Справа № 240/34207/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(в порядку судового контролю за виконанням судового рішення)

24 грудня 2025 року м. Житомир

справа № 240/34207/22

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

Відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі №240/34207/22, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено:

- визнано протиправними дій Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078;

- зобов`язано Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення позивача за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум;

- зобов`язано Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати індексації.

23.05.2025 представник позивача - Дубок С.М. (діє на підставі ордеру серії АМ №1111020 від 07.01.2025) подав до суду заяву, в якій просить встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" подати звіт про виконання рішення прийнятого у даній справі.

Аргументуючи підстави звернення до суду із вказаною заявою, вказує, що відповідачем не здійснено позивачу перерахування та виплату індексації за період з 01.03.2018 по 31.08.2022.

Ухвалою суду від 10.06.2025 прийнято та призначено заяву про встановлення судового контролю до розгляду у порядку письмового провадження.

Державна установа "Житомирська виправна колонія (№4)" подала заперечення (за вх. №48365/25) на заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заяви.

Вказує, що посадовий оклад позивача до підвищення становить 1750,00 грн. Сума можливої індексації в березні 2018 року складає 246,68 грн. Оклад за спеціальним званням складає 130,00 грн. Також позивач отримує надбавку за вислугу років, яка складає 658 грн. Усього грошове забезпечення до підвищення становить 22538,00 гривень. Посадовий оклад підвищується та становить 5640,00 гривень. Оклад за спеціальним званням підвищився та становить 1410 гривень. Надбавка за вислугу років після підвищення складає 3172,50 грн.

Зазначає, що у зв`язку з підвищенням посадового окладу під час порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації повинні враховуватися всі складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру виплати. Різниця грошового забезпечення постійних складових 10222,50 грн -2538,00 грн =7684,50 грн.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року №1036 були підвищені посадові оклади ДКВСУ. Індексація станом на 01.03.2018 з базовим періодом 01.01.2017 складає 246,68 грн, що менша суми різниці видів грошового забезпечення, що мають постійний характер. У зв`язку з тим, що сума підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року (7684,50 гривень) перевищує суму можливої індексації, яка склалась у зазначеному місяці (246,68 гривні), у березні 2018 року сума індексації не нараховується.

17 червня 2025 року від представника позивача, через систему "Електронний суд" надійшла заява (за вх. №48717/25), у якій просить залишити без задоволення заперечення відповідача на заяву про встановлення судового контролю та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення суду у справі №240/34207/22.

Окремо наголошує, що відповідач не виконав рішення суду, а саме не виплатив позивачу належні суми індексації.

20 червня 2025 року від відповідача, через систему "Електронний суд", надійшла заява (за вх. №49767/25) щодо порядку виконання рішення суду від 12.06.2023 у справі №240/34207/22.

У поданій заяви відповідач (боржник) наводить приклади розрахунку індексації грошового забезпечення позивача (стягувача).

Також зазначає, що відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХII та Порядку №1078 обов`язок визначення розміру підвищення грошового доходу працівника та суми індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу, а також встановлення факту перевищення розміру підвищення грошового доходу працівника над сумою індексації, що склалася у місяці його підвищення з метою вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) покладається безпосередньо на роботодавця.

16 грудня 2025 року представник позивача, через систему "Електронний суд", надіслав клопотання (за вх. №89287/25), у якому, зокрема, надає заперечення на доводи відповідача (боржника).

Заявник повторно наголошує, що внаслідок підвищення посадового окладу в березні 2018 року грошове забезпечення позивача зменшилося, на підтвердження чого наводить власні розрахунки.

Зазначає, що не нараховуючи суму фіксованої суми індексації у період від березня 2018 року по 31 серпня 2022 року відповідач (боржник), на думку позивача, підтверджує умисне невиконання судового рішення.

Також окремо наголошує, що твердження відповідача (боржника) про відсутність коштів є завідомо неправдивою інформацією.

З урахуванням приписів частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та зважаючи на непорушення позивачем питання про розгляд заяви у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, розгляд заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення здійснюється судом в порядку письмового провадження.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши подану заяву, з урахуванням наявних у матеріалах справи доказів, зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Одним із способів судового контролю за виконанням судового рішення є зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Згідно частини 1 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає заяву про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення (крім заяви, передбаченої частиною п`ятою статті 382 цього Кодексу) протягом десяти днів з дня її надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням заявника у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, не перешкоджає судовому розгляду.

За наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення (частина 2 статті 382-1 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12.06.2023 у справі №240/34207/22 позов ОСОБА_1 , - задоволено та, зокрема, зобов`язано Державну установу "Житомирська виправна колонія (№4)" здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення позивача за період проходження військової служби з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням базового місяця - січень 2008 року, а за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Як свідчить зміст поданої представником позивача заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі №240/34207/22, позивач фактично не погоджується з порядком нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.08.2022 з урахуванням вимог абз. 4-6 п. 5 Порядку №1078.

Тобто підставою подання представником позивача вищевказаної заяви є незгода позивача саме з розміром отриманих коштів при нарахуванні і виплаті індексації грошового забезпечення.

У своїй заяві від 16.12.2025 представник позивача у прохальній частині, зокрема, просить суд зобов`язати Державну установу «Житомирська виправна колонія (№ 4)» подати до суду звіт про виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 12 червня 2023 року за справою № 240/34207/22, а саме про виплату ОСОБА_1 240629,40 грн індексації грошового забезпечення за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2022 року з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078, з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд зазначає, що стягнення з відповідача чітко визначеної суми індексації грошового забезпечення позивачем у позовній заяві заявлена не була. Також, прохальна частина позовної заяви не містила вимог щодо необхідності зазначення конкретного методу обчислення індексації.

Також суд звертає увагу, що судом при розгляді справи не досліджувався розмір сум необхідних для нарахування індексації грошового забезпечення.

Крім цього суд зазначає, що здійснення нарахування конкретних сум належить до безпосередніх повноважень відповідача, як роботодавця позивача.

Суд наголошує, що предметом спору у справі №240/34207/22, виходячи із змісту позовної заяви не були дії (бездіяльність) відповідача щодо не виплати фіксованої суми індексації за період з 01.03.2018 по 31.08.2022 і суд вказаним рішенням не зобов`язував відповідача нарахувати та виплатити позивачу 240629,40 грн індексації грошового забезпечення за вказаний період, а тому суд вважає заяву про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Звертаючись із вказаною заявою до суду, заявник фактично намагається вирішити спір з приводу правовідносин, які виникли між ним і відповідачем після ухвалення судом рішення у справі і не були предметом дослідження під час розгляду цієї справи.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на зміст вимог позивача, фактичний характер правовідносин, що виникли в зв`язку із виконанням рішення суду у даній справі, та беручи до уваги предмет судового дослідження у даній справі, суд дійшов висновку, що дії відповідача у спірних правовідносинах підлягають окремій судовій оцінці в загальному порядку судового оскарження.

Щодо не виконав рішення суду у справі №240/34207/22 в частині виплати належних сум індексації у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування у відповідача (боржника), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 23 та статті 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України, є порушенням бюджетного законодавства.

Суд зазначає, що невиконання відповідачем судового рішення в частині виплати нарахованої позивачу індексації грошового забезпечення за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності таких коштів у відповідача не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Відсутність бюджетного та іншого фінансування та коштів на виплату грошових сум на виконання судового рішення є поважною причиною, яка унеможливлює проведення відповідних виплат.

Даний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в постановах від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а (К/9901/1598/18), від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а (К/9901/12146/18).

Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі № 420/70/19 та від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а дійшов висновку про те, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин.

Суд зазначає, що невиконання судового рішення, яке набрало законної сили, з підстав обмеженого бюджетного асигнування не є тотожним обставинам ухилення або свідомого невиконання судового рішення.

З огляду на викладене, правові підстави для застосування заходів судового контролю у порядку статті 382 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 248, 256, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

ухвалив:

1. У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Житомирська виправна колонія (№4)" про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.В. Горовенко