Справа № 160/27983/25
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління ПФУ у Вінницькій області (відповідач-2), Головного управління ПФУ в Рівненській області (відповідач-3) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Головного управління ПФУ у Вінницькій області, Головного управління ПФУ в Рівненській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати
рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області № 82 від 25 липня 2025 року

рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області №"82 від 12 серпня 2025 року,

згідно яких ОСОБА_1 , відмовлено в зарахуванні до страхового стажу періоду проходження військової служби у місцевості з тяжкими кліматичними умовами у м. Ленінськ Кзил-Ординської області з 08.04.1988 по 05.12.1989 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу, та відмовлено в призначенні пенсії за віком по досягненню 60 років через недосягнення відповідного віку;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоду проходження військової служби у місцевості з тяжкими кліматичними умовами у м. Ленінськ Кзил-Ординської області з 08.04.1988 по 05.12.1989 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком по досягненню 60 років з 21 червня 2025 року (дня звернення пенсійного віку).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в липні 2025 року звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з питання призначення пенсії за віком із наданням документів. Проте рішенням Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області № 82 від 25 липня 2025 року позивачу відмовлено в призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії, до якої долучив копію військового квитка. Проте рішенням Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області №"82 від 12 серпня 2025 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного стажу. Позивач вважає, що відповідачами протиправно відмовлено у призначенні пенсії, оскаржувані рішення підлягають скасуванню, оскільки порушують право позивача на належний та гарантований державою рівень пенсійного та соціального забезпечення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.10.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).

Від Головного управління ПФУ у Вінницькій області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що після реєстрації заяви позивача та сканування копій документів засобами програмного забезпечення Головним управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву позивача та за результатами розгляду такої заяви прийнято рішення №82 від 12.08.2025 року про відмову в призначені пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. При призначенні пенсії громадянам, які працювали на території російської федерації стаж можливо зарахувати по 31.12.1991. За результатами розгляду документів позивача Головним управлінням визначено, що страховий стаж позивача становить 29 років 10 місяців 19 днів, з необхідних 32 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби позивача на території Республіки Казахстан згідно довідки 3/3858 від 10.06.2025р., оскільки цей період підлягає уточненню відповідно до вимог ст. 24 Закону 1058, постанови КМУ № 562 від 16.05.2025.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у прийнятті заяви позивача про збільшення позовних вимог в адміністративній справі №160/27983/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області, Головного управління ПФУ в Вінницькій області, Головного управління ПФУ в Рівненській області про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2025 року продовжено строк розгляду даної справи на 15 днів.

Згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "ст.169 ч.3 "Ухвала про відкриття після без руху" від 13.10.2025 №160/27983/25 було надіслано одержувачу Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 13.10.2025.

Згідно довідки про доставку електронного листа, документ в електронному вигляді "ст.169 ч.3 "Ухвала про відкриття після без руху" від 13.10.2025 №160/27983/25 було надіслано одержувачу Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області в його електронний кабінет. Документ доставлено до електронного кабінету 13.10.2025.

Відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на адресу суду не надходив.

Статтею 261 КАС України визначенні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, а саме відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1). Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч.2).

Відповідно до положень ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи обставини ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк (протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі) та законодавчу встановлену послідовність надання письмових заяв по суті, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що останній вжив заходи, щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні, у порядку визначеним КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.

16.07.2025 року ОСОБА_1 звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ в Рівненській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 25.07.2025 №82 про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Так, в рішенні ГУ ПФУ в Рівненській області від 25.07.2025 №82 зазначено зокрема наступне.

Пенсійний вік визначений ст.26 Закону №1058 - 60 років.

Вік заявника 60 років 25 днів.

Необхідний страховий стаж становить не менше 32 років.

Страховий стаж особи 29 років 10 місяців 19 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби з 08.04.1988 по 05.12.1989 на території Казахської РСР (м.Ленінськ, сучасна назва Байконур, Кизилординська область) згідно довідки №3/3858 від 10.06.2025, оскільки цей період підлягає уточненню відповідно до вимог статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", постанови КМУ №562 від 16.05.2025, якою затверджено "Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу".

Період проходження військової служби доцільно підтвердити додатковими документами відповідно до положень пункту 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637.

Період проходження військової служби з 08.04.1988 по 05.12.1989 на території Казахської РС згідно довідки №3/3858 від 10.06.2025 неможливо зарахувати на пільгових умовах в розрахунку 1 місяць служби за півтора, оскільки це не передбачено ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" через відсутність необхідного страхового стажу.

05.08.2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву ОСОБА_1 від 05.08.2025р. за принципом екстериторіальності розглянуто ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 12.08.2025 №82 про відмову у призначенні пенсії, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії.

Так, в рішенні ГУ ПФУ у Вінницькій області від 12.08.2025 №82 зазначено зокрема наступне.

Пенсійний вік визначений ст.26 Закону №1058 - 60 років.

Вік заявника 60 років

Необхідний страховий стаж становить 32 років.

У разі відсутності страхового стажу передбаченого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2028 по 31.12.2028 від 25 до 35 років.

У разі відсутності страхового стажу передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2030р по 31.12.2030 від 15 до 25 років.

Страховий стаж особи 29 років 10 місяців 19 днів.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період проходження військової служби на території Республіки Казахстан згідно довідки 3/3858 від 10.06.2025р., оскільки відповідно до п.2 ст.24-1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зі змінами, період трудової діяльності до 01.01.1992р. за межами України у республіках колишнього Союзу PCP зараховується до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, за умови нездійснення іншою державою пенсійних виплат таким особам за зазначені періоди. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів №562 від 16.05.2025 у разі коли в документах, що подаються особою до територіального органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії, зазначено періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього, Союзу PCP, у заяві про призначення пенсії така особа зазначає інформацію про те, що вона отримує або не отримує пенсійні виплати в інших державах та додає документи, видані органами, що здійснюють пенсійне забезпечення в іншій державі, які підтверджують факт неотримання таких виплат.

Статтями 57, 59 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» визначено умови, згідно з якими стаж може бути зараховано на пільгових умовах з розрахунку 1 місяць служби за півтора,- однак вищезазначений період проходження військової служби заявника, до даного переліку не входить.

Відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Також судом досліджено копію трудової книжки НОМЕР_2 від 06.07.1999р., копію довідки від 10.06.2025 №3/3858 видану ІНФОРМАЦІЯ_2 , копію військового квитка НОМЕР_3 від 1988р.

Не погоджуючись із не зарахуванням періоду проходження військової служби до страхового стажу та із не призначенням пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є:

реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення, загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та загальнообов`язкового державного соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, надання житлових субсидій та пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу;

ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, осіб, які мають право на пільги, а також отримувачів житлових субсидій;

внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань;

здійснення страхових виплат та надання соціальних послуг відповідно до Законів України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

профілактика нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань;

проведення перевірки обґрунтованості видачі, продовження листків непрацездатності та документів, що є підставою для їх формування, на базі інформації, що міститься в електронних системах та реєстрах;

здійснення контролю за використанням страхувальниками та застрахованими особами страхових коштів;

виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій, допомоги на поховання, виплат за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом, соціальні та інші виплати, передбачені законодавством України, та інші функції, передбачені цим Законом, Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та статутом Пенсійного фонду.

Умови призначення пенсії за віком визначені у статті 26 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Так, за приписами вказаної статті особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 55 років - які народилися по 30 вересня 1956 року включно; 55 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1956 року по 31 березня 1957 року; 56 років - які народилися з 1 квітня 1957 року по 30 вересня 1957 року; 56 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1957 року по 31 березня 1958 року; 57 років - які народилися з 1 квітня 1958 року по 30 вересня 1958 року; 57 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1958 року по 31 березня 1959 року; 58 років - які народилися з 1 квітня 1959 року по 30 вересня 1959 року; 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року; 59 років - які народилися з 1 квітня 1960 року по 30 вересня 1960 року; 59 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1960 року по 31 березня 1961 року; 60 років - які народилися з 1 квітня 1961 року по 31 грудня 1961 року.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: по 31 грудня 2018 року - від 15 до 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 16 до 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 17 до 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 18 до 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 21 до 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 22 до 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 23 до 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 24 до 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 25 до 35 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - від 15 до 16 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - від 15 до 17 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - від 15 до 18 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 15 до 19 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 15 до 20 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - від 15 до 22 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - від 15 до 23 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - від 15 до 24 років; починаючи з 1 січня 2028 року - від 15 до 25 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку.

Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Починаючи з 1 січня 2028 року, у разі наявності 40 і більше календарних років страхового стажу, пенсія за віком призначається незалежно від віку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Позивач вважає, що відповідач протиправно не зарахував до загального страхового стажу позивача: періоду військової служби з 08.04.1988 по 05.12.1989 на пільгових умовах один місяць служби за півтора.

Абзацами 1, 3 частини четвертої ст. 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Згідно із частиною першою статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» від 14.07.1956 пенсійне забезпечення генералів, адміралів, офіцерів, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу надстрокової служби і прирівняних до них осіб, а також пенсійне забезпечення їх сімей здійснюється в порядку і розмірах, встановлених Радою Міністрів СРСР.

Постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 №986 (зі змінами, внесеними постановою Ради Міністрів СРСР від 06.04.1988 №445) з метою усунення множинності нормативних актів про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби і їх сімей, спрощення порядку обчислення їм пенсій і відповідно до статті 52 Закону СРСР «Про державні пенсії» затверджено Положення «Про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей» (далі Положення №986), відповідно до якого особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, звільненим з діючої військової служби, можуть призначатися пенсії за вислугу років чи по інвалідності, а в разі одночасного виникнення права на декілька видів пенсій пенсія по старості призначається відповідно до вимог Закону СРСР «Про державні пенсії».

При цьому, пп. «д» пункту 55 Положення №986 передбачено, що окремі періоди служби під час обчислення вислуги років для призначення пенсій (крім пенсій, що призначаються відповідно до пунктів 4 та 16) зараховуються на пільгових умовах - один місяць служби за півтора місяці у період з 1 січня 1988 р., зокрема, у Джезказганській області колишнього СРСР.

При цьому, підпункту «д» пункту 55 Положення №986 кореспондуються положення Додатку 2 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 №530, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за №1294/26071, яким встановлено періоди дійсної військової служби у Збройних Силах СРСР, які підлягають зарахуванню до вислуги років на пенсію на пільгових умовах, один місяць служби за півтора місяця - "Чиилийском районе Кзыл-Ординской области" - з 1 січня 1985 г.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі - Порядок №637), за змістом якого зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами; у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Так, згідно копії військового квитка НОМЕР_3 , ОСОБА_1 проходив службу у ЗССРСР з 04.03.1988 по 05.12.1989.

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.06.2025 року №3/3858, офіцер запасу ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу в Збройних Силах за призовом осіб офіцерського складу в період з 04.03.1988 по 05.12.1989, в т.ч. з 08.04.1988 по 05.12.1989 у місцевості з тяжкими кліматичними умовами в м.Ленінськ Кзил-Ординської області та має право на пільги (один місяць служби за півтора місяці) встановлені постановою Сов.Мін.СРСР від 06.04.1988 №445. Підстава: алфавітна картка, особова справа офіцера №23151.

Судом встановлено, що позивач у спірний період перебував у м.Ленінськ Кзил-Ординської області як військовослужбовець Збройних Сил СРСР, а тому, суд дійшов висновку, що позивач має право на пільги, встановлені для категорії військовослужбовців.

Статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Однією з соціальних пільг, визначених державою такій категорії громадян України, є обчислення вислуги років (часу проходження військової служби) на пільгових умовах для призначення пенсій.

Період проходження військової служби, що зараховується до вислуги років, зокрема, на пільгових умовах, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» (далі - Порядок №393).

Відповідно до абзацу 9 пункту 1 Порядку №393 до вислуги років зараховується дійсна військова служба у Радянській Армії, яка відповідно до законодавства колишнього СРСР зараховувалась до вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям, і її обчислення (у тому числі на пільгових умовах) має здійснюватися у порядку, встановленому законодавством колишнього СРСР, якщо постановою не передбачено більш пільгових умов.

Таким чином, як законодавство припиненого СРСР до 01 січня 1991 року, так і законодавство України, чинне на час виникнення спірних відносин, передбачали і передбачають пільгове (кратне) обчислення періоду проходження особами військової служби в Кзил-Ординської області, зокрема один місяць служби за півтора.

Позивач проходив військову службу, яка була його професійною діяльністю, а відтак має право на пільги, встановлені для такої категорії осіб.

Аналогічні висновки були викладені Верховним Судом у постанові від 16 червня 2020 року по справі №727/1441/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління пенсійного фонду України в Рівненській області № 82 від 25 липня 2025 року та рішення Головного управління пенсійного фонду України у Вінницькій області №"82 від 12 серпня 2025 року, яким не зараховано до загального страхового стажу позивача періоду його військової служби з 04.03.1988 по 05.12.1989 у пільговому розрахунку один місяць служби за півтора є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

З метою належного та ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та Головне управління пенсійного фонду України в Рівненській області зарахувати позивачу до страхового стажу період проходження військової служби в м.Ленінськ Кзил-Ординської області з 04.03.1988 по 05.12.1989 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , пенсію за віком по досягненню 60 років з 21 червня 2025 року (дня звернення пенсійного віку), суд зазначає наступне.

Статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України визначені способи захисту порушених прав, свобод та інтересів, та зазначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.4 та п.10 ч.2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Відповідно до частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Такі рішення приймаються на підставі звернення зацікавленої особи та за результатами аналізу поданих нею документів.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2025 року та від 05.08.2025 про призначення пенсії за віком.

Згідно частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 та відповідача-3 (оскільки саме їх рішеннями порушені права позивача), на користь позивача сплачену ним суму судового збору у розмірі 1211,20 грн. (по 605,60 грн. з кожного).

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління ПФУ у Вінницькій області (, 21005, Україна, місто Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., "Поділля" район, вулиця Зодчих(пн), будинок 22), Головного управління ПФУ в Рівненській області (, 33028, Україна, Рівненський р-н, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, будинок 7) про визнання рішень протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Рівненській області від 25.07.2025 №82 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Вінницькій області від 12.08.2025 №82 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління ПФУ в Рівненській області та Головне управління ПФУ у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період проходження військової служби в м.Ленінськ Кзил-Ординської області з 04.03.1988 по 05.12.1989 на пільгових умовах з розрахунку один місяць служби за півтора місяці страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.07.2025 року та від 05.08.2025 про призначення пенсії за віком.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ у Вінницькій області (, 21005, Україна, місто Вінниця, Вінницький р-н, Вінницька обл., "Поділля" район, вулиця Зодчих(пн), будинок 22) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ПФУ в Рівненській області (, 33028, Україна, Рівненський р-н, Рівненська обл., місто Рівне, вулиця Борисенка Олександра, будинок 7) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова