Справа № 944/4097/25
Суддя: Колтун Ю. М.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 944/4097/25
Провадження №2-а/944/86/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Колтуна Ю.М.,

з участі секретаря судового засідання Корабель С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуваною постановою №244 від 04.04.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. ст.210-1 КУпАП та накладено штраф в розмірі 17 000 грн. В даній постанові вказано, що він не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для участі у розгляді справи, про наявність поважних причин або про причину неприбуття не повідомив. Під час розгляду всіх необхідних документів з`ясувалось, що рекомендоване поштове відправлення з повісткою (з повідомлення про вручення та описом вкладення) повернулось з відміткою, яка вказує на те, що адресат відсутній за даною адресою. Таким чином, він був оповіщений належним чином, він, чим порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Вважає дану постанову незаконною, а викладене в ній таким, що не відповідає дійсності. Зокрема постанова не містить конкретизації, що саме вчинено порушником. Зазначає, що він є інвалідом IIІ групи та 26.03.2025 ІНФОРМАЦІЯ_4 йому було видано довідку № 1569 про відстрочку від призову до 05.06.2038, яку особисто отримував, тобто 26.03.2025 він перебував у ІНФОРМАЦІЯ_4 і відповідно ні від чого не ухилявся і правила військового обліку не порушував.

ОСОБА_1 звернув увагу суду на ту обставину, що за адресою проживання жодних листів не отримував. Вважає, що при складанні оскаржуваної постанови відповідачем проігноровані всі фактичні обставини, а тому просить поновити процесуальний строк звернення з даним позовом, скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 11.08.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк з дня отримання ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

03.09.2025 до суду надійшла заява ОСОБА_1 за якою усунено недоліки та ухвалою судді від 04.09.2025 відкрито провадження у справі.

23.09.2025 на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив в позові відмовити, покликаючись, зокрема на те, що 29.11.2024 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформована повістка № 1494207 з накладенням кваліфікованого електронного підпису начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , для прибуття у ІНФОРМАЦІЯ_4 на 14.00 год. 15.12.2024 для уточнення даних. Дана повістка була направлена на адресу останнього рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення. Разом з тим, рекомендоване поштове відправленням 14.12.2024 повернуто оператором поштового зв`язку «Укрпошта». Із копії доданої довідки ф. 20 про причини повернення/досилання вбачається, що поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. У зв`язку із неприбуттям ОСОБА_1 на дату вказану у повістці, та поверненням рекомендованого поштового відправлення, ІНФОРМАЦІЯ_4 скеровано звернення до органу національної поліції щодо доставлення громадян, які вчинили правопорушення за ст. 210-1КУпАП для складення протоколу про адміністративне правопорушення. 22.03.2025 на позивача складено протокол про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП не прибуття за викликом територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце визначені у повістці. Позивачу була надана можливість надати свої пояснення чи заперечення щодо вказаного правопорушення, зауваження чи заперечення до змісту протоколу. Однак, позивач своїм правом не скористався, клопотань щодо необхідності надання правничої допомоги не заявляв, другий примірник протоколу відмовився отримувати, що підтверджується підписами свідків в протоколі. Відтак, відсутні підстави для задоволення позову.

В судове засідання позивач не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Відповідачі будучи, належним чином повідомленими про час, місце та дату судового засідання, своїх представників в судове засідання не направили, від ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшла заява про розгляд справи без участі.

Судовий розгляд здійснювався за відсутності учасників справи, в порядку письмового провадження, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 4 ст.229 КАС України.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, викладені в позовній заяві, заперечення відповідача у відзиві на позов, обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що згідно з даними довідки складеної ІНФОРМАЦІЯ_4 26.03.2025 за № 1569 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову служба під час мобілізації, на особливий період на підставі абзацу (за наявності) п.2 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - особа з інвалідністю 3 групи, на строк до 05.06.2038.

04.04.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_2 розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 виніс постанову № 244, згідно з якою на останнього за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст.210-1 КУпАП, накладено штраф у сумі 17 000 грн. Зі змісту вказаної постанови встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для участі у розгляді справи, про наявність поважних причин або про причину неприбуття не повідомив. Під час розгляду всіх необхідних документів з`ясувалось, що рекомендоване поштове відправлення з повісткою (з повідомлення про вручення та описом вкладення) повернулось з відміткою, яка вказує на те, що адресат відсутній за даною адресою. Таким чином, у відповідності до абз. 2, п.п. 2 п. 41 Порядку проведення прзову громадян на військову службу підчас мобілізації на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16 травня 2024 року № 560, громадянин ОСОБА_1 оповіщений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до положень ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.3 ст.210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно з абз. 11ст. 1Закону України «Про оборону України`особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію`встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Пунктом 27 Порядку № 560 передбачено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою: взяття на військовий облік; проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби; уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки); призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Відповідно до абзацу 18 ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначенихстаттею 255 цього Кодексу.

Відповідно ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Відповідно до Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2024 №560, який набрав чинності 18.05.2024, а, отже, діяв на момент складання оспорюваної постанови, кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатору вигляді QR-коду (далі-QR-код) (п.30-1). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням. Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому, день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення (п. 34).

Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Таким чином, вирішуючи питання про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови, суд вважає за необхідне проаналізувати дотримання процедури вручення повістки позивачу.

Так, п. 34 Порядку встановлено, що повістка надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, конверт відправлено позивачу за адресою: АДРЕСА_1 , проте згідно поштового повідомлення повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому позивач вказує, що повістки взагалі не отримував, з протоколом та постановою не згоден.

Отже, після набрання чинності змінами до Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, особа вважається належним чином повідомленою про необхідність явки до РТЦК, якщо повістка про виклик згенерована в електронному вигляді, підписана кваліфікованим підписом керівника, направлена рекомендованим листом з описом вкладення за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення облікових даних, однак не була отримана військовозобов`язаним, про що працівниками Укрпошти проставлено відповідну відмітку: «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність адресата за адресою».

Однак матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу, що відповідачем була сформована така повістка позивачу про явку до РТЦК

Окрім цього, у конкретному випадку не вбачається, що працівниками пошти здійснювалася спроба вручити позивачу повістку ОСОБА_1 . Матеріали справи не містять доказів про те, що позивач взагалі був обізнаний про те, що на його адресу надійшла така повістка.

Також слід зазначає, що із оскаржуваної постанови не видається можливим встановити у які саме строки мав з`явитися ОСОБА_1 до РТЦК та не конкретизовано, які самі дії вчинені останнім, що свідчать про порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, тобто становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ст. ст.210-1 КУпАП.

Суд виходить з того, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ІНФОРМАЦІЯ_3 необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Навіть сам по собі той факт, що повістка могла бути сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду, не дає підстав констатувати належність повідомлення відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560.

При цьому за умовами ч.5 положень ст. 77 КАС України, суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Натомість, відповідач не надав до суду ні доказів вручення позивачу повістки, ні інформації про обізнаність позивача у тому на яку дату його було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_3 , як і доказів в підтвердження того, що позивача було повідомлено у встановленому законом порядку про таку дату, що спростовує доводи відповідача про не прибуття позивача без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Надана до відзиву копія конверта свідчить саме про факт необізнаності позивача про виклик.

При цьому, суд вважає за доцільне зазначити, що згідно наданих матеріалів вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову служба під час мобілізації, як особі з інвалідністю 3 групи (довідка 26.03.2025 за № 1569), що вже дає підстави суду вважати, що відповідачем були отримані та уточнені всі необхідні облікові дані ОСОБА_1 .

Відповідачем не надано суду відомостей про те, які саме дані позивача у період часу, який пройшов між викликом до РТЦК та складенням наведеної довідки змінилися, та які орган ТЦК та СП не здатен отримати самостійно.

З інших досліджених судом доказів також не встановлено умислу позивача на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст.210-1 КУпАП, зокрема за неявку на виклик до РТЦК.

Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність вини позивача в порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що в свою чергу виключає можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. ст.210-1 КУпАП.

Крім того, суд зазначає, що в разі вчасного оновлення даних, неявка позивача по повістці за викликом для уточнення даних не може бути підставою для покладення на позивача адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. ст.210-1КУпАП, за порушення вимог ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», ст.17 Закону України «Про оборону», п.21,24 Порядку проведення призову громадянна військову службу підчас мобілізаціїна особливий період, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року.

Доказів, що позивачем невчасно оновлено дані суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 (справа №537/4012/16-а), від 08.11.2018 (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15.11.2018 (справа № 524/7184/16-а).

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, відповідачем не доведена.

В п. 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

А тому, суд відповідно ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення, у зв`язку з відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. ст.210-1КУпАП.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Крім того, в п.30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/1352/16-а зазначено, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно дост.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Позивачу слід поновити строк для звернення до суду з позовом, оскільки про наявність оскаржуваної постанови та відкриття виконавчого провадження йому стало відомо 01.08.2025 після звернення до Яворівського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції, в матеріалах справи відсутні відомості про факт отримання ним копії оскаржуваної постанови раніше.

Відповідно до ч.1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Документально підтверджені витрати позивача зі сплати судового збору підлягають розподілу за правилами ч. 1ст. 139 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі наведеного, та ст.ст. 251, 252, 280, 288, 289 КУпАП, керуючись ст.ст. 12, 19-20, 72-77, 121, 139, ч. 4 ст.229, ст.ст. 244-246, 255, 286 КАС України, суд,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови про адміністративне правопорушення -задовольнити повністю.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №244 по справі про адміністративне правопорушення від 04.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП- скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Юрій КОЛТУН