Справа № 357/8588/25
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/8588/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сомок О.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Беспалова О. О.
суддів: Парінова А. Б., Ключковича В. Ю.
за участю секретаря: Волошка О. Л.

позивача ОСОБА_1 , представників відповідача Васяновича М.В., Пальчевського А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2025 року (місце ухвалення: м.Біла церква, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 04.09.2025) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Головного управління ДСНС у Київській області. В якому просив суд:

- скасувати постанову заступника начальника відділу організації цивільного захисту Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області підполковника служби цивільного захисту Васяновича Михайла Івановича серія КХ № 001538 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.175 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а провадження у справі закрити.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов залишити без задоволення.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції зроблено хибні висновки, що позивач не є відповідальною особою у рамках даних правовідносин.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу. Також, позивачем надано додаткові пояснення та докази по справі.

Крім того, на виконання вимог ухвал Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.12.2025 позивачем та Білоцерківською міською радою надано додаткові докази по справі.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою у справі про адміністративне правопорушення серія КХ №001538 від 30.05.2025р. заступником начальника відділу організації цивільного захисту Білоцерківського РУ ГУДСНС України у Київській області підполковником служби цивільного захисту Васяновичем Михайлом Івановичем притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст.175 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400,00 гривень.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_2 працюючи на посаді начальника КП БМР ЖЕК №7 16 травня 2025 року, 23 травня 2025 року та 29 травня 2025 року у різний час у приміщеннях найпростіших укриттів в місті Біла Церква за адресами наведеними у постанові порушив встановлені законодавством вимоги пожежної безпеки встановлені Правилами пожежної безпеки в Україні, затвердженими наказом МВС України від 30.12.2014 №1417 (далі ППБУ), а саме: утримання первинних засобів пожежогасіння не здійснюється відповідно до вимог п.5.17 глави 3 розділу V ППБУ.

У графі «примірник постанови отримав» зазначено: « 30.05.2025 року ОСОБА_2 (підпис) не згоден з даною постановою. Я, ОСОБА_2 не вчиняв правопорушень, зазначених у даній постанові».

З досліджених у суді актів обстеження об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, складених Білоцерківським РУ ГУ ДСНС України 16.05.2025: № 327 за адресою АДРЕСА_1 за адресою АДРЕСА_2 за адресою АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 за адресою АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 за адресою АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 за адресою АДРЕСА_9 , № 305 за адресою АДРЕСА_10 , № 304 за адресою АДРЕСА_11 , АДРЕСА_12 за адресою АДРЕСА_13 , АДРЕСА_14 за адресою АДРЕСА_13 , АДРЕСА_15 за адресою АДРЕСА_16 , № 297 за адресою АДРЕСА_5 , 73 1-й під`їзд, № 300 за адресою АДРЕСА_17 , № 333 за адресою АДРЕСА_13 , № 299 за адресою АДРЕСА_17 , №334 за адресою вул. Зенітного полку,80, № 298 за адресою: АДРЕСА_18 , №335 за адресою вул. Івана Кожедуба,167, № 336 за адресою: АДРЕСА_19 за адресою АДРЕСА_20 , № 309 за адресою вул. Зенітного полку, 30, № 310 за адресою вул. Зенітного полку, 24, № 311 за адресою : вул. Зенітного полку 12А, № 312 за адерсою вул. Зенітного полку, 10, № 313 за адресою: вул. Зенітного полку, 18 вбачається що за даними адресами було проведено комплексне обстеження найпростіших укриттів у результаті якого по зазначених адресах встановлено порушення вимог законодавства, зокрема, пункту 5 розділу ІІ, пункту 2 розділу V Вимоги, а саме: утримання первинних засобів пожежогасіння здійснюється відповідно до вимог пункту 3.17 Правил Пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 30 грудня 2014 року №1417, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 05 березня 2015 року за №252/26697. За результатами обстеження об`єкта фонду прийнято рішення про те, що зазначені порушення необхідно усунути до 17 липня 2025 року.

Акти за результатами обстеження надіслані начальником Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області керівнику КП Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №7» Юрію Баласу.

На усі отримані акти начальник КП Білоцерківської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора №7» Юрій Балас направив начальнику Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області Віктору Сподіну заперечення, в яких зазначив про свою незгоду з актами обстежень та про неможливість усунення виявлених порушень у зв`язку з тим, що КП БМР ЖЕК №7 не є балансоутримувачем, власником чи користувачем найпростіших укриттів зазначених в актах, а також підприємство не отримувало коштів на облаштування цих споруд та не було замовником робіт по переобладнанню підвальних приміщень багатоквартирних будинків в укриття та не приймав участі у їх прийнятті під час складання відповідних актів.

Крім того, позивачем на адресу Білоцерківського РУ ГУ ДСНС України у Київській області направлено акти про списання багатоквартирних будинків з балансу від 23.08.2018 року, відповідно до змісту яких, житлові будинки у яких розміщені найпростіші укриття списано з балансу КП БМР ЖЕК №7 за рішенням Білоцерківської міської ради.

Не погоджуючись із постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що особою, яка зобов`язана забезпечувати утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд, є саме балансоутримувач, тобто власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі. Оскільки судом встановлено, що КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №7» не є балансоутримувачем житлових будинків де розташовано укриття, позивач не може бути притягнутим до відповідальності за ст.175 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно із ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 175 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення встановлених законодавством вимог пожежної та техногенної безпеки, а також використання протипожежної, аварійно-рятувальної або іншої спеціальної техніки або засобів протипожежного захисту не за призначенням.

В розрізі даних правовідносин, актами обстеження об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту, складених Білоцерківським РУ ГУ ДСНС України встановлено порушення встановлених законодавством вимог пожежної безпеки.

Згідно із ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Згідно із ч. 3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, передбачених статтями 77-1, 120, 175, 175-2, 175-3, 188-8 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Отже, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Як вбачається із змісту заявленого позову, а також пояснень наданих у суді апеляційної інстанції, позивачем не заперечується наявність порушень вимог пожежного законодавства у найпростіших укриттях, розташованих у житлових будинках перелічених вище. Також, позивачем не вказується на існування порушень порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Єдиним доводом позивача, з яким погодився суд першої інстанції, є те, що КП БМР «Житлово-експлуатаційна контора №7» не є балансоутримувачем житлових будинків де розташовано укриття, а відтак, позивача не може бути притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення пожежного законодавства у таких приміщеннях. .

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 32 Кодексу цивільного захисту України до захисних споруд цивільного захисту належать: сховище - герметична споруда для захисту людей, в якій протягом певного часу створюються умови, що виключають вплив на них небезпечних факторів, які виникають внаслідок надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів; протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

У частині другій статті 32 Кодексу цивільного захисту України визначено, що для укриття населення також використовуються споруди подвійного призначення - будівлі, споруди чи їх окремі частини, призначені для використання за основним функціональним призначенням з метою забезпечення суспільних або господарських потреб, а також мають відповідні захисні властивості та спроектовані, побудовані або пристосовані таким чином, щоб забезпечити умови для тимчасового перебування людей у разі виникнення небезпеки їх життю та здоров`ю під час надзвичайної ситуації, воєнних (бойових) дій та терористичних актів.

Захисні споруди цивільного захисту, споруди подвійного призначення, первинні (мобільні) та найпростіші укриття складають фонд захисних споруд цивільного захисту, є об`єктами такого фонду, мають стратегічне значення для забезпечення захисту населення і належать до засобів колективного захисту. В особливий період нарощування фонду захисних споруд цивільного захисту здійснюється шляхом будівництва захисних споруд цивільного захисту, споруд подвійного призначення та виготовлення (монтування) первинних (мобільних) і облаштування найпростіших укриттів, а також (у разі потреби) відновлення пошкоджених (зруйнованих) об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту. Найпростіше укриття - це цокольне або підвальне приміщення, інша споруда підземного простору, в якій створені умови для тимчасового перебування людей (не менше 48 годин) у разі виникнення небезпеки їх життю та здоров`ю з метою зменшення непрямої дії звичайних засобів ураження під час воєнних (бойових) дій та/або терористичних актів.

Отже, найпростіше укриття є складовою фонду захисних споруд цивільного захисту.

Механізм створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту (далі - захисні споруди), у тому числі споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів, та ведення його обліку визначає Порядок створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 138 (далі - Порядок № 138).

Питання утримання та експлуатації фонду захисних споруд цивільного захисту врегульовано Вимогами щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 №579 (далі - Вимоги № 579).

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014, зареєстровані у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697, встановлюють загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд та є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами державної влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Згідно з частинами першою, другою статті 64 Кодексу цивільного захисту України державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки - це діяльність центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, спрямована на виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання, крім суб`єктів господарювання, які займаються незалежною професійною діяльністю за місцем проживання та не використовують найману працю, аварійно-рятувальними службами.

Відповідно до статті 66 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо суб`єктів, визначених статтею 65 цього Кодексу, здійснює заходи державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки шляхом проведення планових та позапланових перевірок земельних ділянок, будинків, будівель, споруд, у тому числі тих, що будуються, їх комплексів та/або частин будь-якого призначення та будь-якої форми власності (далі - об`єкти нагляду).

Статтею 17-1 Кодексу цивільного захисту України визначені повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, яким є Державна служба України з надзвичайних ситуацій.

Згідно з частиною другою статті 17-1 Кодексу цивільного захисту України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, серед іншого, здійснює державний нагляд (контроль) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами, визначеними статтею 65 цього Кодексу та складає акти перевірок, приписи щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, інші обов`язкові для виконання розпорядчі документи.

Положення про Державну службу з надзвичайних ситуацій, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 (далі - Положення № 1052).

Державна служба України з надзвичайних ситуацій здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення № 1052).

Частиною першою статті 19 Кодексу цивільного захисту України передбачені повноваження органів місцевого самоврядування у сфері цивільного захисту до яких, крім іншого, віднесено: забезпечення цивільного захисту на відповідній території; взаємодія з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, щодо виконання завдань цивільного захисту; організація виконання вимог законодавства щодо створення, використання, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту; планування та організація роботи з дообладнання або спорудження в особливий період підвальних та інших заглиблених приміщень для укриття населення; прийняття рішень про подальше використання захисних споруд цивільного захисту державної та комунальної власності у разі банкрутства (ліквідації) суб`єкта господарювання, на балансі якого вона перебуває, та безхазяйних захисних споруд; організація обліку фонду захисних споруд цивільного захисту; здійснення контролю за утриманням та станом готовності захисних споруд цивільного захисту; організація проведення технічної інвентаризації захисних споруд цивільного захисту, виключення їх за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, з фонду захисних споруд цивільного захисту.

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Згідно з частиною третьою статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання, а щодо фізичних осіб - підприємців - особисто.

Отже, Кодексом цивільного захисту України передбачено функціонування єдиної державної системи цивільного захисту, яка згідно із Положенням про єдину державну систему цивільного захисту, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 11, є сукупністю органів управління, сил і засобів центральних та місцевих органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, виконавчих органів рад, підприємств, установ та організацій, що забезпечують реалізацію державної політики у сфері цивільного захисту.

Відповідно до частини восьмої статті 32 Кодексу цивільного захисту України фінансування заходів щодо проектування та будівництва об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту та пристосування інших об`єктів для укриття населення може здійснюватися за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів суб`єктів господарювання, інших юридичних осіб та інших не заборонених законодавством джерел. Утримання об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням та експлуатація таких об`єктів здійснюються їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі утримання та експлуатація споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів та інших не заборонених законодавством джерел.

Пунктом 9 Порядку № 138, зокрема, передбачено, що утримання фонду захисних споруд у готовності до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Згідно із пунктом 11 Порядку № 138 балансоутримувач забезпечує утримання об`єктів фонду захисних споруд у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання, облаштування та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд, крім об`єктів, що мають перебувати в постійній готовності.

У пункті 3 Порядку № 138 визначено, що балансоутримувачі - власники, користувачі, юридичні особи, на балансі яких перебувають об`єкти фонду захисних споруд (у тому числі ті, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації).

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Вимог № 579 споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни.

Балансоутримувач за нормами цих Вимог забезпечує утримання, контроль за станом, проведення перевірок, технічного обслуговування, поточних та капітальних ремонтів конструктивних елементів, спеціального обладнання, інженерних мереж та систем життєзабезпечення захисних споруд під час усього періоду використання сховищ у режимі ПРУ (пункт 6 Розділу VIII Вимог № 579).

З огляду на викладені норми судом першої інстанції зроблено висновки, що особою, яка зобов`язана забезпечувати утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд, є саме балансоутримувач, тобто власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі.

Колегія суддів критично оцінює такі висновки суду першої інстанції, адже чинне законодавство виключає можливість взяття на баланс багатоквартирного житлового будинку, оскільки приписами статті 1 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія є спільним майном багатоквартирного будинку. Аналогічного змісту приписи містяться у ст. 382 ЦК України.

Натомість, КП БМР ЖЕК №7 за своєю суттю є управителем багатоквартирного будинку. Що також вбачається з копій договорів наданих КП БМР ЖЕК №7 на виконання вимог ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду.

За визначенням наведеним у вказаному вище Законі, управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - це фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Відтак, на КП БМР ЖЕК №7 покладено обов`язок щодо належного утримання, у тому числі у відповідності но вимог пожежного законодавства, допоміжних приміщень багатоквартирного будинку управителем якого таке являється, навіть за умови, що таке допоміжне приміщення визначено як найпростіше укриття.

В підтвердження такої позиції свідчить також рішення Білоцерківської міської ради від 13.6.2023 року № 452, пунктом 1 якого, окрім іншого, на керівника КП БМР ЖЕК № 7, як на управителя житлових будинків Білоцерківської міської територіальної громади, покладено обов`язок привести у готовність до використання за призначенням захисні споруди/найпростіші укриття; забезпечити захисні споруди/найпростіші укриття необхідним обладнанням, інвентарем та матеріалами, та ін.

Також, цілком безпідставними є доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції, що КП БМР ЖЕК № 7 не виділялися кошти з державного чи місцевого бюджету для проведення робіт з реконструкції, переобладнання підвальних приміщень багатоквартирних будинків в укриття населення як найпростішого укриття.

Дійсно, з пояснень наданих Білоцерківською міською радою, у продовж 2022 - 2025 КП БМР ЖЕК № 7 не виділялись кошти на облаштування/утримання найпростіших укриттів,

Поряд із цим, КП БМР ЖЕК № 7 у свої поясненнях, наданих до суду за підписом позивача, як керівника, зазначає, що дійсно надає послуги управителя багатоквартирним житловим будинком, за адресами де відповідачем проведено обстеження, на підставі типових договорів.

Відповідно до умов таких договорів, ціна послуг включає витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку.

При цьому, як зазначає позивач, такі договори та затверджені кошториси не передбачають витрат на облаштування та утримання найпростіших укриттів в багатоквартирному будинку.

Поряд із цим, як позивачем так і судом першої інстанції не враховано, що визначення допоміжного приміщення житлового будинку як найпростішого укриття не змінює власника такого приміщення, а лише встановлює призначення використання такого приміщення.

Відтак, утримання та/або облаштування управителем такого допоміжного приміщення багатоквартирного житлового будинку здійснюється за рахунок отриманих управителем коштів в складі ціни послуг.

Слід зауважити, що умовами договорів наданих КП БМР ЖЕК № 7 не виключено можливість залучення управителем додаткових коштів та/або матеріальних цінностей, з метою облаштування/утримання спільного майна багатоквартирного будинку (у томі числі найпростіших укриттів).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у продовж 2023 - 2025 Білоцерківською міською радою КП БМР ЖЕК № 7 на облаштування найпростіших укриттів, що знаходяться у багатоквартирних житлових будинках надано матеріальні цінності, у тому числі та не виключно, електричні обігрівачі, ліхтарі, туалети, теплові гармати, генератори, ємності, вогнегасники, лавки, буржуйки, сокири, лопати, та ін.

В підтвердження вказаних обставин до суду надано копії актів приймання-передачі, де позивач, як керівник КП БМР ЖЕК № 7 та особа відповідальна за облаштування найпростіших укриттів вказав про їх отримання.

Відтак, доводи позивача у повній мірі спростовуються наданими суду доказами.

Окремої уваги заслуговує та обставина, що спірною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за ст. 175 КУпАП, що передбачає відповідальність за саме порушення пожежної безпеки, у допоміжних приміщеннях багатоквартирних будинків, а не ст. 175-3 КУпАП що встановлює відповідальність за порушення встановлених законодавством вимог щодо утримання та експлуатації об`єктів фонду захисних споруд цивільного захисту.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги у повній мірі спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, що призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов
Суддя В. Ю. Ключкович
СуддяА. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 23.12.2025)