Справа № 320/59090/25
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у вжитті заходів забезпечення позову

24 грудня 2025 року 320/59090/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕВ Україна" про застосування додаткового заходу забезпечення позову в адміністративній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕВ Україна" до Державного агентства України Плейсіті, Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування постанов,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕВ Україна" з позовом до Державного агентства України Плейсіті, Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Державного агентства України Плейсіті щодо звернення до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» та зобов`язати Державне агентство України Плейсіті утриматися від вчинення у порядку, визначеному Законом про виконавче провадження дій, з виконання рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна»;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20.11.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП № 79601292;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20.11.2025 про стягнення з ТОВ «ДЕВ Україна» виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 79601292;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20.11.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 79601292;

- визнати протиправними дії Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо виконання рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» та зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції утриматися від вчинення виконавчих дій з виконання Рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна», окрім зупинення та закінчення виконавчого провадження;

- визнати протиправною бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо неповернення Державному агентству України Плейсіті рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» та зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції повернути Державному агентству України Плейсіті рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» без прийняття його до виконання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.12.2025 заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Забезпечено адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕВ Україна" до Державного агентства України Плейсіті, Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції про визнання протиправними дій, бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, визнання протиправними та скасування постанов.

Зупинено стягнення за рішенням Державного агентства України ПлейСіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» у межах виконавчого провадження ВП №79601292 до ухвалення рішення в адміністративній справі №320/59090/25.

23.12.2025 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач доповнює позовні вимоги, у зв`язку із чим просить суд:

- визнати протиправними дії Державного агентства України Плейсіті щодо звернення до Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» та зобов`язати Державне агентство України Плейсіті утриматися від вчинення у порядку, визначеному Законом про виконавче провадження дій, з виконання рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна»;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20.11.2025 про відкриття виконавчого провадження ВП № 79601292;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20.11.2025 про стягнення з ТОВ «ДЕВ Україна» виконавчого збору у виконавчому провадженні ВП № 79601292;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 20.11.2025 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження ВП № 79601292;

- визнати протиправними дії Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо виконання рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» та зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції утриматися від вчинення виконавчих дій з виконання Рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна», окрім зупинення та закінчення виконавчого провадження;

- визнати протиправною бездіяльність Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції щодо неповернення Державному агентству України Плейсіті рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» та зобов`язати Печерський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції повернути Державному агентству України Плейсіті рішення Державного агентства України Плейсіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» без прийняття його до виконання;

- визнати противоправною та скасувати постанову Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції від 03.12.2025 про арешт коштів боржника у виконавчому провадженні ВП № 79601292.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог.

24.12.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про застосування додаткового заходу забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

- залишити чинним захід забезпечення позову, застосований ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2025 в адміністративній справі №320/59090/25, у вигляды зупинення стягнення за рішенням Державного агентства України ПлейСіті від 08.08.2025 № 63-Р «Про застосування фінансових санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства про рекламу до ТОВ «ДЕВ Україна» у межах виконавчого провадження ВП №79601292 до ухвалення рішення в адміністративній справі №320/59090/25;

- застосовувати додатковий захід забезпечення позову в адміністративній справі №320/59090/25, а саме зупинити дію Постанови Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника від 03.12.2025 у виконавчому провадженні ВП № 79601292;

- зазначити в ухвалі про застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач у пункті (2) прохальної частини цього клопотання, порядок її (ухвали) виконання, який полягає у знятті арешту на кошти ТОВ «ДЕВ Україна», що знаходяться на його банківських рахунках, до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі №320/59090/25.

Обґрунтовуючи вказану заяву, позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав товариства.

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування вищенаведеного, розгляд заяви позивача про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Розглядаючи заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з Рекомендацією №R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятої Комітетом Ради Європи 13.09.1989, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

За своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 87640690) зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20, реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 92270719) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд застосовувати додатковий захід забезпечення позову в адміністративній справі №320/59090/25, а саме зупинити дію Постанови Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції про арешт коштів боржника від 03.12.2025 у виконавчому провадженні ВП № 79601292; зазначити в ухвалі про застосування заходів забезпечення позову, про які просить позивач у пункті (2) прохальної частини цього клопотання, порядок її (ухвали) виконання, який полягає у знятті арешту на кошти ТОВ «ДЕВ Україна», що знаходяться на його банківських рахунках, до моменту ухвалення рішення в адміністративній справі №320/59090/25.

Водночас, за приписами частини третьої статті 56 Закону №1404-VIII, арешт на майно (кошти) боржника накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Зазначеним положенням статті 56 Закону №1404-VIII кореспондують абзаци перший, другий пункту 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України чинному на час виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, абзаци перший, другий пункту 8 Інструкції №512/5 визначають, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.

Отже, державний виконавець, здійснюючи примусове виконання відповідного виконавчого документа, уповноважений накладати арешт на кошти та/або майно боржника лише у межах суми стягнення. Решта ж коштів та інших матеріальних активів залишається у вільному розпорядженні боржника, який за їх рахунок може безперешкодно провадити свою господарську діяльність, забезпечувати виконання своїх договірних та інших зобов`язань, виплачувати заробітну плату тощо.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.08.2019 у справі №200/3887/19-а .

Правовими положеннями частини 5 статті 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, заявник обґрунтував необхідність застосування таких заходів тим, що це призведе до негативного впливу на його господарську діяльність та може спричинити банкрутство.

Натомість, суд зазначає, що заявник не додав до заяви жодних доказів, які б містили відомості щодо його поточних фінансових показників, обсягу оборотних коштів (активів), розміру грошових коштів, розміщених, в тому числі на банківських рахунках, інформацію про наявність або відсутність інших активів тощо.

Отже, позивачем не доведені та документально не підтверджені обставини, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі, а тому не доведено наявності тих обставин, які є обов`язковими передумовами для надання тимчасового судового захисту.

Крім того, вжиття заходів та забезпечення позову, в даному випадку, може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність рішення відповідача, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Таким чином, підстави для вжиття заходів забезпечення позову відсутні, оскільки позивач не навів належних доводів того, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи вказане, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття додаткових заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕВ Україна" про застосування додаткового заходу забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано в установлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду через Київський окружний адміністративний суд протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Василенко Г.Ю.