Справа № 160/35119/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
10.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому позивач просить:
- визнати протиправними та скасувати пункт 19 наказу командира військової частини НОМЕР_2 Про результати службового розслідування від 16.08.2025 № 617 в частині притягнення до повної матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 , командира роти охорони батальйону охорони та наказано стягнути завдану шкоду в сумі 503 755, 98 грн;
- визнати протиправними та скасувати абзац 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі від 22.09.2025 № 1538 в частині притягнення до повної матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 , командира роти охорони батальйону охорони та наказано стягнути завдану шкоду в сумі 503 755, 98 грн;
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2025 №56 Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617 щодо викладення в новій редакції пункт 19 щодо притягнення до повної матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 , командира роти охорони батальйону охорони та наказано стягнути завдану шкоду в сумі 872 117, 27 грн;
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2025 року №1855 Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2025 №1538 щодо викладення в новій редакції абзац 11 в частині притягнення до повної матеріальної відповідальності капітана ОСОБА_1 , командира роти охорони батальйону охорони та наказано стягнути завдану шкоду в сумі 872 117, 27 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 :
- аудиторський звіт відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту від 04.07.2025 № 15-4-3 ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 в період з 01.01.2023 по 31.03.2025, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.07.2025 № 567 Про призначення службового розслідування за результатами Аудиторського звіту відділу внутрішнього аудиту Державної спеціальної служби транспорту, матеріали службового розслідування, накази про бойові розпорядження у період з грудня 2024 по 2025 роки, рапорти про виплату додаткового винагороди, які подавалися ОСОБА_1 журнал оперативної обстановки, накази про відрядження, накази про відпустку, детальний розрахунку завданої шкоди в розмірі 872 117, 27 коп., який завданий капітаном ОСОБА_1 командиром роти охорони батальйону охорони, посади, які займав та/або виконував обов`язки капітан ОСОБА_1 у період з 2024 року по червень 2025 року у військовій частині НОМЕР_1 , наказів про виплату додаткової винагороди наступних осіб: командира роти, майора ОСОБА_2 , командира взводу, лейтенанта ОСОБА_3 , командира взводу, старшого лейтенанта ОСОБА_4 , командира взводу, лейтенанта ОСОБА_5 , командира батальйону, майора ОСОБА_6 , командира роти, старшого лейтенанта ОСОБА_1 , командира роти, капітана ОСОБА_7 , заступника командира роти, старшого лейтенанта ОСОБА_8 , капітана взводу, лейтенанта ОСОБА_9 , командира взводу, старшого лейтенанта ОСОБА_10 , витяг з книги нестач військової частини НОМЕР_1 за період серпень листопад 2025 року в частині, що стосується капітана ОСОБА_1
25.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову (вх. №106067/25), в якій останній просить:
- зупинити стягнення в сумі 872 117, 27 грн з капітана, командира роти охорони батальйону охорони ОСОБА_1 , яке відбувається на підставі пункту 19 наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» від 16.08.2025 № 617 та абзац 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» від 22.09.2025 № 1538, наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2025 №56 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617» щодо викладення в новій редакції пункт 19 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2025 року №1855 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2025 №1538» щодо викладення в новій редакції абзац 11.
В обґрунтування заяви зазначено, що за результатом службового розслідування зроблено висновки, що до наказів командира військової частини НОМЕР_1 за 2024 рік та перший квартал 2025 року на виплату додаткової винагороди включались військовослужбовці, які залучалися до виконання завдань, однак під час перевірки такі виплати не були підтверджені документально про безпосередню участь військовослужбовців у бойових діях, виконанні бойового (спеціального) завдання або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (далі - бойові дії або заходи), у період здійснення зазначених дій або заходів, а саме відсутність їх в постових відомостях. В діях службових (посадових) осіб військової частини НОМЕР_1 , а саме командирів структурних підрозділів виявлені порушення статей 68, 101, 111, 112, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Вважаємо, що пункт 19 наказу командира військової частини НОМЕР_2 «Про результати службового розслідування» від 16.08.2025 № 617 та абзац 11 наказу командира військової частини НОМЕР_1 «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі» від 22.09.2025 № 1538, наказ командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2025 №56 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617» щодо викладення в новій редакції пункт 19 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2025 року №1855 «Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2025 №1538» щодо викладення в новій редакції абзац 11 є протиправними та підлягають скасуванню, з огляду на наступне, оскільки:
1. службове розслідування проведено з істотними недоліками, оскільки матеріали службового розслідування доказів ознайомлення позивача із наказом про призначення службового розслідування не містять. ОСОБА_1 було позбавлено права надавати пояснення, про що свідчить відсутність пояснень у матеріалах службового розслідування або акту про відмову у наданні письмових пояснень. Отже, в даному випадку в ході проведення службового розслідування комісією для проведення службового розслідування не відібрано у позивача пояснення у встановленій формі, чим порушено його права, що в свою чергу свідчить про порушення процедури проведення службового розслідування. Крім того, оскаржувані накази не містять посилання на конкретну норму права порушену ОСОБА_1 яка б свідчила про неналежне виконання своїх службових обов`язків, що призвело до надлишкової виплати грошового забезпечення;
2. Військовослужбовцям грошове забезпечення виплачувалось на підставі бойового розпорядження, наказів про відрядження та журналу оперативної обстановки. В наказах не заперечується факт виконання бойових завдань військовослужбовцями, натомість зазначається про відсутність підстав для виплати грошового забезпечення через не зазначення військовослужбовців у постових відомостях. Проте, комісія, яка проводила службове розслідування, зробила висновки лише на підставі дослідження постових відомостей, при цьому проігнорувавши, що виконання військовослужбовцями бойових завдань підтверджується бойовим розпорядженням, наказами про відрядження та журналом оперативної обстановки.
3. Виплата грошового забезпечення здійснювалась на підставі наказів командира військової частини за погодженням з відповідним фінансовим органом, а не на підставі рапортів позивача. Доказів скасування наказів, відповідно до яких були здійснені виплати грошового забезпечення, шляхом видання нових наказів або внесення змін до вищевказаних наказів надано не було.
Позивач вважає дії відповідачів протиправними та такими, що порушують його права.
У зв`язку із цим, позивач звернувся із заявою про забезпечення позову.
Дослідивши заявлене позивачем клопотання та доводи, наведені в ньому, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених норм КАС України вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Тобто, забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача. Поряд з цим, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства, під час розгляду адміністративних справ, за змістом яких при розгляді заяв про забезпечення позову суд має навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права. Вжиття заходів забезпечення позову належить до механізму захисту прав і свобод людини, зокрема, в судовому порядку, і є гарантією їх захисту та відновлення, а отже, елементом правосуддя.
Забезпечення позову стосується всіх стадій судового провадження (підготовка, призначення, розгляд справи, виконання рішення) і є складовою комплексу заходів, спрямованих на охорону публічно-правового та матеріально-правового інтересу в адміністративному судочинстві, а також однією з гарантій реального виконання можливого позитивного для людини рішення, оскільки надає можливість суду до ухвалення постанови в адміністративній справі вжити заходів до забезпечення реалізації позовних вимог.
Отже, застосування інституту забезпечення позову є дискреційним правом суду, а не його обов`язком, яке він реалізує залежно від обставин справи. Крім того, спосіб у який вживаються заходи забезпечення адміністративного позову не може бути причиною порушення чи звуження прав інших осіб.
Суд звертає увагу на те, що обставини, на які посилається позивач у заяві про забезпечення позову, можуть бути встановлені судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
У разі забезпечення позову суд фактично надасть правову оцінку наказу командира військової частини НОМЕР_2 Про результати службового розслідування від 16.08.2025 № 617, наказу командира військової частини НОМЕР_1 Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду завдану державі від 22.09.2025 № 1538, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.11.2025 №56 Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.08.2025 №617, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.11.2025 року №1855 Про внесення змін до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.09.2025 №1538.
На переконання суду, можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.
До того ж, забезпечивши позов у зазначений заявником спосіб, судом фактично вирішується спір без проведення правового аналізу та розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Таким чином, заява позивача про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях, які не підтверджені доказами.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Суд, згідно ч. 1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог.
Суд має переконатися в тому, чи існує реальна загроза невиконання, чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам. Суд також враховує співмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
У ході розгляду поданої заяви судом не виявлено фактів існування, на час постановлення даної ухвали, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до прийняття у справі судового рішення, або неможливості захисту таких прав та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову, або необхідності докласти значних зусиль та витрат для відновлення таких прав та інтересів при виконанні у майбутньому судового рішення, якщо його буде прийнято на користь позивача.
За таких обставин, враховуючи викладене вище, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи відсутні докази про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що заява позивача про забезпечення позову є необґрунтованою та передчасною, у зв`язку з чим, остання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 241, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 25.12.2025.

Суддя О.В. Царікова