Справа № 440/15587/24
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15587/24

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Довгопол М.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 , в якій просив:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 26.05.2022 року по 31.12.2022 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 26.05.2022 року по 31.12.2022 року визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 01.01.2024 року по 11.08.2024 року без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства Оборони України здійснити перерахунок грошового забезпечення, а саме: посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за особливості військової служби, щомісячної премії, інших надбавок та доплат ОСОБА_1 з 01.01.2024 року по 11.08.2024 року визначеного шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024 року, на відповідний тарифний коефіцієнт та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 26.05.2022 по 11.08.2024 проходив військову службу під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_1 вказував, що звернувся до відповідача з заявою про здійснення перерахунку грошового забезпечення відповідно до приписів діючого законодавства з урахуванням прожиткового мінімуму відповідного року, однак відповідач відмовив у задоволенні заявлених вимог. Позивач звертав увагу суду, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб в 2022-2024 є більшим від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб за 2018 рік, та оскільки розмір прожиткового мінімуму є основною складовою для визначення розміру посадового окладу, у позивача є право на перерахунок грошового забезпечення.

2. Стислий зміст заперечень відповідача

Військова частина НОМЕР_1 у відзиві на позовну заяву просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, вказуючи, що відповідно до п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, який набрав чинності 01 січня 2017 року, встановлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Відповідач зазначав, що згідно з Постановою КМУ №704 (в редакції Постанови КМУ №103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а застосування механізму визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати) на відповідний коефіцієнт буде суперечити вимогам Закону від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, оскільки передбачає застосування розміру мінімальної заробітної плати.

Військова частина НОМЕР_2 у відзиві на позовну заяву також просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, вказуючи, що з дня набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу - шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 (пункт 4 постанови №704 у попередній редакції). Однак, зазначена норма не може бути реалізована з огляду на те, що відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон №1774-VIII), який набрав чинності 01.01.2017, після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. Таким чином, згідно з Постановою КМУ № 704 (в редакції Постанови КМУ № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018 року, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Зазначене також є наслідком застосування статті 8 Конституції України, що закріплює ієрархію нормативно-правових актів, відповідно до якої закони мають вищу юридичну силу серед інших нормативно-правових актів. Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Довідково військова частина НОМЕР_1 є військовою частиною безпосереднього підпорядкування військовій частині НОМЕР_2 та входить до складу військових частин командування Сил територіальної оборони Збройних сил України. Військова частина НОМЕР_1 є окремо військовою частиною, зареєстрована в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним номером 26623810, з правовим статусом суб`єкта - без права юридичної особи. Тобто військова частина НОМЕР_1 є окремою військовою частиною, але не має статусу юридичної особи, у зв`язку з чим перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 . Відповідно до Рішення Міністра оборони України від 13.06.2022 року №12653/з про включення ІНФОРМАЦІЯ_1 до мережі розпорядників коштів та окремого доручення Міністра оборони України від 02.03.2022 року №248/1200 щодо надання права начальнику фінансового органу розпорядника коштів другого ступеня зараховувати військові частини на фінансове забезпечення до інших військових частин, доведеного листом №783/с від 04.07.2022 військову частину НОМЕР_1 , 01.07.2022 року, зараховано на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_2 .

3. Процесуальні дії по справі

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.12.2024 позовну заяву залишено без руху.

09.01.2025 від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку, обґрунтована тим, що позивач не був ознайомлений із грошовим атестатом при звільненні, який видається, зокрема у разі звільнення в запас або відставку з призначенням пенсії.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі 440/15587/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Ухвалою суду від 17.03.2025 залучено до участі у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, в якості другого відповідача Військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ). Розгляд справи постановлено розпочати спочатку.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 у період з 26.05.2022 по 11.08.2024 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наказами командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2022 №122 та від 11.08.2024 №248.

Так, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2022 №122 на підставі Указу Президента України №342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 призвано з 26 травня 2022 року нижчепойменованих військовозобов`язаних на військову службу за призовом під час мобілізації, призначено та наказано вважати такими, що з 26 травня 2022 року справи та посаду прийняли і приступили до виконання службових обов?язків за посадами, зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення: 3.1.майора ОСОБА_1 , офіцером групи сил підтримки в/ч НОМЕР_1 , ВОС-1101003, встановлено 15 тарифний розряд, оклад за посадою 3810 грн. на місяць, шпк "старший лейтенант" та наказано виплачувати щомісячну премію у розмірі 179% від посадового окладу та надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавку за вислугу років.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.08.2024 №248 майора ОСОБА_1 , колишнього офіцера групи сил підтримки штабу військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_2 , який перебуває у розпорядженні начальника регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 », призваного на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України №342/2022 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.05.2022 року №, звільненого наказом Начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 10.07.2024 №160 у запас за підпунктом "б" відповідно до пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов?язок і військову службу" (за станом здоров?я: за наявності інвалідності (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), наказано вважати таким, що справи та посаду здав і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Звільняється без права носіння військової форми одягу. З 11 серпня 2024 року виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та знято з усіх видів забезпечення. Вислуга років у Збройних Силах України становить: календарна 15 років 11 місяців 21 днів, пільгова 01 рік 07 місяців 04 дні, загальна 17 років 06 місяців 25 днів. Наказано виплатити майору ОСОБА_1 : - щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби у розмірі 0% від посадового окладу за період з « 01» по « 11» серпня 2024 року; - надбавку за особливості проходження служби у розмірі 0% від посадового окладу, з урахуванням окладу за військове звання та надбавки за вислугу років за період з « 01» по « 11» серпня 2024 року; - надбавку за вислугу років у розмірі 40% від посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням за період з « 01» по « 11» серпня 2024року; - відповідно до абзацу третього пункту 14 статті 101 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» грошову компенсацію за 21 (двадцять одну) добу невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 рік, 35 (тридцять п?ять) діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2023 рік та 40 (сорок) діб невикористаної щорічної основної відпустки за 2024 рік; - грошову компенсацію за 14 діб додаткової відпустки за 2022 рік, за 14 діб додаткової відпустки за 2023 рік та за 14 діб додаткової відпустки за 2024 рік як учаснику бойових дій передбачену статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", статтею 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пунктом 14 статті 10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"; - одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу», (військовослужбовцям, які звільняються з військової служби під час воєнного стану в тому числі за віком, за станом здоров?я тощо) за повних 26 місяців служби у розмірі 4% місячного грошового забезпечення; - грошову допомогу для оздоровлення за 2024 рік згідно наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260. Матеріальну допомогу для вирішення соціально - побутових питань у 2024 році відповідно до Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 не отримав. Постійним або службовим житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечувався. Підстава: витяг із наказу Начальника Регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (по особовому складу) від 10.07.2024 №160, рапорт майора ОСОБА_1 №7363 від 11.08.2024, припис №2520 від 11.08.2024, обхідний аркуш № 767 від 11.08.2024.

Позивач звернувся із заявою щодо надання інформації про виплату належних йому розмірів грошового забезпечення по факту звільнення 11.08.2024, за результатами опрацювання якої Військова частина НОМЕР_1 повідомила, зокрема, про те, що нарахування посадового окладу та окладу за спеціальним званням майору ОСОБА_1 здійснювалося виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.03.2018 у розмірі 1762,00 грн.

Учасниками справи визнається та обставина, що військова частина НОМЕР_1 є військовою частиною безпосереднього підпорядкування військовій частині НОМЕР_2 та входить до складу військових частин командування Сил територіальної оборони Збройних сил України. Військова частина НОМЕР_1 є окремо військовою частиною, зареєстрована в Єдиному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, за ідентифікаційним номером 26623810, з правовим статусом суб`єкта - без права юридичної особи. Тобто військова частина НОМЕР_1 є окремою військовою частиною, але не має статусу юридичної особи, у зв`язку з чим перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_2 .

Вважаючи протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства Оборони України щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення з 26.05.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 11.08.2024 без врахування відповідно розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 та "Про Державний бюджет України на 2024 рік" станом на 01.01.2024, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII) порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 40 Закону №2232-XII визначено, що гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 30.08.2017 прийняв постанову № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою затвердив, серед іншого, тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу (згідно з додатком 1).

Згідно з пунктом 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У додатку 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу. У додатку 14 до Постанови № 704 визначена схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

У пункті 4 Постанови № 704 - у первинній його редакції, яка діяла до набрання чинності Постанови № 103 - було передбачено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Примітка додатку 1 до Постанови № 704 у цьому зв`язку повторювала нормативні положення пункту 4, а саме: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.

Аналогічні за змістом положення містять примітки до додатків 12-14 Постанови № 704.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України ухвалив Постанову № 103 (чинна з 24 лютого 2018 року), пунктом 6 якої вніс зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Зокрема, у Постанові № 704 пункт 4 викладено в такій редакції: « 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 р., на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».

Отож на момент набрання чинності Постановою № 704 (1 березня 2018 року) пункт 4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.

Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.

Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 р. № 1644 і від 30 серпня 2017 р. № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень. ». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.

Проте, ще до ухвалення зазначеної постанови Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнав протиправним і скасував пункт 6 Постанови № 103.

Відтак з дати ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103.

Постановою КМУ № 481 від 12.05.2023, яка набрала чинності 20.05.2023, внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.".

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Виходячи із системного аналізу норм законодавства, суд зазначає, що до спірних правовідносин з 29.01.2020 (дати набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18) підлягають застосуванню положення пункту 4 Постанови № 704 у редакції до 24.02.2018, тобто у редакції, яка була чинна до набрання законної сили Постановою № 103.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 15 березня 2023 року у справі № 420/6572/22, від 23 травня 2023 року у справі № 380/22021/21, від 15 червня 2023 року у справі № 380/13603/21 та інших.

При цьому суд враховує, що у цих та інших постановах Верховного Суду підтримано правовий висновок, згідно з яким з 01 січня 2020 року положення пункту 4 Постанови №704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою №704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова величина для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", у осіб з числа військовослужбовців виникло право на перерахунок пенсії з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування пункту 4 постанови №704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

При цьому, встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 6 грудня 2016 року №1774-VIII обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів розрахованих, згідно з постановою №704, жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом саме на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02 серпня 2022 року у справі № 440/6017/21, від 19 жовтня 2022 року у справі № 400/6214/21, від 28 лютого 2023 року у справі №380/18850/21, від 06 квітня 2023 року у справі №380/10075/21.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи відповідача про те, що застосування механізму визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати) на відповідний коефіцієнт буде суперечити вимогам Закону від 6 грудня 2016 року №1774-VIII, оскільки передбачає застосування розміру мінімальної заробітної плати.

Суд також акцентує увагу на тому, що Кабінет Міністрів України не уповноважений та не вправі установлювати розрахункову величину для визначення посадових окладів із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили.

При цьому суд зважає на те, що пунктом 8 Прикінцевих положень Закону України від 23.11.2018 № 2629-VIII «Про Державний бюджет України на 2019 рік» було установлено, що у 2019 році для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів як розрахункова величина застосовується прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений на 1 січня 2018 року.

У свою чергу, Закон України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Закон України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» таких застережень щодо застосування як розрахункової величини для визначення, зокрема грошового забезпечення, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2018 року, на 2020 рік, на 2021 рік, на 2022 рік, на 2023 рік, не містять.

Тобто, положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704, прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року до 01.01.2020 - набрання чинності Законом № 294-IX не входили в суперечність із актом вищої юридичної сили, натомість з 01.01.2020 не відповідали акту вищої юридичної сили.

Отже, з огляду на визначені в частині третій статті 7 КАС України правила, а також враховуючи на те, що з 01.01.2020 положення пункту 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений законодавцем на відповідний рік, у тому числі для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів, до спірних правовідносин підлягає застосуванню пункт 4 постанови № 704 в частині, що не суперечить нормативно-правовому акту, який має вищу юридичну силу - Закону № 1082-ІХ із використанням для визначення розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через його збільшення на відповідний рік).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" визначено, що станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум на одну працездатну особу складає - 1762,00 грн.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 - 2102,00 грн (ст. 7 Закону № 294-IX).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 - 2270 грн (ст. 7 Закону № 1082-IX).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2022 - 2481 грн (ст. 7 Закону № 1928-IX).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2023 - 2684 грн (ст. 7 Закону № 2710-IX).

З викладеного слідує, що у період з 26.05.2022 по 19.05.2023 грошове забезпечення позивача мало обчислюватися із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2022 - 2481,00 грн, з 01.01.2023 - 2684 грн.

Суд зазначає, що доказів нарахування та виплати позивачеві грошового забезпечення з 26.05.2022 по 19.05.2023 з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022 та 01.01.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 не надано. Натомість у відзиві Військовою частиною НОМЕР_1 зазначено про застосування прожиткового мінімуму, визначеного законом на 01 січня 2018 року.

Також суд звертає увагу на те, що довідкою від 18.01.2025 №152629/9/14 про суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення, здійсненого Військовою частиною НОМЕР_2 (за військову частину НОМЕР_1 ) майора ОСОБА_1 за період з 01 червня 2022 року по 19 травня 2023 року підтверджено, що нарахування посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 здійснювалось виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.03.2018 у розмірі 1762,00 грн. При цьому у довідці зазначено, що розпорядником інформації стосовно нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 26.05.2022 по 31.05.2022 є ІНФОРМАЦІЯ_4 , на фінансовому забезпеченні якого знаходилась військова частина НОМЕР_1 у зазначений проміжок часу.

Підсумовуючи викладене, суд констатує, що Військова частина НОМЕР_2 , не здійснивши нарахування та виплату позивачу грошового забезпечення у період з 01.06.2022 по 19.05.2023 із визначенням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених станом на 01.01.2022 Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік, станом на 01.01.2023 Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік, діяла всупереч вимогам законодавства, допустивши протиправну бездіяльність.

У свою чергу підстави для перерахунку грошового забезпечення, в тому числі премії та грошової допомоги на оздоровлення, позивача за період з 20.05.2023 по 11.08.2024 із використанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2023, станом на 01.01.2024 відсутні, зважаючи на зміни, внесені Постановою №481 до Постанови №704.

Також відсутні правові підстави для визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача за період з 26.05.2022 по 31.05.2022, оскільки уповноваженим органом, яким здійснювалося нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення у цей період, був ІНФОРМАЦІЯ_4 , на фінансовому забезпеченні якого знаходилась військова частина НОМЕР_1 . Водночас суд зауважує, що дії, рішення та бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_5 не є предметом спору у цій справі.

Отже, позовні вимоги у вказаній вище частині задоволенню не підлягають.

Таким чином, з метою захисту порушених прав позивача, а також враховуючи перебування військової частини НОМЕР_1 на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_2 , суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 01.06.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»; зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення), за період з 01.06.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в період з 01.06.2022 по 19.05.2023 грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення), виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення (посадового окладу та окладу за військовим званням, щомісячних основних і додаткових видів грошового забезпечення), за період з 01.06.2022 по 19.05.2023, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя М.В. Довгопол