатно зареєструвати податкову заставу у відповідному державному реєстрі.

Проте, станом на момент розгляду справи, жодних відомостей про реєстрацію обтяження на майно Позивача до відповідних державних реєстрів внесено не було, про що, зокрема, було зазначено самим Відповідачем у листі № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року.

Реєстрація податкової застави є необхідною умовою публічності обтяження та визначає його пріоритет щодо інших кредиторів або добросовісних набувачів. Відсутність такої реєстрації призводить до того, що вона не має юридичної сили стосовно третіх осіб, а добросовісний покупець майна, на яке податкова формально претендує, вважається захищеним від претензій контролюючого органу. Більше того, нереєстрована застава не створює переваги держави як кредитора, і в разі існування інших зареєстрованих застав (наприклад, банківської іпотеки) податковий орган втрачає пріоритет на задоволення своїх вимог. Отже, відсутність реєстрації податкової застави зводить нанівець мету податкової застави як механізму забезпечення сплати податкового боргу.

Вищенаведене у своїй сукупності може свідчити про те, що закон чітко визначає, що після виникнення податкового боргу контролюючий орган повинен конкретизувати це право шляхом опису конкретного майна платника податків і оформлення цього опису Актом опису, а також забезпечити публічність і пріоритет такого обтяження через його державну реєстрацію. Відсутність цих етапів означає, що податкова застава юридично не реалізована і не може породжувати передбачених законом правових наслідків.

Невчинення Відповідачем обов`язкових дій - складення Акта опису майна та реєстрації податкової застави - є суттєвими процесуальними порушеннями, що позбавляють рішення про опис майна у податкову заставу правомірних наслідків. У таких умовах податкова застава існує лише формально, але не може бути реалізована, не породжує обмежень для платника податків, а будь-які подальші дії щодо майна на її підставі є незаконними.

Таким чином, рішення Відповідача № 0-2122 від 08.08.2025 року про опис майна у податкову заставу було прийнято з порушенням вимог пп. 89.3 та 89.8 ПК України, без дотримання обов`язкових етапів оформлення та реалізації податкової застави, а тому є протиправним і таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 59.1 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога містить відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, можливі наслідки його непогашення, попередження про опис активів.

Податкова вимога не надсилається, якщо сума податкового боргу менша 3060 гривень, а джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків, власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів, робіт або послуг, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані, як позика, та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених Кодексом, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.

Як вбачається зі змісту податкових повідомлень-рішень, складених відносно Позивача за звітні 2019-2021 роки, сума податкового боргу нібито становить 295 786 грн. 52 коп. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 52 коп.), що, в свою чергу, значно вище за граничний розмір боргу, встановлений ПКУ, за яким податкова вимога не повинна надсилатися.

З огляду на зазначене, ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі було зобов`язане належним чином надіслати Позивачу податкову вимогу із роз`ясненням права податкової застави та попередженням про опис активів, і лише після цього - діяти в межах процедур ст. 88-91 ПКУ щодо податкової застави.

Натомість спірна податкова вимога (форми «Ф») була сформована на підставі неузгоджених податкових повідомлень-рішень, складених відносно Позивача за звітні 2019-2021 роки, а також не доведено її належне вручення Позивачу в порядку, визначеному ст. 42, 58, 59 ПК України.

Відповідно до п. 91.3 ПК України, податковий керуючий описує майно платника податків, що має податковий борг, у податкову заставу; здійснює перевірку стану збереження такого майна; проводить опис майна, на яке поширюється право податкової застави, для його продажу у випадках, передбачених ПКУ; одержує від боржника інформацію про операції із заставленим майном, а у разі відчуження без згоди контролюючого органу - вимагає пояснення; готує документи для звернення до суду тощо.

Тобто, закон прямо прив`язує повноваження податкового керуючого до наявності податкового боргу та дотримання процесуальних гарантій повідомлення платника.

Згідно з абзацом третім п. 89.3 ст. 89 ПКУ, опис майна у податкову заставу здійснюється на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке пред`являється платнику податків, що має податковий борг.

Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, рішення № 0-2122 від 08.08.2025 року про опис майна у податкову заставу Позивачу не пред`являлося та не вручалося відповідно до вимог ПК України; вимоги надати інформацію про операції з «заставним» майном або повідомлення про необхідність забезпечити присутність для проведення опису та надання документів Позивачу не надсилались.

Відтак, суд погоджується з доводами Позивача відносно того, що він фактично не мав об`єктивної можливості дізнатися завчасно про дату та час опису майна, а також надати податковому керуючому заперечення та документи, в тому числі у зв`язку з наявністю неузгодженої суми грошового зобов`язання.

З метою отримання відомостей щодо правових підставі накладення податкової застави представником Позивача було направлено на адресу ГУ ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі відповідного роду адвокатський запит.

У відповідь на вказаний адвокатський запит на адресу представника Позивача надійшов лист № 4085/6/21-22-13-02-16 від 23.09.2025 року, разом із яким Відповідачем було надано копію рішення про опис майна у податкову заставу та копію поштового відправлення про направлення на поштову адресу Позивача відповідної податкової вимоги (форми «Ф»). Вищевказане рішення про опис майна у податкову заставу було направлено на поштову адресу Позивача лише у 2025 році.

Будь-яких доказів про направлення на поштову адресу Позивача інших документів (зокрема, але не виключно, податкових повідомлень-рішень від 29.11.2025 року) Відповідачем надано не було.

Належне та своєчасне повідомлення - процесуальна гарантія платника податків. Верховний Суд неодноразово наголошував, що порушення процедури повідомлення (комунікації з платником) при вчиненні процесуальних дій контролюючим органом впливає на законність подальших рішень, ухвалених за їх наслідками.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 року у справі № 816/228/17, відступивши від висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 27.01.2015 року (справа № 21-425а14), сформувала правовий висновок, згідно з яким неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Верховний Суд у своїй постанові від 12.08.2020 року у справі № 160/2116/19 зазначив, що завчасне (до початку перевірки) повідомлення про час та місце її проведення перевірки є гарантією права платника податку на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку, а також необхідних пояснень з питань, що слугували призначенню податкової перевірки.

Тобто, не вручення/не надіслання Відповідачем повідомлення про необхідність забезпечення присутності Позивача для опису майна та надання необхідних документів, а також не надіслання рішення про опис майна до початку опису майна в податкову заставу, зокрема, задля забезпечення права платника податку щодо належного подання документів, свідчить про допущення податковим органом порушення встановленої процедури проведення опису майна в податкову заставу, а відтак не створює правомірних наслідків.

До того ж, вихідною передумовою для будь-яких дій із податковою заставою є наявність податкового боргу, якого у даному випадку не існувало через неузгодженість грошового зобов`язання.

Все вищенаведене, на переконання суду, у своїй сукупності може свідчити про те, що податкова вимога (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року та рішення № 0-2122 від 08.08.2025 року про опис майна у податкову заставу є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

При цьому, надаючи оцінку оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, податковій вимозі та рішенню про опис майна у податкову заставу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі вбачається, що вони прийняті відповідачем без дотримання вищенаведених засад, зокрема необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); упереджено, нерозсудливо та непропорційно, тобто без дотриманням необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням викладеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах справи платіжних доручень позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у загальному розмірі 6 835,01 грн.

Відтак, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, суд присуджує на користь позивача судові витрати з оплати судового збору у розмірі 6 835,01 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Херсонській області та Автономній Республіці Крим та м. Севастополя про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: № -2103 від 29.11.2021 року, № -2103 від 29.11.2021 року, № -2103 від 29.11.2021 року, № -2103 від 29.11.2021 року, № -2103 від 29.11.2021 року, № -2103 від 29.11.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (форми «Ф») № 0-2122 від 08.08.2025 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі рішення № 0-2122 від 08.08.2025 року про опис майна у податкову заставу.

Зобов`язати Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом виключення записів про нараховані за звітні 2019-2021 роки грошові зобов`язання з орендної плати за землю (КБК 18010900) у розмірі 295 786 грн. 52 коп. (двісті дев`яносто п`ять тисяч сімсот вісімдесят шість гривень 52 коп.).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби в Одеській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 6 835 грн. 01 коп. (шість тисяч вісімсот тридцять п`ять гривень 01 коп.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Херсонській області та Автономній Республіці Крим та м. Севастополя (просп. Незалежності, буд. 75, м. Херсон, 73022, ).

Суддя С.О. Cтефанов