Справа № 280/7504/25
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 грудня 2025 року Справа № 280/7504/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошового забезпечення у повному розмірі, а саме: збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період його військової служби з 03.05.2023 по 30.11.2024;

зобов`язати відповідача донарахувати та виплатити позивачу збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за період його військової служби з 03.05.2023 по 30.11.2024, з урахуванням вже виплачених сум;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення, а саме додаткової грошової винагороди за період з 03.05.2023 по 30.11.2024 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час воєнного стану» за весь час затримки виплати грошового забезпечення у повному обсязі за період з 03 травня 2023 року по дату виплати, розрахувавши її розмір за методикою відповідно до статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» №2050-III.

Ухвалою від 01 вересня 2025 року визнано поважною причину пропуску строку звернення до адміністративного суду з цим позовом та поновлено ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду у даній справі. Відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою від 11 грудня 2025 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовлено.

Ухвалою від 11 грудня 2025 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про розгляд справи в порядку загального позовного провадження - відмовлено.

Ухвалою від 11 грудня 2025 року витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази по справі.

22 грудня 2025 року на виконання вимог ухвали від відповідача до суду надійшли витребувані докази.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 17.05.2022 по 21.07.2025, у тому числі у місті Нікополь Дніпропетровської області, який входить до району ведення бойових дій. З 03.05.2023 по 30.11.2024 позивачу нараховувалась додаткова винагорода 30000 грн на місяць, а з 01.12.2024 по 21.07.2025 100 000 грн на місяць. Зауважує, що місце служби, службові обов`язки та район виконання завдань не змінювалися, а отже, відповідно до п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 та умов наказу МВС №558 від 25.06.2018, позивачу мала нараховуватись винагорода у розмірі 100000 грн пропорційно часу перебування в зоні бойових дій. Також зазначено, що в період з 03.05.2023 по 30.11.2024 позивач регулярно заступав у бойові наряди, кожен раз розписувався у журналі проведення бойового (службового) інструктажу. Ці підписи є офіційним підтвердженням виконання бойових завдань у зоні бойових дій, що прямо підпадає під критерії отримання додаткової винагороди у розмірі 100000 грн згідно з Постановою №168. Проте, виплата здійнсювалась у зменшеному розмірі без належних правових підстав. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач не вказує які саме він завдання виконував, де саме він їх виконував, чи перебував від під час виконання цих завдань в районі воєнних (бойових) дій визначений на той період наказом Головнокомандувача Збройних Сил України, натомість позивач зазначає що заступав в якісь «бойові наряди» при цьому розписуючись в журналі проведення бойового (службового) інструктажу. На думку позивача, ці підписи є «офіційним підтвердженням виконання бойових завдань в зоні бойових дій» та це «прямо підпадає під критерії отримання додаткової винагороди у розмірі 100 тис. грн. згідно з Постановою КМУ №168». По суті, підпис позивача під час проходження служби, в журналі інструктажу, свідчіть про той факт, що позивач пройшов відповідний інструктаж, але чи відбувалось це насправді, з якою періодичністю та метою, доказів з боку позивача надано не було. Відповідно будь який підпис в будь якому журналі жодним чином не впливає на отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 тис. грн, згідно з вимогами постанови КМУ №168. Крім того, така форма виконання бойових завдань як «бойовий наряд» не передбачена підставою для отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 тис. грн. ні Особливостями ані Порядком №36. Як зазначає позивач у позовній заяві (останній абз. арк.1) «місце служби, службові обов`язки та район виконання завдань при цьому не змінювались», а враховуючи той факт, що позивач у спірний період проходив службу в підрозділі який дислокований у м. Нікополь Дніпропетровської області, то зазначений населений пункт не визначався наказами Головнокомандувача Збройних Сил України як районі воєнних (бойових) дій до грудня 2024 року. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив зазначено, що місто Нікополь Дніпропетровської області у 20222024 роках постійно піддавався обстрілам і включався до переліків територій можливих та активних бойових дій, затверджених Мінреінтеграції. Факт формального внесення м. Нікополя до наказів Головнокомандувача лише у грудні 2024 року не змінює реальних обставин служби. Верховний Суд (справа №200/5004/22-а) наголосив: вирішальним є факт реальної участі у заходах оборони, а не формальна дата наказу. Отже, відповідач був зобов`язаний виплачувати позивачу 100 000 грн у спірний період.

Від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено, що саме по собі проходження військової служби та навіть перебування військовослужбовця в районі ведення бойових (воєнних) дій не є безумовною підставою для отримання додаткової грошової винагороди у розмірі до 100 тис грн., а відповідно до вимог норм права (Порядок №36 та Особливості, як зазначено у запереченнях по даному позову) винагорода виплачується військовослужбовцям які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах ведення воєнних (бойових) дій. Відповідач не був зобов`язаний сплачувати позивачу 100 тис грн. у спірний період, оскільки така вимога не ґрунтується на нормах права.

Від представника позивача надійшли пояснення, в яких наголошено, що вимоги позивача ґрунтуються на Порядку №36 та «Особливостях», які передбачають виплату військовослужбовцям, що беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують їх проведення в районах ведення бойових дій. Посилання відповідача на переліки Мінреінтеграції та Мінрозвитку громад є нерелевантними, оскільки ці документи мають інше призначення і не замінюють військових наказів чи документів обліку бойової роботи. Відповідач посилається на відсутність наказів Головнокомандувача ЗСУ про м. Нікополь, однак це не означає, що військовослужбовці не виконували завдань у районі бойових дій. Факт обстрілів Нікопольського району після 31.05.2023 є загальновідомим і підтверджується численними офіційними повідомленнями та документами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступні обставини.

З матеріалів справи судом установлено, що позивач - ОСОБА_1 з 17.05.2022 по 21.07.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України.

Відповідно до витягу з наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 21.07.2025 №426-ОС, з 21.07.2025 виключено за списків особового складу та всіх видів забезпечення солдата ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги протитанкової групи відділення вогневої підтримки першої прикордонної застави (з місцем дислокації АДРЕСА_1 ), звільненого наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 18.07.2025 №421-ОС.

Позивач посилається на те, що його місце служби, службові обов`язки та район виконання завдань не змінювалися, а отже, відповідно до п.1 Постанови КМУ №168 від 28.02.2022 та умов наказу МВС №558 від 25.06.2018, йому мала нараховуватись винагорода у розмірі 100000 грн пропорційно часу перебування в зоні бойових дій; в період з 03.05.2023 по 30.11.2024 регулярно заступав у бойові наряди, кожен раз розписувався у журналі проведення бойового (службового) інструктажу.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення у повному розмірі, а саме збільшеної до 100 000 гривень додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 за період з 03.05.2023 по 30.11.2024, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовано, зокрема Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) та Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) (в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Статтею 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (частина 1 статті 9 Закону № 2011-XII).

Згідно з частиною 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини 4 статті 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв Постанову № 704, якою затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 3 Постанови № 704 встановлено, що виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє на момент розгляду цієї справи.

Відповідно до п. 2, 3 Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в України» військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Кабінет Міністрів України 28.02.2022 на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» прийняв Постанову № 168, пунктом 1 якої встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Пунктом 5 Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.

Отже, виплата додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, виплачується, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебувають під час такої участі у бойових діях чи здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів на підставі наказів командирів.

Надалі, постановою Кабінету Міністрів України № 793 від 07.07.2022, опублікованою 19.07.2022, Постанову КМУ № 168 доповнено пунктом 2-1 за змістом якого порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Міністерством внутрішніх справ України 26 січня 2023 року видано наказ № 36, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 31 січня 2023 року за № 196/39252, яким затверджено Порядок та умови виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (надалі Порядок № 36).

Згідно з підпункту 3 пункту 2 Порядку № 36 на період дії воєнного стану додаткова винагорода виплачується у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень, військовослужбовцям (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора у період здійснення зазначених заходів, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 36 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах належать виконання військовослужбовцем у районах ведення воєнних (бойових) дій:

1) бойових (спеціальних) завдань на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Державної прикордонної служби України (далі - Держприкордонслужба) першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

2) бойових (спеціальних) завдань з усебічного забезпечення органів (підрозділів) Держприкордонслужби, угруповань військ, інших складових сил оборони згідно з бойовим розпорядженням в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

3) бойових завдань з охорони об`єктів під час нанесення по них вогневого ураження противником, відбиття збройного нападу (вогневого ураження противника) на об`єкти, що охороняються, звільнення їх у разі захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього вогневого контакту з противником;

4) бойових (спеціальних) завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

5) бойових (спеціальних) завдань з виявлення та вогневого ураження повітряних цілей;

6) польотів, ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту згідно з бойовими розпорядженнями;

7) бойових (спеціальних) завдань у складі екіпажу корабля, катера, судна забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів;

8) бойових (спеціальних) завдань у складі відділів прикордонної служби, прикордонної застави, прикордонної комендатури, прикордонної комендатури швидкого реагування в умовах вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником.

Пунктом 4 Порядку № 36 встановлено, що документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у воєнних (бойових) діях або заходах, є:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу (групи, загону, екіпажу) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), а також кількості днів участі військовослужбовців у бойових діях або заходах.

Відповідно до пункту 6 Порядку № 36 виплата додаткової винагороди військовослужбовцям здійснюється щомісяця за минулий місяць на підставі наказів Голови Державної прикордонної служби України, начальників (командирів) регіональних управлінь, органів охорони державного кордону, Морської охорони, навчальних закладів, науково-дослідних установ, органів забезпечення, підрозділів спеціального призначення Держприкордонслужби за місцем проходження військової служби, а їх начальникам (командирам) - на підставі наказів начальників (командирів) вищого рівня, які видаються до 8 числа поточного місяця.

Надалі, 01.09.2023 Міністерством внутрішніх справ України видано наказ № 726, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 04 вересня 2023 року за № 1543/40599, пунктом 1 якого затверджено Особливості виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (надалі Особливості № 726).

Пунктом 2 вказаного наказу визнано таким, що втратив чинність, наказ МВС України від 26 січня 2023 року № 36 «Про затвердження Порядку та умов виплати на період дії воєнного стану додаткової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України».

Так, абзацом 2 підпункту 1 пункту 2 Особливостей № 726 встановлено, що на період воєнного стану виплачується додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у розрахунку на місяць пропорційно часу участі в таких діях та заходах.

Згідно з пункту 3 Особливостей № 726 до безпосередньої участі в бойових діях або заходах, здійснення яких передбачає виплату додаткової винагороди, зазначеної в абзаці другому підпункту 1 пункту 2 цих Особливостей, належить виконання військовослужбовцями завдань:

1) безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора:

на лінії бойового зіткнення з противником на глибину виконання бойових (спеціальних) завдань органом (підрозділом, у тому числі зведеним) Держприкордонслужби першого ешелону оборони або наступу (контрнаступу, контратаки) до батальйону включно;

з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються (у тому числі бойові позиції, блокпости, контрольно-пропускні пункти, спостережні пункти), звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою за умови безпосереднього зіткнення з противником або нанесення руйнувань чи пошкоджень цим об`єктам під час збройного нападу (вогневого ураження);

з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійно-розвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) в умовах безпосереднього зіткнення або взаємного вогневого контакту з противником;

з вогневого ураження виявлених повітряних цілей;

з ведення повітряного бою, а також заходів з виводу повітряних суден з-під удару противника з виконанням зльоту або польотів, пов`язаних з вогневим ураженням противника;

з розмінування (виявлення, знешкодження та знищення) вибухонебезпечних предметів у місцях виконання завдань за призначенням;

з усебічного забезпечення органів Держприкордонслужби або їх підрозділів (у тому числі зведених), які виконують завдання у складі органів військового управління, військової частини (підрозділів), угруповань військ, інших складових сил оборони, за умови вогневого ураження або безпосереднього зіткнення з противником;

з контррозвідувального забезпечення, що здійснюється органами Держприкордонслужби, які виконують бойові (спеціальні) завдання в умовах безпосереднього зіткнення з противником, а також проведення оперативно-розшукових і контррозвідувальних заходів, негласних слідчих (розшукових) дій в умовах безпосереднього зіткнення з противником;

2) з вогневого ураження повітряних, морських цілей противника, з бойового чергування та інших завдань екіпажів кораблів, катерів, суден забезпечення Держприкордонслужби в морській та річковій акваторіях, поєднаних з вогневим ураженням або безпосереднім зіткненням з противником, а також виконання бойових завдань з пошуку (тралення) та знешкодження (знищення) мін, вибухонебезпечних предметів у районах здійснення заходів, у тому числі поза районами ведення воєнних (бойових) дій;

3) з вогневого ураження противника у складі підрозділу (засобу) артилерії.

Документами, що підтверджують безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях або заходах та здійснення бойових (спеціальних) завдань у період здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, є:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них;

рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань (п.8 Особливостей № 726).

З системного аналізу наведених норм слідує, що хоча дії, які кваліфікуються як безпосередня участь в бойових діях або заходах з січня 2023 року і змінювалися, однак перелік документів, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у воєнних (бойових) діях залишався незмінним.

Суд констатує, що вищенаведеними нормами чітко визначено документи, які підтверджують безпосередню участь військовослужбовця у воєнних (бойових) діях або заходах, це зокрема бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (службово-бойових дій, вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал, журнал ведення оперативної обстановки) або бойове донесення, або постова відомість під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад, чи копії або витяги з них; рапорт (донесення) начальника (командира) підрозділу про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військового звання, прізвища, власного імені та по батькові (за наявності), району участі військовослужбовця в діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, кількості днів участі в бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Тобто, за наявності одного з наведених документів, військовослужбовець, який брав безпосередню участь у воєнних (бойових) діях має безумовне право на отримання додаткової грошової винагороди до 100000 гривень, а у начальника (командира) органу Держприкордонслужби, в якому такий військовослужбовець проходить службу виникає обов`язок підготувати та видати наказ про здійснення такої виплати військовослужбовцю.

Оскільки виплата збільшена до 100000 гривень грошової винагороди, передбачена Постановою КМУ № 168, здійснюється за безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, за наявності відповідних документів, які підтверджують участь у бойових діях або здійсненні вказаних заходів, а не у зв`язку з перебуванням військовослужбовця в певних районах здійснення бойових дій, судом необхідно здійснити аналіз факту перебування позивачем в районах активного ведення воєнних (бойових дій) та безпосередньої участі у бойових діях в районах активного ведення воєнних (бойових дій).

Під час розгляду справи, для з`ясування фактичних обставин справи, судом було витребувано у Військової частини НОМЕР_1 докази (інформацію, відомості) по справі, а саме:

які саме завдання, за якою посадою та в якому місці виконував військовослужбовець ОСОБА_1 під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 03.05.2023 по 30.11.2024, на яких підставах та підтверджуючих документах здійснювалося виконання таких завдань; якщо ОСОБА_1 не виконував завдань, то надати інформацію, які функції (обов`язки) він виконував і де у спірний період;

відомості про те, чи надходили на адресу Військової частини НОМЕР_1 рапорти (донесення) начальника командира підрозділу, в якому проходив службу ОСОБА_1 , про виконання ним бойових (спеціальних) завдань в період з 03.05.2023 по 30.11.2024 із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі, і якщо надходили, то подати копії відповідних рапортів;

відомості про те, чи надходили на адресу Військової частини НОМЕР_1 витяги із записів журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового журналу) із записами про безпосередню участь ОСОБА_1 в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 03.05.2023 по 30.11.2024 (у разі якщо такі записи не велися, то вказати причини цього);

належним чином завірені копії рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь ОСОБА_1 у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань;

належним чином засвідчені копії всіх бойових наказів (бойових розпоряджень) чи витяги з них, які складались відносно ОСОБА_1 ;

належним чином завірені копії журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість відносно ОСОБА_1 ;

інші документи на підтвердження (спростування) участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

З матеріалів справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 17.05.2022 по 21.07.2025 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги протитанкової групи відділення вогневої підтримки першої прикордонної застави.

Відповідно до розділу ІІ «Основні завдання та обов`язки» посадової інструкції, затвердженої наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №652-АГ від 09.08.2023, Інспектор прикордонної служби 3 категорії (фахівець радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони державного кордону зобов`язаний в період воєнного стану:

вміти швидко обладнувати окопи та укриття, в тому числі із застосуванням вибухових речовин, здійснювати якісне маскування;

у бою постійно вести спостереження за діями противника, своєчасно виявляти цілі противника і негайно доповідати про них начальникові групи або начальнику відділу;

стійко і завзято діяти в обороні, сміливо і рішуче в наступі;

знищувати противника, особливо його танки та інші броньовані машини, усіма способами і засобами; вміло пересуватися на полі бою, вибирати вогневі позиції (місця для стрільби);

виявляти хоробрість, ініціативу та спритність в бою;

бути фізично міцним та витривалим, володіти прийомами рукопашного бою;

вміти розпізнавати повітряного противника і керувати вогнем по його пролітаючих цілях зі всього наявного озброєння;

знати способи захисту від зброї масового ураження та високоточної зброї противника; уміло використовувати місцевість, засоби індивідуального захисту та захисні властивості машин; долати загородження, перешкоди та зони зараження, встановлювати та знешкоджувати протитанкові та протипіхотні міни;

без дозволу командира, не залишати свого місця в бою; при пораненні або ураженні радіоактивними, отруйними речовинами, біологічними засобами, а також запалювальною зброєю вживати необхідних заходів само- і взаємодопомоги, і, лише отримавши наказ, відправитися на медичний пункт, відповідальний виконавець може піти з поля бою, взявши із собою особисту зброю, при неможливості самостійно пересуватися слід відповзти зі зброєю в укриття і чекати санітарів;

вміти готувати озброєння та боєприпаси до бойового застосування, швидко споряджати патронами обойми, магазини, стрічки.

У сучасному бою інспектор прикордонної служби 3 категорії (фахівець радіотехнічного поста) відділення технічних засобів охорони державного кордону повинен вміти непомітно і швидко пересуватися будь-якою місцевістю під вогнем противника і водночас безперервно спостерігати за ним, вести прицільний вогонь із своєї зброї, вибирати позиції, щоб вони надавали йому перевагу над противником, і швидко їх обладнувати, знищувати усіма способами танки і броньовані машини противника.

Відповідно до розділу ІІ «Завдання та обов`язки» посадової інструкції Інспектора прикордонної служби 3 категорії номера обслуги протитанкової групи відділення вогневої підтримки прикордонної застави НОМЕР_2 прикордонного загону, затвердженої наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України №3-ОД від 12.05.2024, Інспектор прикордонної служби 3 категорії номер обслуги відповідає за якісне виконання поставленого наказу на оборону визначеного рубежу, точне виконання покладених на нього обов`язків та завдань, за утримання зброї, яка закріплена за ним та збереження майна і технічних засобів, отриманих у тимчасове користування. Інспектор прикордонної служби 3 категорії номер обслуги зобов`язаний:

знати переносні протитанкові ракетні комплекси, утримувати їх у справному стані і вміти вести влучний вогонь;

уміло використовувати прилади спостереження, особливо вести спостереження за противником, сигналами начальника групи (відділення) і діями сусідів;

безперервно спостерігати за полем бою і доповідати начальнику групи про виявлені цілі, за командою начальника групи або самостійно знищувати їх вогнем;

уміло використовувати місцевість, засоби індивідуального захисту та захисні властивості машин;

знати будову, технічні можливості і правила експлуатації зброї;

постійно підтримувати зв`язок з начальником групи;

уміти проводити вивірку та приводити зброю до нормального бою, вести влучний вогонь із зброї, орієнтуватися на будь-якій місцевості, користуватися навігаційною апаратурою та топографічною картою;

слідкувати за витрачанням боєприпасів, доповідати начальнику групи про витрачання 0,5 і 0,75 носимого (возимого) запасу боєприпасів, вживати заходів щодо їх поповнення;

уміти працювати на засобах радіозв`язку;

дотримуватися відповідних вимог Закону України «Про запобігання корупції», Антикорупційної програми та пов`язаних з нею внутрішніх документів, а також забезпечувати практичну реалізацію Антикорупційної програми;

невідкладно інформувати начальника прикордонного загону про вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень іншими посадовими особами або працівниками прикордонного загону або іншими фізичними або юридичними особами, з якими прикордонний загін перебуває або планує перебувати у ділових відносинах;

невідкладно інформувати в порядку, визначеному Антикорупційною програмою, про виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що позивач під час проходження військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 03.05.2023 по 30.11.2024 виконував обов`язки на підрозділі відповідно до посадових обов`язків.

З наданих відповідачем пояснень та доказів установлено, що за період з 03.05.2023 по 30.11.2024 на адресу Військової частини НОМЕР_1 витяги із записів журналу бойових дій (службово-бойових дій, вахтового журналу) із записами про безпосередню участь позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань не надходили, копії рапортів (донесення) командира підрозділу (групи) про участь позивача у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань відсутні, через відсутність безпосередньої участі позивача в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії або виконанні бойових (спеціальних) завдань за період з 03.05.2023 по 30.11.2024.

Бойові накази (бойові розпорядження) відносно позивача не складались.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Нікопольська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій, дата початку бойових дій 21.07.2022, дата закінчення бойових дій 31.05.2023.

13.07.2023 наказом Мінреінтеграції №199 були внесені зміни та доповнення до наказу Мінреінтеграції № 309 від 22.12.2022, та з 31.05.2023 Нікопольську міську територіальну громаду було перенесено з підрозділу 2 до підрозділу 3 «Території активних бойових дії, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси» розд. І «Території на яких ведуться (велися) бойові дії» наказу № 309 від 22.12.2022.

Отже, з 21.07.2022 по 31.05.2023 Нікопольська міська територіальна громада була віднесена до території активних бойових дій, а з 31.05.2023 включена до території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Суд зазначає, що перебування військовослужбовця в районі ведення бойових дій саме по собі не є достатньою підставою для виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000,00 грн на місяць, передбаченої Постановою №168. Ключовою умовою для здійснення виплати такої додаткової винагороди є виконання військовослужбовцем спеціальних бойових завдань та заходів, які у розумінні Постанови №168 означають «безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів» та підтвердження цих обставин указаними документами.

Сам по собі факт виконання позивачем службових обов`язків на території Нікопольської міської територіальної громади під час дії воєнного стану в період з 03.05.2023 по 30.11.2024 не створює для відповідача обов`язку нарахування збільшеної додаткової винагороди, оскільки підставою для її виплати є документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, на тимчасово окупованій рф території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

З початку військової агресії рф і до теперішнього часу під ворожими обстрілами більшої або меншої інтенсивності перебуває уся неокупована територія України, але це ще не може бути достатньою підставою для здійснення виплат, з приводу яких позивається позивач.

Разом з тим, судом не встановлено документів, зміст яких підтверджував би участь позивача у спірний період саме у бойових завданнях, пов`язаних з безпосередньою участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), виконання яких зумовлює виникнення права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди.

При цьому, позивач не зазначив конкретні бойові завдання, які ним виконувались у період з 03.05.2023 по 30.11.2024, а також не надав доказів виконання таких завдань, зокрема, бойових наказів (розпоряджень), журналів бойових дій, рапортів командира.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав вважати, що відповідач з певних причин не зафіксував участі позивача у бойових діях та заходах у документах, які є підставою для виплати додаткової винагороди у підвищеному розмірі.

Водночас, за твердженням відповідача, позивач виконував свої службові обов`язки та відповідно не виконував бойових завдань, пов`язаних з безпосередньою участю в бойових діях та/або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, під час перебування безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), що надає право на отримання збільшеної додаткової винагороди.

Отже, відповідачем вказано про відсутність таких доказів, а позивачем їх не надано.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Суд зважає, що критерії законності управлінського волевиявлення (як у формі рішення, так і у формі діяння) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України, а у силу ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта шляхом подання до суду доказів та наведення у процесуальних документах доводів як відповідності закону вчиненого волевиявлення, так і помилковості аргументів іншого учасника справи.

При цьому, із положень частин 1 і 2 ст. 77 КАС України у поєднанні з приписами ч.4 ст. 9, абз. 2 ч. 2 ст. 77, частин 3 і 4 ст. 242 КАС України вбачається, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності у спорі за стандартом доказування - "поза будь-яким розумним сумнівом" (тобто запропоноване сприйняття ситуації повинно виключати реальну ймовірність існування у дійсності будь-якого іншого варіанту), у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - "баланс вірогідностей" (тобто запропоноване сприйняття ситуації не повинно суперечити умовам реальної дійсності і бути можливим до настання).

Разом із тим, суд вважає, що саме лише неспростування владним суб`єктом задекларованого, але не доведеного документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не спричиняє виникнення безумовних та беззаперечних підстав для висновку про реальне існування такої обставини у дійсності.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, однак суд повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Даний висновок суду повністю корелюється із правовим висновком постанови Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19, де вказано, що визначений ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Матеріалами справи не підтверджується факт безпосередньої участі позивача у бойових діях або залучення його до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у районах проведення воєнних (бойових) дій у період з 03.05.2023 по 30.11.2024.

В матеріалах справи відсутні документи, на підставі яких відповідач за період з 03.05.2023 по 30.11.2024 повинен був здійснити нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, а позивачем не доведено бездіяльності відповідача щодо виплати такої винагороди.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова