Справа № 320/22313/25
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ справа №320/22313/25

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Жука Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД СЛАВСАНТ»

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від

06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1,-

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД СЛАВСАНТ» (далі ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» /позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві (далі ГУ ДПС у м. Києві/відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податкові повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1 є протиправними та підлягають скасуванню, з підстав порушення відповідачем оформлення результатів перевірки, відсутність конкретних доказів щодо порушень та як наслідок складання акту перевірки на підставі припущень. Також позивач зазначає, що відповідачем було незаконно донараховано податок на прибуток та податок на додану вартість.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що податкові повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1 прийнято правомірно.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 12.06.2025.

03.06.2025 представником ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» подано до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

11.06.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні призначеному 12.06.2025 в режимі відеоконференції.

11.06.2025 представником ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» подано до суду клопотання про призначення експертизи.

12.06.2025 судове засідання не відбулося, у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи. Розгляд справи призначено на 26.06.2025, про що повідомлено сторін повістками про виклик.

12.06.2025 представником ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» подано до суду клопотання про вступ у справу як представника.

18.06.2025 представником ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» подано до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про участь у судовому засіданні призначеному 26.06.2025 в режимі відеоконференції.

26.06.2025 у розгляді справи оголошено перерву до 10.07.2025.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД СЛАВСАНТ» про призначення комп`ютерно-технічну експертизу.

08.07.2025 відповідачем подано до суду клопотання представника відповідача про виклик свідка - головного державного інспектора відділу перевірок у сфері будівництва управління податкового аудиту у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м. Києві Архипову Світлану Володимирівну.

10.07.2025 судове засідання не відбулося, у зв`язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

У підготовче засідання 10.07.2025 представники позивача та відповідача подали клопотання про проведення підготовчого засідання у порядку письмового провадження.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.07.2023 закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.08.2025.

28.08.2025 у розгляді справи оголошено перерву до 18.09.2025.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.08.2025 клопотання представника відповідача про виклик свідка - задоволено. Викликано в судове засідання призначене на 18.09.2025 для допиту в якості свідка головного державного інспектора відділу перевірок у сфері будівництва управління податкового аудиту у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м. Києві Архипову Світлану Володимирівну.

У судове засідання 18.09.2025 прибули представники позивача та відповідача, проте свідок не прибув за сімейними обставинами, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 16.10.2025.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 викликано в судове засідання призначене на 18.09.2025 для допиту в якості свідка головного державного інспектора відділу перевірок у сфері будівництва управління податкового аудиту у сфері матеріального виробництва Головного управління ДПС у м. Києві Архипову Світлану Володимирівну.

23.09.2025 представником ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» подано до суду клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні 16.10.2025 суд перейшов до подальшого розгляду справи у порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (, місцезнаходження юридичної особи: 04209, Україна, місто Київ, вулиця Лебединська, будинок 4), зареєстровано як юридичну особу 07.06.2018.

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» взято на податковий облік в органах державної податкової служби 07.06.2018 та перебуває на податковому обліку в ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДПС у м. Києві.

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» є платником податків з податку на прибуток приватних підприємств та податку; податку на додану вартість; податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді з/п; військового податку та єдиного соціального внеску.

Основним видом діяльності ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» за КВЕД є: 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням. Інші види діяльності: Оптова торгівля металами та металевими рудами, Оптова торгівля залізними виробами, водопровідним і опалювальним устаткованням і приладдям до нього, Оптова торгівля іншими проміжними продуктами, Неспеціалізована оптова торгівля, Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах, Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах, Виготовлення виробів із бетону для будівництва, Виготовлення виробів із гіпсу для будівництва, Виробництво бетонних розчинів, готових для використання, Виробництво сухих будівельних сумішей, Виготовлення виробів із волокнистого цементу, Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу, Різання, оброблення та оздоблення декоративного та будівельного каменю, Виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій, Виробництво радіаторів і котлів центрального опалення, Виробництво інших металевих баків, резервуарів і контейнерів, Кування, пресування, штампування, профілювання; порошкова металургія, Оброблення металів та нанесення покриття на метали, Механічне оброблення металевих виробів, Виробництво інших готових металевих виробів, н.в.і.у., Ремонт і технічне обслуговування готових металевих виробів, Організація будівництва будівель, Будівництво житлових і нежитлових будівель, Монтаж водопровідних мереж, систем опалення та кондиціонування, Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами, Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами, Діяльність посередників у торгівлі машинами, промисловим устаткованням, суднами та літаками, Діяльність посередників у торгівлі меблями, господарськими товарами, залізними та іншими металевими виробами, Діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами, Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, Діяльність посередників, що спеціалізуються в торгівлі іншими товарами, Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням, Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, Оптова торгівля хімічними продуктами, Оптова торгівля відходами та брухтом, Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, Вантажний залізничний транспорт, Вантажний автомобільний транспорт, Надання послуг перевезення речей (переїзду), Складське господарство, Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, Агентства нерухомості, Управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту, Діяльність у сфері архітектури, Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах, Технічні випробування та дослідження, Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, Надання в оренду вантажних автомобілів.

ГУ ДПС у м. Києві на підставі направлень від 21.10.2024 № 24796/26-15-07-01-01-18, №24795/26-15-07-01-01-18, № 24798/26-15-07-07-01, №24797/26-15-07-07-01, №24799//26-15-07-03-01, від 23.10.2024 №25248/26-15-24-02-05, виданих Головним правлінням ДПС у м. Києві та наказу Головного управління ДПС у м. Києві від 27.09.2024 № 6422-п «Про проведення документальної планової виїзної перевірки Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД СЛАВСАНТ» ()», проведено планову виїзну документальну перевірку Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД СЛАВСАНТ» з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 07.06.2018 по 30.06.2024, валютного - за період з 07.06.2018 по 30.06.2024, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за період з 07.06.2018 по 30.06.2024.

За результатами планової документальної виїзної перевірки ГУ ДПС у м. Києві складено Акт № 122692/Ж5/26-15-07-01-01-20/42202009 від 19.11.2024 р. про результати документальної планової перевірки ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» () (далі Акт).

Висновками Акту перевірки встановлено порушення ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» :

- п.п. 14.1.36, п.п 14.1.55, п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п. 44.1, п.44.2 ст.44, п.85.2 ст.85, п.п. 134.1.1 п.134.1. ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 4, п. 5, п. 10 НП(С)БО 11 «Зобовязання», п. 4 , п. 10, п. 29, п. 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти», ПСБО 12 «Фінансові інвестиції», ПСБО 28 «Зменшення корисності активів», п.5, п.7, п. 8, п. 21 П(С)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п. 9, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №9 "Запаси", ст. 1, п.1 та п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, П(С)БО 16 «Витрати», в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 6455746 грн., в тому числі: 2020 рік - 1299914 грн., 2021 рік - 3603417, 2022 рік - 1526746 грн.; рік 2023 - 19875 грн.; півріччя 2024 - 5794 гривень;

- п.п. 14.1.36, п. п. 14.1.71, п. п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185 п. 188.1 ст. 188, п.198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України від 02.12.2010, № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1344682 грн., в тому числі за січень 2021 року у сумі 557642 грн., за червень 2022 року у сумі 238956 грн., за січень 2024 року у сумі 153604 грн., за лютий 2024 року у сумі 180403 грн., за травень 2024 року у сумі 208730 грн., за червень 2024 року у сумі 5347 гривень;

- абз. г п.198.5 ст. 198, п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями, в результаті чого встановлено відсутність реєстрації податкових накладних на загальну суму ПДВ в розмірі 364110 гривень;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) та наказу Міністерства Фінансів України від 09.12.2011 № 1588,не подано та не своєчасно подано повідомлення про об`єкти оподаткування у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін, з помилками чи у неповному обсязі, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом;

- п. 49.2, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст.49, ст. 51, п. 70.16 ст. 70, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, р. III Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску» затвердженого наказом Мінфіну України від 13.01.2015 № 4, із змінами і доповненнями, а саме: 3 квартал 2022 року не вірно відображено ідентифікаційний номер фізичної особи, що призвело до зміни платника податку.

- пп 168.1.1 п.168.1, пп. 168.4.4 п.168.4 ст. 168, пп. «а» п. 176.2 ст. 176 з урахуванням ш. 164.2.20 п.164.2 ст.164, п. 167.1 ст. 167, пп. «а» п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, зі змінами, в результаті чого підприємством занижено зобов`язання по сплаті до бюджету податку на доходи фізичних осіб, в періоді, що перевірявся, на загальну суму суму 34161,51 грн., в т.ч. за листопад 2021 - 34161,51 грн.

На підставі висновків Акта перевірки ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.01.2025:

- за формою «Р» № 1, яким позивачу збільшено грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму у розмірі 1 680 854 грн., де 1 344 682, 00 грн. (податкове зобов`язання) та 336 172, 00 грн. (штрафні (фінансові) санкції);

- за формою «ПН» № 1, яким позивачу визначено суму штрафу у розмірі 3400, 00 грн. з податку на додану вартість;

- за формою «Р» № 1, яким позивачу збільшено грошового зобов`язання з податку прибуток на суму у розмірі 6 462 164 грн., де 6 455 746, 00 грн. (податкове зобов`язання) та 6 418, 00 грн. (штрафні (фінансові) санкції).

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ», в межах встановленого ПК строку, подано скаргу до ДПС на вказані вище податкові повідомлення-рішення.

Рішення ДПС № 9362/6/99-00-06-01-01-06 від 03.04.2025 року:

- скасовано ППР ГУ ДПС у м. Києві від 06.01.2025 № 1 в частині заниження податкових зобов`язань з податку на прибуток, внаслідок неврахування перевіркою заниження витрат від амортизації дисконту за 1 квартал 2023 року на суму 571 228 грн, за 2 квартал 2023 року на суму 607 223 грн, за 3 квартал 2023 року на суму 638 471 грн, за 4 квартал 2023 року на суму 678 266 грн, за 1 квартал 2024 року на суму 728 459 грн, за 2 квартал 2024 року на суму 774 362 грн, та у відповідній частині застосовані штрафні санкції, а в іншій частині зазначене ППР - залишає без змін;

- залишено без змін ППР ГУ ДПС у м. Києві від 06.01.2025 №№1,1; а скаргу - частково задоволено.

За результатами часткового скасування ППР від 06.01.2025 року № 1, ГУ ДПС у м. Києві винесено податкове повідомлення- рішення за формою «Р» від 08.04.2025 року № 1 на суму податкового зобов`язання податку на прибуток 5 959 003 гривень.

Вважаючи податкові повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1 протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України №2755-VI від 02.12.2010 (далі - ПК України).

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу. Порядок оформлення результатів перевірок, що проводяться контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та надання заперечень до них визначається Митним кодексом України.

Як встановлено вище, відповідачем проведено планову документальну виїзну перевірку ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (), за результатами якої складено Акт № 122692/Ж5/26-15-07-01-01-20/42202009 від 19.11.2024.

В подальшому, на підставі висновків Акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1, які є предметом оскарження в даній справі.

Так, щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1, суд зазначає наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1 податковим органом за порушення встановлені в Акту перевірки, а саме: п.п. 14.1.36, п. п. 14.1.71, п. п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185 п. 188.1 ст. 188, п.198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України від 02.12.2010, № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму у розмірі 1 680 854 грн., де 1 344 682, 00 грн. (податкове зобов`язання) та 336 172, 00 грн. (штрафні (фінансові) санкції).

Підпунктом 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України окреслено, що платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків.

Приписами п.п.16.1.4 п.16.1 статті 16 Податкового кодексу України на платника податків покладений обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У пп. 14.1.191. п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України передбачено, що постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Пп. 14.1.202 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України обумовлено, що продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Підпунктом 14.1.181 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За нормою п.п. а п.185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

За змістом п. 186.1 статті 186 Податкового кодексу України місцем постачання товарів є:

а) фактичне місцезнаходження товарів на момент їх постачання (крім випадків, передбачених у підпунктах "б" і "в" цього пункту);

б) місце, де товари перебувають на час початку їх перевезення або пересилання, у разі якщо товари перевозяться або пересилаються продавцем, покупцем чи третьою особою;

в) місце, де провадиться складання, монтаж чи встановлення, у разі якщо товари складаються, монтуються або встановлюються (з випробуванням чи без нього) продавцем або від його імені.

Унормуванням п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

За приписами п.п. «а» п.198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає в разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів.

За визначенням п. 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Податковий кредит звітного періоду відповідно до п. 198.3 статті 198 Податкового кодексу України визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 статті 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п.п.188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком:

-товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню;

-газу, який постачається для потреб населення;

- електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії.

Матеріалами справи встановлено, що 21.08.2020 між ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (Постачальник) та ТОВ трубний завод «СЛАВСАНТ» (Покупець) укладено договір № 2108/1 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Сировину, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Сировину і здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору встановлено, що кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Сировину, що передається за цим Договором, зазначається у Рахунках - фактурах Постачальника (надалі - Рахунки-фактури), які мають силу Специфікації, та видаються Постачальником на підставі замовлень Покупця складених у будь-якій зручній для нього формі (письмовим повідомленням, через засоби електронної пошти, телефонного зв`язку тощо) або в інших додатках до цього Договору та визначаються у видаткових накладних.

Відповідно до п.3.1 Договору загальна ціна цього Договору складає загальну вартість переданої Сировини, яка зазначена в усіх видаткових накладних.

Діюча ціна на момент відвантаження Сировини на умовах передплати Сировини, згідно пп.3.5.1. п.3.5 ст. 3 Договору, вказується у Рахунках-фактурах Постачальника та видаткових накладних (п. 3.2).

Відповідно до п.п. 3.4-3.5.2 Договору вартість пакування і тари входить у вартість Сировини, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах. Оплата Сировини проводиться на умовах передплати та на умовах відстрочення платежу в такому порядку: Передплата Сировини здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Сировини протягом 3-х (трьох) банківських днів віддати Рахунку-фактури; При відвантаженні Сировини Постачальником Покупцю без отримання попередньої оплати Покупець здійснює оплату отриманої Сировини та доставку на умовах відстрочення платежу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Сировини.

На виконання умов договору між сторонами підписано видаткові накладні, а саме: від 26.07.2021 № 5126 на суму 307 550, 75 грн.; від 27.06.2021 № 5128 на суму 329 197, 20 грн; від 29.07.2021 № 5126 на суму 334 100, 00 грн.; від 12.10.2021 № 7717 на суму 112 980, 00 грн.; від 19.10.2021 № 7972 на суму 3 115, 35 грн.; від 14.01.202 № 1032 на суму 279 400, 00 грн.; від 17.01.2022 № 1033 на суму 285 750, 00 грн; від 18.01.2022 № 1034 на суму 285 750, 00 грн.; від 19.01.2022 № 1035 на суму 290 120, 00 грн.; від 24.05.2023 № 4442 на суму 629 418, 00 грн.; від 30.05.2022 №4444 на суму 605 682, 00 грн.; від 30.05.2022 № 4445 на суму 622 766, 40 грн.; від 30.05.2022 № 4446 на суму 602 232, 00 грн.; від 11.06.2023 № 4454 на суму 606 924, 00 грн; від 11.06.2022 № 4455 на суму 611 560, 80 грн.

Оплата за поставку товару підтверджується наданими копіями платіжних інструкцій та карткою рахунку 361 щодо розрахунків з контрагентами за отриманні товарно-матеріальні цінності (ТМЦ), роботи, послуги.

16.10.2020 між ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (Постачальник) та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС» (Покупець) укладено договір № 1610/1 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар і здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору встановлено, що кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Сировину, що передається за цим Договором, зазначається у Рахунках - фактурах Постачальника (надалі - Рахунки-фактури), які мають силу Специфікації, та видаються Постачальником на підставі замовлень Покупця складених у будь-якій зручній для нього формі (письмовим повідомленням, через засоби електронної пошти, телефонного зв`язку тощо) або в інших додатках до цього Договору та визначаються у видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.1 загальна ціна цього Договору складає загальну вартість переданого Товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних.

Пунктом 3.2 встановлено, що діюча ціна на момент відвантаження Товару на умовах передплати Товару, згідно пп.3.5.1. п.3.5 ст. 3 Договору, вказується у Рахунках-фактурах Постачальника та видаткових накладних.

Згідно пп. 3.4-3.5.2 Договору вартість пакування і тари входить у вартість Товару, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах. Оплата Товару проводиться на умовах передплати та на умовах відстрочення платежу в такому порядку: Передплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Товару протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати Рахунку-фактури; При відвантаженні Товару Постачальником Покупцю без отримання попередньої оплати Покупець здійснює оплату отриманого Товару та доставку на умовах відстрочення платежу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Такий самий порядок, визначений в п. 3.5. Договору оплати транспортних послуг.

На виконання умов договору між сторонами підписано видаткові накладні, а саме: від 19.10.2020 № 858 на суму 371 413, 70 грн.; від 06.11.2020 №1087 на суму 374 622, 30 грн.; від 11.11.2020 № 1147 на суму 708 674, 74 грн.; від 01.12.2020 № 1761 на суму 336 932, 50 грн.; від 01.12.2020 № 1781 на суму 302 000, 00 грн.; від 02.12.2020 № 1762 на суму 305 081, 25 грн.; від 02.12.2020 № 1789 на суму 331 007, 10 грн.; від 03.12.20202 № 1745 на суму 362 400, 00 грн.; від 04.12.2020 № 1763 на суму 337 488, 75 грн.; від 04.12.2020 № 1790 на суму 321 871, 60 грн.; від 07.12.2020 № 1783 на суму 274 820, 00 грн.; від 08.12.2020 № 1746 на суму 362 400, 00 грн.; від 09.12.2020 № 1799 на суму 331 686, 60 грн.; від 09.12.2020 № 1782 на суму 325 133, 20 грн.; від 09.12.2020 № 1791 на суму 239 180, 00 грн.; від 11.12.2020 № 1787 на суму 350 195, 00 грн.; від 11.12.2020 № 1747 на суму 329 708, 50 грн.; від 14.12.2020 № 1578 на суму 385 206, 50 грн.; від 14.12.2020 № 1748 на суму 33 710, 00 грн.; від 15.12.2020 № 1749 на суму 328 470, 30 грн.; від 15.12.2020 № 1788 на суму 274 500, 00 грн.; від 16.12.2020 № 1771 на суму 322 740, 00 грн.; від 16.12.2020 № 1792 на суму 331 731, 90 грн.; від 17.12.2020 № 1750 на суму 331 988, 60 грн.; від 18.12.2020 № 1751 на суму 306 267, 60 грн.; від 18.12.2020 № 1784 на суму 306 077, 00 грн.; від 21.12.2020 № 1772 на суму 319 789, 70 грн.; від 17.12.2020 № 1786 на суму 312 430, 00 грн.; від 21.12.2020 № 1793 на суму 331 294, 00 грн.; від 22.12.2020 № 1752 на суму 348 416, 25 грн.; від 23.12.2020 № 1744 на суму 297 488, 75 грн.; від 23.12.2020 № 1795 на суму 290 750, 50 грн.; від 24.12.2020 № 1794 на суму 320 120, 00 грн.; від 24.12.2020 № 1796 на суму 331 445, 00 грн.; від 28.12.2020 № 1765 на суму 298 632, 30 грн.; від 28.12.2020 № 1797 на суму 332 200, 00 грн.; від 29.12.2020 № 1768 на суму 358 600, 00 грн.; від 30.12.2020 № 1770 на суму 358 274, 00 грн.; від 16.01.2021 № 283 на суму 390 553, 80 грн.; від 16.01.2021 № 284 на суму 326 800, 00 грн.; від 18.01.2020 № 246 на суму 356 779, 20 грн.; від 20.01.2021 № 253 на суму 397458, 00 грн.; від 21.01.2021 № 277 на суму 331 992, 50 грн.; від 21.01.2020 № 280 на суму 354 480, 00 грн.; від 22.01.2021 № 278 на суму 342 877, 50 грн.; від 24.01.2020 № 282 на суму 409 587, 00 грн. ; від 25.01.2020 № 279 на суму 347 214, 00 грн.; від 27.01.2021 № 307 на суму 412 945, 80 грн.; від 27.01.2021 № 282 на суму 369 250, 00 грн; від 27.01.2021 № 299 на суму 409 773, 60 грн.; від 28.01.2021 № 301 на суму 411 079, 80 грн.; від 29.01.2021 № 302 на суму 410 146, 80 грн.; від 29.01.2021 № 308 на суму 393 155, 00 грн.; від 03.03.2021 № 464 на суму 486 940, 74 грн.; від 05.03.2021 № 491 на суму 484 629, 42 грн.; від 09.03.2021 № 507 на суму 480 256, 04 грн.; від 09.03.2021 № 508 на суму 483 768, 34 грн.; від 05.05.2021 № 2262 на суму 616 936, 18 грн.; від 25.05.2021 № 2036 на суму 371, 12 грн.; від 27.05.2021 № 2155 на суму 12 999, 60 грн.; від 31.05.2021 № 2255 на суму 44 175, 00 грн.; від 31.05.2021 № 2261 на суму 618 329, 14 грн.; від 07.06.2021 № 2483 на суму 133 410, 90 грн.; від 08.06.2021 № 2540 на суму 352 431, 60 грн.; від 29.06.2021 № 3137 на суму 217 501, 75 грн.; від 30.06.2021 № 3166 на суму 53 582, 50 грн.; від 02.07.2021 № 3267 на суму 147 400, 11 грн.; від 03.08.2021 № 4668 на суму 110 561, 00 грн.; від 04.08.2021 № 5712 на суму 595 252, 00 грн.; від 09.08.2021 № 5713 на суму 589 568, 00 грн.; від 13.08.2021 № 5714 на суму 588 336, 00 грн.; від 13.08.2021 № 5715 на суму 95 220, 00 грн.; від 03.09.2021 № 5919 на суму 307 300, 50 грн.; від 08.09.2021 № 6119 на суму 88 072, 20 грн.; від 27.09.2021 № 7032 на суму 94 317, 75 грн.; від 08.10.2021 № 7608 на суму 168 800, 10 грн.; від 21.10.2021 № 8129 на суму 551 864, 88 грн.; від 22.10.2021 № 8260 на суму 548 869, 47 грн.; від 22.10.2021 № 8458 на суму 550 030, 24 грн.; від 23.10.2021 № 8270 на суму 550 392, 00 грн.; від 27.10.2021 № 8464 на суму 552 433, 36 грн.; від 27.10.2021 № 8475 на суму 553 337, 76 грн.; від 27.10.2021 № 8528 на суму 556 838, 10 грн.; від 29.10.2021 № 8690 на суму 553 828, 72 грн.; від 16.11.2021 № 9418 на суму 6 145, 25 грн.; від 19.11.2021 № 9535 на суму 259 471, 50 грн.; від 22.11.2020 № 9630 на суму 556 114, 00 грн.; від 16.12.2021 № 10822 на суму 583 950, 25 грн.; від 17.12.2021 № 10823 на суму 415 089, 50 грн.; від 26.06.2023 № 4940 на суму 20 493, 40 грн.

Факт передачі товару від Постачальника до Покупця підтверджується наданими до позовної заяви копіями товарно-транспортними накладними.

Оплата за поставку товару підтверджується наданими копіями платіжних інструкцій та карткою рахунку 361 щодо розрахунків з контрагентами за отриманні товарно-матеріальні цінності (ТМЦ), роботи, послуги.

Також, 05.01.2021 між ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (Постачальник) та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС» (Покупець) укладено договір № 0501/01 (далі Договір), за умовами якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупця Товар, а Покупець зобов`язується своєчасно прийняти Товар і здійснити його оплату на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору встановлено, що кількість, асортимент та розгорнута номенклатура Сировину, що передається за цим Договором, зазначається у Рахунках - фактурах Постачальника (надалі - Рахунки-фактури), які мають силу Специфікації, та видаються Постачальником на підставі замовлень Покупця складених у будь-якій зручній для нього формі (письмовим повідомленням, через засоби електронної пошти, телефонного зв`язку тощо) або в інших додатках до цього Договору та визначаються у видаткових накладних.

Відповідно до п. 3.1 загальна ціна цього Договору складає загальну вартість переданого Товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних.

Пунктом 3.2 встановлено, що діюча ціна на момент відвантаження Товару на умовах передплати Товару, згідно пп.3.5.1. п.3.5 ст. 3 Договору, вказується у Рахунках-фактурах Постачальника та видаткових накладних.

Згідно пп. 3.4-3.5.2 Договору вартість пакування і тари входить у вартість Товару, якщо інше не обумовлено в додаткових угодах. Оплата Товару проводиться на умовах передплати та на умовах відстрочення платежу в такому порядку: Передплата Товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у цьому Договорі або у Рахунках-фактурах в розмірі 100% вартості Товару протягом 3-х (трьох) банківських днів від дати Рахунку-фактури; При відвантаженні Товару Постачальником Покупцю без отримання попередньої оплати Покупець здійснює оплату отриманого Товару та доставку на умовах відстрочення платежу протягом 10-ти (десяти) календарних днів з моменту отримання Товару. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Такий самий порядок, визначений в п. 3.5. Договору оплати транспортних послуг.

На виконання умов договору між сторонами підписано видаткові накладні, а саме: від 28.04.2022 № 1754 на суму 740 350, 00 грн.; від 11.07.2022 № 3935 на суму 1 626 739, 10 грн.; від 13.07.2022 № 3934 на суму 777 548, 10 грн.; від 30.03.2023 № 1584 на суму 656 888, 10 грн.; від 30.03.2023 № 1585 на суму 657 107, 80 грн.; від 31.03.2023 № 1588 на суму 956 695, 20 грн.

Факт передачі товару від Постачальника до Покупця підтверджується наданими до позовної заяви копіями товарно-транспортними накладними.

Оплата за поставку товару підтверджується наданими копіями платіжних інструкцій та карткою рахунку 361 щодо розрахунків з контрагентами за отриманні товарно-матеріальні цінності (ТМЦ), роботи, послуги.

Суд зазначає, що відповідно до вимог Інструкції №291 за кредитом рахунку 361 «Розрахунки з покупцями» відображається сума платежів, які надійшли на рахунки підприємства в банківських установах, у касу та інші види розрахунків.

Отже, відповідно до оборотів по рахунку 361 "Розрахунки з покупцями" за січень 2020 по червень 2024 підтверджено в бухгалтерському обліку дохід за поставку товару від позивача його контрагентам: ТОВ трубний завод «СЛАВСАНТ» та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС».

Також в підтвердження реальності вчинення вказаних вище договорів поставки позивачем до матеріалів справи долучено копії повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться така діяльність, в яких зазначені складські та офісні приміщення, транспортні засоби, які знаходяться в користуванні ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» та Договори оренди складських приміщень, механізмів, спецтехніки, виробів і конструкцій, обладнання, тощо, які знаходилися в користуванні ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» .

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» задекларовано податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 294 909 688 гривень.

У той же час, як вбачається з акуту перевірки, перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 встановлено їх заниження на загальну суму на загальну 1344682 грн., в тому числі за вересень 2020 року у сумі 50792 грн., за жовтень 2020 року у сумі 88753 грн., за листопад 2020 року у сумі 5045 грн., за грудень 2020 року 512776 грн., за січень 2021 року у сумі 166933 грн., за лютий 2021 року 43775 грн., за березень 2021 року у сумі 22854 грн., за червень 2021 року у сумі 3395 грн., за липень 2021року у сумі 1104 грн., за серпень 2021 року у сумі 33079 грн., за вересень 2021 року у сумі 5090 грн., за жовтень 2021 року у сумі 26365 грн., за листопад 2021 року у сумі 20611 грн., за серпень 2022 року у сумі 364110 гривень.

Зокрема, в ході проведення перевірки встановлено, що в перевіряємому періоді ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» здійснював діяльність з реалізації продукції металопрокату, зокрема арматура, труба профільна, сталевий дріт, труба кругла, кутик, швелер, балка, смуга, квадрат сталевий, круг сталевий та інше.

В ході проведення перевірки проведено аналіз аналізу бази даних «Єдиний реєстр податкових накладних» (далі - ЄРПН) за перевіряємий період з 07.06.2018 по 30.06.2024 встановлено, що ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» здійснював реалізацію продукції металопрокату на адресу пов`язаних осіб, а саме: ТОВ ТРУБНИЙ ЗАВОД "СЛАВСАНТ" () та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДІВЕС" () за ціною нижчою ніж на інших платників податків з аналогічними умовами постачання, що не є пов`язаними особами.

Відповідно до баз даних ДПС засновниками ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» є ОСОБА_1 ) із часткою 40 % статутного капіталу, ОСОБА_2 ) із часткою 30 % статутного капіталу, та ТОВ ТРУБНИЙ ЗАВОД "СЛАВСАНТ" () із часткою 30 % статутного капіталу.

В свою чергу засновниками ТОВ ТРУБНИЙ ЗАВОД "СЛАВСАНТ" () є ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДІВЕС" () із часткою 50 % статутного капіталу та ТОВ "СПЕЦІНДУ СТРІЛ - ПАВЛОГРАД" () із часткою 50 % статутного капіталу.

Наведена вище інформація, на думку податкового органу, свідчить про пов`язаність ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» ТОВ ТРУБНИЙ ЗАВОД "СЛАВСАНТ" () та ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДІВЕС" ().

Враховуючи викладене вище, перевіркою встановлено, що сторони ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» та ТОВ ТРУБНИЙ ЗАВОД "СЛАВСАНТ" (), ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "ДІВЕС" () мають взаємну юридичну та фактичну залежність (пов`язаність осіб), що згідно з пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14 Кодексу не відповідає умові, за якої ринкова ціна - це ціна передачі (постачання). Таким чином, звичайна ціна не відповідає рівню ринкових цін.

На порушення п.п. 14.1.36, п. п. 14.1.71, п. п. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 185.1 ст. 185 п. 188.1 ст. 188, ПКУ ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» занижено суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 980 572 грн., в тому числі по періодам: за вересень 2020 року у сумі 50792 грн., за жовтень 2020 у сумі 88753 грн., за листопад 2020 у сумі 5045 грн., за грудень 2020 512776 грн., за січень 2021 у сумі 166933 грн., за лютий 2021 43775 грн., за березень 2021 у сумі 22854 грн., за червень 2021 у сумі 3395 грн., за липень 2021 у сумі 1104 грн., за серпень 2021 у сумі 33079 грн., за вересень 2021 у сумі 5090 грн., за жовтень 2021 у сумі 26365 грн., за листопад 2021 у сумі 20611 гривень.

Суд зазначає, що підпунктом 14.1.71 п. 14.1 статті 14 визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

За визначенням з п.п. 14.1.219 п.14.1 статті 14 Кодексу ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Собівартість - це витрати підприємства на виробництво (виробнича собівартість) та реалізацію (собівартість реалізації) власної продукції. Сума витрат на виробництво і реалізацію товару називається повною собівартістю. Собівартість формується безпосередньо на підприємстві і відображає індивідуальні витрати та умови виробництва, а також конкретні результати господарювання цього виробничого підприємства.

Статтею 10 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни. Ціни на товари, які призначені для реалізації на внутрішньому ринку України, установлюються виключно у валюті України, якщо інше не передбачено міжнародними угодами, ратифікованими Україною, та постановами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до статті 11 указаного Закону вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Верховний Суд у постанові від 28 березня 2024 року у справі №200/773/20-а сформував наступні висновки: "…Поняття "звичайна ціна", установлене підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України як ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу. Згідно з підпунктом 14.1.219 пункту 14.1 статті 14 ПК України ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах. Отже, ціна господарської операції, яка визначена сторонами у договорі, за загальним правилом та допоки не доведено зворотне, уважається такою, що відповідає рівню ринкових цін. Зі свого боку, ринковою ціною може бути: (1) договірна ціна за умови, що правочин відбувся на добровільній основі та обидві сторони є взаємно незалежними; (2) ціна, яка склалася на ринку ідентичних товарів у подібних економічних умовах. Тому, особа, яка уважає, що платник податків здійснював продаж самостійно виробленої продукції за цінами, нижчими за рівень ринкових цін, має право довести цю обставину, зважаючи на рівень ціни, яка склалася на ринку ідентичних товарів у подібних економічних умовах.

У практиці Верховного Суду сформований підхід, що мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує вимозі щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку, які є формою ведення господарської діяльності, то розумна економічна причина має бути наявною в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатись вчиненою в межах господарської діяльності платника та лише за таких умов платник податку має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.

Проте, варто зазначити, що у справі, що розглядається, особливо важливе значення має факт доведення реалізації самостійно виготовлених товарів за цінами, які не відповідають ринковим, й цей факт має доводити особа, яка вважає, що ціна товарів, визначена сторонами договору, не відповідає ринковим.

Проаналізувавши положення пункту підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України, де ключовим для правильного тлумачення та застосування є речення: "Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін".

Отже, перед тим як досліджувати наявність чи відсутність у спірних операціях ділової мети, насамперед необхідно дослідити питання доведеності контролюючим органом того факту, що ціна реалізації платником податків самостійно виготовлених товарів не відповідає звичайним/ринковим цінам, що, своєю чергою, може бути підставою для донарахування бази оподаткування і, як наслідок, підставою висновків про заниження платником податкових зобов`язань.

Саме на цьому і наголошувалося у постановах Верховного Суду від 05 січня 2021 року у справі №200/1718/20-а, від 05 січня 2021 року у справі №160/6018/19, від 14 вересня 2022 року у справі №200/12446/19-а, від 28 вересня 2022 року у справі №200/14542/19-а, у справі від 13 грудня 2022 року у справі №200/4957/20-а, від 25 травня 2023 року у справі №200/465/21-а від висновків у яких пропонувалося відступити.

Якщо узагальнити правовий висновок, сформований у зазначених постановах, то факт доведення реалізації самостійно виготовлених товарів/послуг за цінами, які не відповідають ринковим, покладається на особу, яка вважає, що ціна товарів (рoбіт, пoслуг), визначена сторонами договору, не відповідає ринковим. Тобто, oбoв`язoк доведення невідповідності ціни договору рівню звичайних цін покладається на контролюючий орган. Відсутність доказів звернення податкового органу до уповноваженого державного органу про отримання необхідної інформації свідчить про порушення відповідачем визначеної процедури з`ясування рівня звичайних цін.

У податковому законодавстві сформовано так звану "презумпцію ринкової ціни угоди", відповідно до якої сформована договірними сторонами ціна буде вважатися ринковою, допоки її невідповідність не буде доведено у встановленому порядку.

Отже, сформульована у підпункті 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України презумпція ринкової ціни угоди може бути спростована особою, яка вважає рівень договірної ціни нижчим за ринковий, і саме ця особа (у спірному випадку - контролюючий орган) має довести невідповідність ціни договору рівню ринкових цін.

Єдиним винятком, що виключає правило презумпції ринкової ціни угоди відповідно до підпункту 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Згідно з критеріями контрольованих операцій (підпункт 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України) такими операціями є операції виключно з нерезидентами, тоді як спірні у цій справі правочини відбулися між резидентами України.

При цьому, з`ясування рівня звичайних цін має відбуватись відповідно до визначеної процедури, а необхідна інформація - надаватись уповноваженим державним органом.

Відсутність доказів звернення податкового органу до уповноваженого державного органу про отримання необхідної інформації свідчить про порушення відповідачем процедури з`ясування рівня звичайних цін.

Процедура встановлення контролюючим органом не визначена окремими нормами податкового законодавства. Водночас, відповідно до пункту 13 Указу Президента України від 23 липня 1998 року №817/98 "Про деякі заходи з дерегулювання підприємницької діяльності", індикативні або звичайні ціни на товари (роботи, послуги) для застосування їх у податкових або митних цілях установлюються на підставі статистичної оцінки рівня цін реалізації таких товарів (робіт, послуг) на внутрішньому ринку України, яка проводиться уповноваженим державним органом у визначеному ним порядку. Індикативні або звичайні ціни не можуть встановлюватися органами виконавчої влади, які використовують їх для нарахування та стягнення податків і зборів (обов`язкових платежів) та неподаткових платежів, крім випадків відсутності статистичних даних про рівень цін на окремі види товарів (робіт, послуг).

Зазначений Указ був чинним на час виникнення спірних правовідносин (втратив чинність 08 жовтня 2022 року).

Це також підтверджується і самим податковим органом.

«…Так, у листі Державної фіскальної служби України від 13 жовтня 2016 року №22286/6/99-99-15-03-02-15 зазначено, що для отримання переліку офіційних джерел, які містять інформацію про ринкові ціни (ціни, що склалися на ринку товарів/послуг), контролюючому органу необхідно звертатися до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, як до головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує, зокрема, формування та реалізацію державної цінової політики та формування державної політики з контролю за цінами та державних органів статистики. Необхідність урахування саме офіційної інформації можна пояснити тим, що органи державної влади, які проводять статистичні дослідження та аналіз ринку, можуть надати узагальнену інформацію щодо середньої ціни продажу тих чи інших товарів усіма учасниками ринку…»,- про що вказано Верховним Судом в постанові від 09 квітня 2025 року по справі №320/3406/19.

Тобто, платник податку повинен довести причини формування цін, які не відповідають рівню ринкових, надаючи відповідні докази на підтвердження визначеної цінової політики у контексті наявності певних екoнoмічних вигoд лише після того, коли податковий орган у належний спосіб встановить, що договірна ціна дійсно не відповідає ринковій.

Під час розгляду даної справи податковим органом не надано належних та допустимих доказів того, що він звертався з запитами з метою встановлення, що договірна ціна встановлена у вище вказаних договорах дійсно не відповідає ринковій.

Відсутність доказів звернення податкового органу до уповноваженого державного органу про отримання необхідної інформації свідчить про порушення відповідачем визначеної процедури з`ясування рівня звичайних цін.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 14.08.2018 в справі № 2а-3564/09/1970.

Суд звертає увагу, що в Акті перевірки не встановлено, що задекларовані позивачем у звітні податкові періоди за січень 2020 по червень 2024 податкові зобов`язання з ТОВ трубний завод «СЛАВСАНТ» та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС» не відповідають обсягам постачання, зазначеним у видаткових накладних.

Також відповідачем не заперечується реальність та фактичне виконання вказаних договорів сторонами відповідачем не заперечується.

Суд зазначає, що відповідачем не досліджено в Акті перевірки істотні умови договорів постачання, в т.ч. якісні характеристики, умови оплати, умови поставки транспортування продукції.

У той же час, матеріали справи містять належним чином оформленні первинні документи, що підтверджують взаємовідносини повивача з ТОВ трубний завод «СЛАВСАНТ» та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС». Також матеріали справи місять належні докази придбання позивачем продукції, що була реалізована в подальшому з ТОВ трубний завод «СЛАВСАНТ» та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС» (контракт від 29.07.2020 № UA 20/327, митна декларація (форма МД-2) № UA 100120/2020/634140, контракт від 30.12.2020 № UA 20/662, митна декларація (форма МД-2) № UA 100120/2021/370000, договір від 14.08.2020 № 360 S 20, договір від 23.07.2020 № 2307/2020, договір поставки від 01.09.2020 № П-1295519/17/08, договір поставки від 29.10.2019 № 29/10/20/01-П та складені на їх виконання видаткові накладні, товарно-транспортні накладні).

Наявність в користуванні позивача складських та офісних приміщень, транспортних засобів підтверджується наданими ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» податковому органу повідомленнями про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться така діяльність.

Натомість, перевіркою встановлено юридичну залежність/пов`язаність позивача та покупцями ТОВ трубний завод «СЛАВСАНТ» та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС».

Приписами п.п. 14.1.159 п.14.1 статті 14 Податкового кодексу України окреслено, що пов`язані особи - юридичні та/або фізичні особи, відносини між якими можуть впливати на умови або економічні результати їх діяльності чи діяльності осіб, яких вони представляють, з урахуванням таких критеріїв, зокрема для юридичних осіб, як: одна юридична особа безпосередньо та/або опосередковано (через пов`язаних осіб) володіє корпоративними правами іншої юридичної особи у розмірі 20 і більше відсотків; одна і та сама юридична або фізична особа безпосередньо та/або опосередковано володіє корпоративними правами у кожній такій юридичній особі у розмірі 20 і більше відсотків; кінцевим бенефіціарним власником (контролером) таких юридичних осіб є одна і та сама фізична особа.

Суд зазначає, що вказані висновки ґрунтуються виключно на тому, що реалізація продукції позивачем з січня 2020 по червень 2024 що реалізація продукції здійснювалась підприємством позивача на підприємства, що мають спільних засновників та кінцевих бенефіціарних власників. Проте дана обставина сама по собі не є достатньою підставою для висновку про відсутність встановлених пп.14.1.219 п.14.1 ст.14 ПК України елементів, необхідних для визначення ринкової ціни. ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» є окремою юридичною особою та суду не надано доказів того, що підприємство входить до складу будь-яких фінансово-промислових груп. Вказана правова позиція була висловлена Верховним Судом в постанові від 05.01.2021 року по справі № 160/6018/19 (К/9901/25861/20)

Поряд з цим, суд звертає увагу, що джерелом такої інформації був виключно аналіз Єдиного реєстру податкових накладних баз даних АІС "Податковий блок". Проте, як зазначалось вище, співставлення даних податкової звітності з даними внутрішніх баз даних контролюючого органу як етапу контрольно-перевірочної роботи не передбачає здійснення податковим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства і аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, а тому нарахування податків не може ґрунтуватися тільки на даних, які містяться в інформаційних базах контролюючого органу, без врахування даних первинних документів.

Отже, відповідачем не доведено, що договірна ціна продажу позивачем власної продукції не відповідала рівню звичайних (ринкових) цін, і така невідповідність була встановлена шляхом дотримання суб`єктом владних повноважень процедури та вчинення дій, що визначені законодавством України. Також не спростовано, що при визначенні податкових зобов`язань з податку на додану вартість за операціями з поставки товарів власного виробництва підприємство виходило з договірних цін, встановлених сторонами договорів поставки та відповідають рівню звичайних цін.

Крім того, як зазначалось, податковий орган при встановлені даного порушення взагалі не проводив порівняльного аналізу цін при реалізації позивачем продукції власного виробництва, а тільки виходив з собівартості такої продукції.

За таких обставин, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача про заниження позивачем податку на додану вартість, з огляду на те, що такі твердження не ґрунтується на нормах законодавства.

Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1 не відповідає вимогам правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1, суд зазначає наступне.

Відповідно до даного податкового повідомлення-рішення від 06.01.2025 №1 податковим органом за порушення ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» вимог абз. г п.198.5 ст. 198, п. 201.1 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, із змінами і доповненнями накладено штраф у розмір 3 400, 00 грн.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до п. 189.1. Податкового кодексу України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

У пункті 200.1 статті 200 Податкового кодексу України окреслено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України).

Пунктом 15 Порядку заповнення податкової накладної, що затверджений наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року №1307, визначено, що у разі постачання товарів/послуг, база оподаткування яких, визначена відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, перевищує фактичну ціну постачання таких товарів/послуг (зокрема, якщо база оподаткування визначається виходячи із ціни придбання товарів/послуг, звичайної ціни самостійно виготовлених товарів/послуг або балансової (залишкової) вартості необоротних активів і перевищує суму постачання таких товарів/послуг, необоротних активів, визначену виходячи з їх договірної вартості, тобто ціна придбання /звичайна ціна/ балансова (залишкова) вартість перевищує фактичну ціну (договірну вартість) постачання), постачальник (продавець) складає дві податкові накладні: одну - на суму, розраховану виходячи з фактичної ціни постачання, іншу - на суму, розраховану виходячи з перевищення ціни придбання /звичайної ціни/ балансової (залишкової) вартості над фактичною ціною, або може скласти не пізніше останнього дня місяця, в якому здійснено такі постачання, зведену податкову накладну з урахуванням сум податку, розрахованих виходячи з перевищення бази оподаткування над фактичною ціною, визначених окремо за кожною операцією з постачання товарів/послуг.

У податковій накладній (в тому числі зведеній), яка складена на суму такого перевищення, робиться позначка відповідно до пункту 8 цього Порядку (15 - складена на суму перевищення бази оподаткування, визначеної відповідно до статей 188 і 189 Податкового кодексу України, над фактичною ціною постачання). Така податкова накладна отримувачу (покупцю) не надається. При цьому у рядках такої податкової накладної, відведених для зазначення даних покупця, постачальник (продавець) зазначає власні дані.

Матеріалами справи встановлено, що 03.08.2022 між ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (Покупець) та ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» () (Продавець) укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № Н.68-16.За вказаним Договором ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» придбано майнові права, що надавали право на реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту приймання-передачі квартиру (ключі) позивачу було передано 14.09.2022.

Судом витягу з реєстру майна встановлено, що право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 зареєстровано - покупцем 01.11.2022 року.

У той же час, перевіряючими згідно акту перевірки встановлено, що відповідно до бази ЄРПН ТОВ «СМАРТ СІТІ ІРПІНЬ» () на ТОВ «ТДСЛАВСАНТ» виписано наступні податкові накладні: від 15.08.2022 № 148, від 05.08.2022 № 145, від 04.08.2022 № 144 та від 11.08.2022 № 147 на загальну суму 2184660, 00 грн., в тому числі ПДВ 364 110, 01 грн.

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» податок на додану вартість по зазначеним податковими і накладним відображено у складі податкового кредиту Декларації з податку на додану'1 і вартість за серпень 2022 року на суму ПДВ 364 110 гривень.

Квартира обліковується на субрахунку 100 «Інвестиційна нерухомість» рахунку 10 «Основні засоби». Протягом перевіряємого періоду квартира в експлуатацію не вводилась та амортизаційні нарахування не здійснювались.

Податковий орган дійшов висновку, що по даній квартирі до перевірки надано Акт приймання-передачі квартири (ключів) Україна, Київська область, м. Ірпінь, « 14» вересня 2022 року, тобто дана квартира є готовим об`єктом, в якому зазначено, що квартира відповідає вимогам Договору, претензії стосовно її якості, складу, оздоблення, площі, планування Покупець до Продавця - не має. Тобто, з 2022 року квартира рахується на балансі та не використовується в господарській діяльності. Такі збиткові операції не призводять до отримання доходу, тобто не відповідають основному принципу господарської діяльності в контексті норм ПКУ (пп. 14.1.36 ПКУ).

А тому, на думку податкового органу, на порушення п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, абз. г п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189, Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого не нараховано податкові зобов`язання за серпень 2022 року на загальну суму 364 110 гривень.

Враховуючи викладене суд зазначає, що 18.11.2022 ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» прийнято наказ № 1/11 «Про початок ремонтних робіт», за яким з 01.01.2023 року було розпочато ремонт Квартири, за рахунок ТОВ «ТД СЛАВСАНТ».

Факт проведення ремонтних робіт підтверджується наявними в матеріалах справи копіями видаткових накладних, згідно яких позивачем придбавалися будівельні матеріали.

Наказом ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» № 01/04 від 30.04.2024 року «Про передачу в оренду» квартиру адресою - АДРЕСА_1 передано в оренду.

Договір оренди нерухомого майна з орендарем укладено 28.10.2024 року та від 20 грудня 2024 року відповідно до Інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 682754187.1 було отримано орендну плату.

Вказане вище свідчить про те, що використання придбаного майна в господарській діяльності ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» та отримання прибутку за рахунок такого використання відбулося у грудні 2024 року, що виключало у позивача обов`язок у перевіряємий період нараховувати податкові зобов`язання та складати податкові накладні у відповідності до приписів п. 198.5 ст. 198, п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України.

Таким чином, за відсутності необхідності нараховувати податкові зобов`язання та складати податкові накладні пов`язані з придбанням Квартири, підлягає скасуванню і податкове повідомлення-рішення від 06.01.2025 року № 1.

Щодо правомірності прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 08.04.2025 №1, суд зазначає наступне.

Відповідно до даного податкового повідомлення-рішення від 08.04.2025 №1 податковим органом за порушення ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» п.п. 14.1.36, п.п 14.1.55, п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п. 44.1, п.44.2 ст.44, п.85.2 ст.85, п.п. 134.1.1 п.134.1. ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 4, п. 5, п. 10 НП(С)БО 11 «Зобов`язання», п. 4 , п. 10, п. 29, п. 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти», ПСБО 12 «Фінансові інвестиції», ПСБО 28 «Зменшення корисності активів», п.5, п.7, п. 8, п. 21 П(С)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п. 9, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №9 "Запаси", ст. 1, п.1 та п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, П(С)БО 16 «Витрати», позивачу збільшено податкове зобов`язання податку на прибуток на суму 5 959 003 гривень.

Як було встановлено вище, згідно пп 14.1.36. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 14.1.55. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що дохід, отриманий з джерел за межами України, - будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Згідно пп. 14.1.202. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України продаж (реалізація) товарів - будь-які операції, що здійснюються згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами, які передбачають передачу прав власності на такі товари за плату або компенсацію незалежно від строків її надання, а також операції з безоплатного надання товарів. Не вважаються продажем товарів операції з надання товарів у межах договорів комісії (консигнації), поруки, схову (відповідального зберігання), доручення, довірчого управління, оперативного лізингу (оренди), інших цивільно-правових договорів, які не передбачають передачі прав власності на такі товари.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування для цілей податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до приписів пункту 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

У випадках, передбачених статтею 216 Цивільного кодексу України, платники податків мають право вносити відповідні зміни до податкової звітності у порядку, визначеному статтею 50 цього Кодексу.

Пункт 44.2. статті 44 Податкового кодексу України визначає, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» та Акціонерним Товариством «Перший Український Міжнародний Банк» укладено Кредитний договір № КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022 р. та отримано кредит 26.05.2022 р. за Державною програмою «Доступні кредити 5-7-9%»

Так, відповідно до п 1 Договору відповідно до умов, передбачених Договором, Банк надає Позичальнику Кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії, а Позичальник зобов`язується прийняти Кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити Плату за Кредит та повернути Банку Кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Договором, зокрема (але не виключно). Ліміт кредиту 17 000 000, 00 грн.

За умовами Кредитного договору, п. п. 1.1.7, строк кредитування становить до 24.05.2025 р. включно.

Згідно з п. 7 Порядку № 28 Державна підтримка надається з метою здешевлення вартості кредитів, що пов`язані із провадженням суб`єктами підприємництва господарської діяльності.

Відповідно до Розділу 1 Додатку № 1 до Кредитного договору № КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022 р. компенсаційна процентна ставка - процентна ставка за Кредитом, яка підлягає сплаті Позичальником за умови дотримання умов Програми «Доступні кредити 5-7-9%».

Згідно з п.п. 1.1.4 Договору процентна ставка, що нараховується Банком за користування Кредитом з дати укладення Договору на залишок заборгованості Позичальника за Кредитом та визначається за формулою:

Індекс UIRD (3 міс.) + 5% річних (на період дії воєнного положення на території України + 1 місяць після його припинення чи відміни)

де UIRD (Ukrainian Index of Retail Deposit Rates) - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 (три) місяці.

На дату підписання Договору розмір Базової процентної ставки складає 12,6% (дванадцять цілих шість десятих процентів) річних. Перегляд (автоматичне перерахування) Банком розміру Базової процентної ставки, з урахуванням зміни індексу UIRD (три міс.), має здійснюватися кожного календарного кварталу.

Згідно з п.п. 1.1.5 Договору компенсаційна процентна ставка 0% (нуль процентів) річних - на період строку дії воєнного стану в Україні протягом 1 (одного) місяця після його припинення або скасування; 5 % річних (пять процентів) річних - після завершення 1 (одного) місяця з моменту припинення або скасування воєнного стану та до дати припинення надання Фондом Позичальнику Державної підтримки за Програмою/ Державної допомоги на подолання наслідків COVID-19 (але не більше ніж 36 (тридцять шість) місяців з дати укладання цього Договору).

Згідно з п.п. 1.1.6 Договору спеціальна базова процентна ставка на дату підписання Договору становить 17,6% (Сімнадцять цілих шість десятих процентів) річних. У наступні періоди застосування змінюваної процентної ставки (наступні квартали).

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 задекларовано фінансовий результат до оподаткування (прибуток або збиток) визначений у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності показників: рік 2018 збиток у сумі 65,2 тис.грн.; 1 квартал 2019 збиток у сумі 15,7 тис.грн.; рік 2019 збиток у сумі 68 тис.грн.; рік 2020 прибуток у сумі 2306 тис.грн.; рік 2021 прибуток у сумі 637 тис.грн.; рік 2022 прибуток у сумі 939,2 тис.грн.; 2023 рік прибуток у сумі 1939,3 тис.грн.; півріччя 2024 прибуток у сумі 580,5 тис.гривень.

У той же час, перевіркою повноти визначення фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 встановлено заниження задекларованих показників фінансового результату до оподаткування (прибуток або збиток) визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності в загальній сумі 35 865,2 тис.грн., в в т.ч. за 2020 рік на суму 7221,7 тис.грн., за 2021 рік на суму 20019 тис.грн., за 2022 рік на суму 8481,9 тис.грн., за 2023 рік на суму 110,4 тис.грн., за півріччя 2024 року на суму 32,2 тис.гривень, в результаті занижено «Чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» по реалізації товарів за справедливою вартістю, не відображення фінансовий дохід (занижено дохід) від дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості, та не здійснювало амортизацію дисконту протягом строку користування на кожну наступну дату балансу, тобто занизило витрати та завищення «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)».

Зокрема, перевіркою відображених у рядку 2240 «Інші доходи» показників за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 у загальній сумі 702,1 тис. грн. на підставі таких документів: договорів, видаткових накладних, рахунків-фактур, банківських документів з додатками, платіжних документів, картки бухгалтерського рахунку 73 «Інші доходи», оборотно-сальдової відомості за відповідний період встановлено заниження показників у рядку 2240 «Інші доходи» встановлено їх заниження на загальну суму 7934856 грн. в т.ч. за 2022 рік на суму 7934856 гривень.

Так, з акту перевірки встановлено, що в ході проведення перевірки ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» встановлено отримання кредиту за Державною програмою «Доступні кредити 5-7-9%» від АЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ПЕРШИЙ УКРАЇНИСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» відповідно до Кредитного договору від 25.05.2022 № КНА-КЛ-17815.

ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» отримав кредитні кошти відповідно до умов Кредитного договору від 25.05.2022 № КНА-КЛ-17815 у сумі 17 000 000 грн. 26.05.2022. Дана операція відображена в бухгалтерському обліку наступними проводками Дт 601 Кт 311 на суму 17000000 гривень.

Відповідно до наведених вище умов Кредитного договору від 25.05.2022 № КНА-КЛ-17815 процентна ставка складає 0% (нуль процентів) річних , а термін дії Кредитного договору від 25.05.2022 № КНА-КЛ-17815 до 24 травня 2025 року включно.

Станом на 30.06.2024 року отримані кредитні кошти за Кредитним договором від 25.05.2022 № КНА-КЛ-17815 у сумі 17 000 000 грн. ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» не повертались.

Враховуючи вище наведене, податковий орган дійшов висновку, що дані фінансові зобов`язання є довгостроковим та підлягають дисконтуванню.

Враховуючи наведене вище, на думку податкового органу, позивачу в бухгалтерському обліку дані операцій необхідно відобразити наступним чином: визнано фінансовий дохід від дисконтування довгострокової кредиторської заборгованості по отриманим кредитним коштам на 30.06.2022 за кореспонденцією рахунків Дт 601 Кт 73 у сумі 8 962 205 грн.; амортизація дисконту за 3 квартал 2022 року на 30.09.2022 за кореспонденцією рахунків Дт 95 Кт 601 у сумі 495 481 грн.; амортизація дисконту за 4 квартал 2022 року на 31.12.2022 за кореспонденцією рахунків Дт 95 Кт 601 у сумі 531 869 грн.

Відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.

Відповідно до частини третьої статті 12-1 Закону № 996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Відповідно до пункту 6 П(С)БО 11 «Зобов`язання» зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до абзаців першого та восьмого пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Пунктом 7 П(С)БО 11 «Зобов`язання» передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Відповідно до пунктів 11, 12 П(С)БО 11 «Зобов`язання» поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.

Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

визначенням в абзаці дев`ятому пункту 4 цього ж П(С)БО сума погашення - не дисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Відповідно до пункту 10 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац десятий пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до пункту 4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого.

Фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента (пункт 10 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо) (пункт 29 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Відповідно до пункту 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

З аналізу зазначених норм законодавства висновується, що правила дисконтування із включенням суми дисконту до інших доходів поширюються на довгострокові зобов`язання. Оцінка зобов`язань за теперішньою вартістю (дисконтованою сумою майбутніх платежів) вимагається лише за наявності наступних умов: зобов`язання повинні бути довгостроковими; на них мають нараховуватися проценти.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2024 у справі № 160/10420/20.

Як було встановлено вище, за умовами Кредитного договору№ КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022 р. за Державною програмою «Доступні кредити 5-7-9%» (п.п. 1.1.7) строк кредитування становить до 24.05.2025 р. включно. Тобто, на даний Кредитний договір підпадає під визначення довгострокові зобов`язання.

Отже, довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що дисконтуванню піддягають довгострокові зобов`язання, в даному випадку отриманий кредит за Державною програмою «Доступні кредити « 5-7-9%», виданий на строк більше 1 року, також необхідно визначити доцільність здійснення дисконтування довгострокового зобов`язання підприємства, для чого потрібно враховувати умови під які наданий такий кредит.

При цьому, суть Державної програми «Доступні кредити « 5-7-9%» полягає у тому, що суб`єкт господарювання сплачує відсотки за кредит за зниженою процентною ставкою. Надання фінансової державної підтримки регулюється Порядком надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 р. № 28.

Даний порядок визначає умови, критерії та механізм надання фінансової державної підтримки суб`єктам підприємництва шляхом здешевлення вартості кредитів (п. 1 Порядку).

Відповідно до п. 14 Порядку компенсація процентів за кредитом, наданим суб`єкту підприємництва, здійснюється Фондом щомісяця. Сума компенсації процентів, що підлягає сплаті, розраховується як різниця між сумою нарахованих процентів за користування суб`єктом підприємництва кредитом протягом місяця із застосуванням базової процентної ставки та сумою нарахованих процентів за користування суб`єктом підприємництва кредитом протягом цього ж місяця із застосуванням компенсаційної процентної ставки, визначеної з урахуванням вимог пункту 13 цього Порядку.

Тобто, Держава в особі Фонду розвитку підприємництва компенсує банку різницю між базовою та компенсаційною ставкою, а, отже, довгострокові зобов`язання у підприємства перед банком виникають за базовою, а не пільговою компенсаційною процентною ставкою.

Зазначене підтверджується Довідкою від 23.01.2025 року № КНО-58.1.4/23 виданої AT «Перший Український Міжнародний Банк» про розмір базової процентної ставки на період дії кредитного Договору.

Суд звертає увагу, що отриманні позивачем кошти за Кредитним договором № КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022 підлягає поверненню з нарахованими процентами 25.05.2025. З вказаних підстав вказана позика не підлягає включенню до складу доходу позивача у звітному періоді. До того ж отримана позивачем позика, виходячи з положень п.4 П(С)БО 13 є «фінансовим зобов`язанням», а не «фінансовим активом» товариства, оскільки, Кредитним договором № КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022 передбачено зобов`язання позивача повернути отримані грошові кошти з нарахованими процентами.

Пунктом 1 П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», затверджені наказом Міністерства фінансів України №91 від 26.04.2000 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 17.05.2000 за №284/4505, встановлено, що Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 12 «Фінансові інвестиції» визначає методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про фінансові інвестиції, операції із спільної діяльності та її розкриття у фінансовій звітності.

Відповідач в акті перевірки посилається на приписи П(С)БО 12 «Фінансові інвестиції», проте, ним під час розгляду справи не доведено, що відображені позивачем в бухгалтерському обліку фінансові зобов`язання за Кредитним договором є фінансовою інвестицією.

Отже, з наведених вище положень П(С)БО 11 вбачається, що зобов`язання, які виникли на підставі Кредитного договору№ КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022, за своєю суттю відносяться до довгострокових зобов`язань. Тобто, такі зобов`язання в бухгалтерському обліку платника відображаються за теперішньою вартістю, а не за сумою погашення. При цьому, для погашення зобов`язання за Кредитного договору № КНА-КЛ-17815 від 25.05.2022 позивач повинен сплатити позикодавцю відповідно до умов договору суму основного боргу і нараховані відсотки.

При цьому, оскільки на час спірних правовідносин Національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено порядок (методологію) щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, позивач не мав обов`язку самостійно визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань, а контролюючий орган не мав права здійснювати розрахунок дисконтування за формулою, яка не міститься у нормативно-правових актах, які регулюють спірне питання.

Зі змісту акту перевірки вбачається, що контролюючим органом здійснено дисконтування грошових зобов`язань позивача за формулою PV = FV/(1 + i)n, де: FV - майбутня вартість; PV - теперішня вартість; і - ставка дисконтування (середня річна облікова ставка рефінансування НБУ); n - строк (число періодів).

Тобто, ефективною ставкою дисконтування відповідач уважає облікову ставку НБУ.

Водночас, виходячи зі змісту положень пункту Б5.1.1. МСФЗ-9, справедлива вартість довгострокової позики визначається шляхом використання ринкової ставки відсотка для подібного інструмента (з точки зору валюти, строку, типу ставки відсотка й інших чинників) із аналогічним кредитним рейтингом.

Тому, зважаючи на умови отриманого позивачем кредиту (з урахуванням валюти, строку та відсоткової ставки), для встановлення ринкової ставки щодо подібного фінансового інструмента треба використовувати показники, які враховують зазначені чинники.

Облікова ставка НБУ не враховує ці чинники з огляду на те, що відповідно до пункту 2 Положення про процентну політику НБУ, затвердженого Постановою Правління НБУ від 21.04.2016 № 277 (далі - Положення № 277), процентна політика НБУ - регулювання НБУ попиту та пропозиції на грошові кошти через зміну процентних ставок за своїми операціями з метою впливу на процентні ставки суб`єктів грошово-кредитного ринку та дохідність фінансових операцій.

Згідно з пунктами 16 та 17 Положення № 277 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) операційна мета процентної політики НБУ полягає в утриманні Українського індексу міжбанківських ставок для кредитів та депозитів овернайт у національній грошовій одиниці на рівні, близькому до рівня облікової ставки, у межах коридору процентних ставок за інструментами постійного доступу.

Український індекс міжбанківських ставок - розрахункове значення вартості гривневих грошових ресурсів на міжбанківському ринку України. Кредит овернайт (кредит до наступного дня) є операцією з рефінансування банків, що здійснюється НБУ (пункт 18 Постанови НБУ від 17.09.2015 № 615).

Таким чином, облікова ставка НБУ стосується: значення вартості гривневих грошових ресурсів на міжбанківському ринку; для кредитів до наступного дня та кредитів, які надаються НБУ іншим банкам.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.10.2025 у справі 640/13380/20.

Поряд з цим, суд звертає увагу, що керуючись розрахунком дисконтування довгострокового кредиту, за ставку дисконтування податковим органом обрано облікову ставку згідно даних НБУ у розмірі 25%, яка діяла в період з 03.06.2022 р.

У той же час, враховуючи те, що датою первісного визнання довгострокового зобов`язання є дата -26.05.2022 р. та виходячи зі сутності дисконтування, тобто розуміння реальної вартості грошей, на дату їх отримання є розуміння цінності грошей. Тому ставка дисконту має визначатися на дату виникнення довгострокового зобов`язання на 26.05.2022 р., на яку облікова ставка згідно даних НБУ становила 10%.

При цьому, застосована відповідачем, суб`єктом владних повноважень, формула не визначена національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку, відповідно до яких позивач здійснює ведення свого бухгалтерського обліку.

Разом з тим, стаття 1 Закону №996-XIV містить чітке розмежування понять національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку і міжнародні стандарти фінансової звітності, а частини 3 та 4 ст.12-1 Закону №996-XIV встановлюють, що саме суб`єкти господарювання самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності, то зважаючи на те, що національні стандарти (положення) бухгалтерського обліку не містять ні вказаної відповідачем у акті перевірки формули, ні методології обрахунку дисконтування, суд приходить до переконання, що застосування контролюючим органом такої формули дисконтування було здійснено неправомірно.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14.11.2024 року по справі №640/13251/19, в якій зазначено, що оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також відсутня будь-яка практика такого дисконтування, позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Верховний Суд в постановах від 21 липня 2021 року по справі № 160/5358/19, від 05 серпня 2022 року по справі № 640/8574/19, від 21 червня 2023 року по справі №640/9281/19 тощо) вказав, що національні та міжнародні стандарти є окремими документами, що визначають правила поведінки суб`єктів, які складають фінансову звітність. Визначення національних стандартів не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку в разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах. Отже, застосування контролюючим органом формули, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку, а передбачена Міжнародними стандартами бухгалтерського обліку, є протиправним. Оскільки національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, а також відсутня будь-яка практика такого дисконтування, позивач, як особа, облік якої не базується на міжнародних стандартах фінансової звітності, не зобов`язаний був визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки висновки акта перевірки про заниження податку на прибуток на у вказаній частині спростовуються нормами чинного законодавства та наявними матеріалами справи.

Також з Акту перевірки встановлено, що перевіркою відображених у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» показників за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 у загальній сумі 1 378 971,7 тисяч грн., встановлено, що на формування зазначеного рядка мало вплив віднесення до складу собівартості витрат на придбання товарів металопрокату (арматура, катанка, кутик, дріт, балка тощо) та супутніх послуг.

Зокрема, проведеною перевіркою рядка 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)» показників за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 у загальній сумі 1 378 971,7 тисяч грн., на підставі договорів, додатків до договорів, накладних, актів, рахунків - фактур, банківських документів з додатками, платіжних документів, карток бухгалтерських рахунків: 31 «Рахунки в банках», 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками»; 90 «собівартість реалізації» оборотно-сальдових відомостей, встановлено завищення задекларованого показника у рядку 2050 «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)».

Перевіркою встановлено завищення р. 2050 Звіту про фінансові результати «Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) », в загальній сумі 23 027 534 грн., в т.ч. за 2020 рік у сумі 4 403 900 грн., за 2021 рік у сумі 17 933 967 грн., за 2022ріку сумі 547 066 грн., за 2023 рік у сумі ПО 412 грн., за півріччя 2024у сумі 32 189 грн.

Судом встановлено, що між ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» (Замовник) та ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС» (Виконавець) укладено Договір № П-05/10 від 05.10.2021 р. на виконання робіт з промислової переробки.

Відповідно до п 1.1. Договору № П-05/10 від 05.10.2021 р. Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе зобов`язання виконати роботи з промислової переробки (далі - «Промпереробка») сталевої катанки (далі - «Матеріал») Замовника на своїх виробничих потужностях і виготовити з неї дріт (далі - «Продукція») в порядку та на умовах, встановлених даними Договором та додатками до нього, як невід`ємними частинами до нього. При цьому Замовник зобов`язується прийняти Продукцію та оплатити вартість виконаних робіт з Промпереробки Матеріалу та виготовленню Продукції в порядку та на умовах, встановлених даним Договором та додатками до нього.

Згідно з п. 5.1. Договору приймання Матеріалу за кількістю та якістю здійснюється за вагою нетто та документами, які супроводжують Матеріал:

- акт приймання-передачі Матеріалу на переробку,

- товарно-транспортна накладна,

- сертифікат якості заводу-виробника.

Згідно з п. 5.2. Договору приймання готової Продукції за кількістю (в тонах) та якістю здійснюється за товаросупровідними документами:

- акт надання послуг з переробки Матеріалу в готову Продукцію,

- звіт про перероблений Матеріал,

- сертифікат якості на готову Продукцію.

У п. 5.3. Договору зазначається, що Виконавець здійснює переробку отриманого Матеріалу в готову Продукцію при коефіцієнті технологічних втрат, який визначений у Додатку до Договору як максимальний для кожного виду та типорозміру готової Продукції.

На виконання умов даного договору позивачем надано належним чином оформлені копії первинних документів, а саме: акту приймання-передачі Матеріалу на переробку, акту надання послуг з переробки Матеріалу в готову Продукцію, звіту про перероблений Матеріал, на підставі яких в бухгалтерському обліку відображаються господарські операції щодо передачі Матеріалу Виконавцю, приймання готової Продукції Замовником, а також розрахунки Замовника з Виконавцем за виконані роботи.

Нормами пункту 135.4 статті 135 ПК України передбачено, що дохід від операційної діяльності визнається в розмірі договірної (контрактної) вартості, але не менш ніж сума компенсації, отримана в будь-які формі, в тому числі при зменшенні зобов`язань, та включає, зокрема дохід від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг, у тому числі винагороди комісіонера (повіреного, агента тощо); особливості визначення доходів від реалізації товарів, виконаних робіт, наданих послуг для окремих категорій платників податків або доходів від окремих операцій встановлюються положеннями цього розділу (підпункт 135.4.1).

Пунктом 137.1 статті 137 ПК України визначено, що дохід від надання послуг та виконання робіт визнається за датою складення акта або іншого документа, оформленого відповідно до вимог чинного законодавства, який підтверджує виконання робіт або надання послуг.

Крім того, згідно із положеннями пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті; інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Так, відповідно до підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об`єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2-140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

А саме, в силу припису пункту 138.2 статті 138 ПК України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За правилами пунктів 138.4, 138.6, 138.8 і 138.10 статті 138 зазначеного Кодексу визначено, що витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг, крім нерозподільних постійних загальновиробничих витрат, які включаються до складу собівартості реалізованої продукції в періоді їх виникнення, визнаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів, виконаних робіт, наданих послуг

Собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

Собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов`язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме:

прямих матеріальних витрат (тобто, вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу виготовленого товару, виконаної роботи, наданої послуги, придбаних напівфабрикатів та комплектувальних виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат);

прямих витрат на оплату праці (заробітну плату та інші виплати робітникам, зайнятим у виробництві товарів (виконанні робіт, наданні послуг), які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат)

амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку;

вартості придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг;

інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

В той же час до складу інших витрат включаються:

адміністративні витрати, спрямовані на обслуговування та управління підприємством;

витрати на збут, які включають витрати, пов`язані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг (серед них витрати: на пакувальні матеріали для затарювання товарів на складах готової продукції; на ремонт тари; на оплату праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; на рекламу та дослідження ринку (маркетинг), на передпродажну підготовку товарів; на відрядження працівників, зайнятих збутом; на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, пов`язаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); на транспортування, перевалку і страхування товарів, транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів підприємства; інші витрати, пов`язані зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг);

інші операційні витрати;

фінансові витрати,

інші витрати звичайної діяльності (крім фінансових витрат), не пов`язані безпосередньо з виробництвом та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Поряд з цим методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про витрати підприємства (зокрема, про їх склад) та її розкриття в фінансовій звітності врегульовані Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (далі - НП(с)БО 16), затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248).

Так, за змістом положень пунктів 11, 17 і 19 зазначеного НП(с)БО собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат.

До виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) включаються: прямі матеріальні витрати; прямі витрати на оплату праці; інші прямі витрати; змінні загальновиробничі та постійні розподілені загальновиробничі витрати.

Перелік і склад статей калькулювання виробничої собівартості продукції (робіт, послуг) установлюються підприємством.

Витрати ж, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.

Зокрема, витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг): витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції; витрати на ремонт тари; оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут; витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг); витрати на передпродажну підготовку товарів; витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом; витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів, пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона); витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки; витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування; витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства; витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства; інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.

Перелік витрат, що не враховуються при визначенні оподатковуваного прибутку, наведений у статті 139 ПК України.

Відповідно до затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 28.09. 2011 №1213 (що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 20.10.2011 за № 1215/19953) форми податкової декларації з податку на прибуток підприємства (що була чинною на період з 18.11.2011 по 24.01.2014), показник рядку 04 "Витрати, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування (рядок 05 + рядок 06)" обчислюється шляхом додавання показників наступних рядків декларації:

- рядку 05 "Витрати операційної діяльності", в тому числі: дані рядку 05.1 "Собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт, послуг)";

- рядку 06 "Інші витрати (сума рядків 06.1 - 06.5)", що відповідно включає дані окремих рядків 06.1 "Адміністративні витрати", 06.2 "Витрати на збут", 06.3 "Фінансові витрати відповідно до підпункту 138.10.5 пункту 138.10 статті 138 розділу ІІІ Податкового кодексу України", 06.04 "Інші витрати звичайної діяльності та інші операційні витрати", 06.05 "Від`ємне значення об`єкта оподаткування попереднього звітного (податкового) року (від`ємне значення рядка 07 Податкової декларації за попередній звітний (податковий) рік)".

Аналіз наведених вище норм статті 138 ПК України та НП(с)БО 16 дають підстави для висновків, що собівартість реалізації послуг складається з виробничої собівартості послуг, нерозподілених загальновиробничих витрат і наднормативних виробничих витрат.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 вересня 2023 року у справі № 813/744/14.

Так, матеріалами справи встановлено, що за умовами Договору від 05.10.2021 № П-05/10 на виконання робіт з промислової переробки Замовник (ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» ) доручає, а Виконавець (ТОВ «Торговий дім «ДІВЕС») приймає на себе зобов`язання виконати роботи з промислової переробки (далі- «Переробка») сталевої катанки (далі - «Матеріал») Замовника на своїх виробничих потужностях і виготовити з неї дріт (далі - «Продукція») в порядку та на умовах, встановлених даними Договором та додатками до нього, як невід`ємними частинами до нього. При цьому Замовник зобов`язується прийняти Продукцію та оплатити вартість виконаних робіт з Промпереробки Матеріалу та виготовленню Продукції в порядку та на умовах, встановлених даним Договором та додатками до нього. Кількість Продукції, отриманої при Промпереробці з переданого Матеріалу Виконавцю визначається на підставі видаткового коефіцієнту, узгодженого Сторонами в додатках до даного Договору. Приймання Матеріалу за кількістю та якістю здійснюється за вагою нетто та документами,

Відповідачем в Акті перевірки встановлено, що ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» до перевірки надано рахунок 23 «Виробництво» тільки у вартісному вираженні. Згідно усних пояснень головного бухгалтера, рахунок 23 на підприємстві ведеться тільки в вартісному вираженні.

Аналіз даного рахунку в кількісному та вартісному вираженні необхідний для відображення кількості переданого металопрокату на переробку та кількості отриманого з переробки металопрокату.

Крім того, на рахунку 28 «Товари» ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» відсутня повна розшифровка номенклатури товару, що не дає змоги ідентифікувати вид продукції.

В бухгалтерському обліку вище зазначені операції відображались наступним чином: Дт 283 Кт281;Дт231 Кт283;Дт231 Кт63;Дт281 Кт 231; Дт 90 Кт 281.

На думку контролюючого органу, ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» за період з 07.06.2018 по 30.06.2024 ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» завищено показники в рядку 2050 Звіту про фінансові результати "Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг)" на загальну суму 23 027 534 грн.

Водночас, дослідивши Акт перевірки та надані документи, судом встановлено, що посадовими особами контролюючого органу жодним чином не доведено та не обґрунтовано які саме показники покладенні в основу завищеної собівартості товару. А також за якими показниками та по якій формулі було здійснено обчислення собівартості товару.

Суд зазначає, що витрати на послуги з переробки безпосередньо пов`язані з доведенням Продукції до стану, в якому вона придатна для подальшої реалізації. Оскільки згідно умов Договору приймання Матеріалу Виконавцем здійснюється за кількістю на підставі акта приймання-передачі Матеріалу на переробку та приймання готової Продукції Замовником здійснюється за кількістю на підставі акта надання послуг з переробки Матеріалу в готову Продукцію і звіту про перероблений Матеріал, виконані роботи з переробки є прямими матеріальними витратами, оскільки відносяться безпосередньо до конкретного об`єкта витрат, а саме отриманої Продукції, отже, вартість виконаних робіт з переробки включається у собівартість Продукції.

Операції з переробки Виконавцем Матеріалу на Продукцію, тобто переробка сталевої катанки у дріт, є процесом перетворення одного виду товару на інший, тому для відображення у бухгалтерському обліку зазначених операцій та відображення витрат на їх здійснення Виконавцем підприємством застосовується субрахунок 231 «Основне виробництво».

Згідно НП(С)БО 9 «Запаси» та облікової політики підприємства одиницею аналітичного обліку запасів є найменування. Матеріал (сталева катанка) і Продукція (дріт) підприємством обліковуються на субрахунку 281.

Отже, формування собівартості Продукції, яка складається із собівартості Матеріалу та вартості виконаних робіт з переробки.

При цьому, матеріал, який передається на переробку та обліковується на субрахунку 281 «Товари», продовжує обліковуватися на балансі у Замовника, тому з субрахунку 281 «Товари» переноситься у дебет субрахунку 283 «Товари на комісії».

За дебетом субрахунку 231 «Основне виробництво» акумулюєтся вартість виконаних робіт з переробки та вартість, переданих в переробку Матеріалів кореспондуючи за кредитом з субрахунками: 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» та 283 «Товари на комісії» відповідно.

Надалі їх з кредиту субрахунку 231 «Основне виробництво» переносять у склад собівартості Продукції у дебет субрахунку 281 «Товари» і за дебетом субрахунку 281 «Товари» відображається сформована собівартість Продукції з урахуванням вартості Матеріалу та вартості робіт з переробки.

Вказане вище свідчить про те, що витрати на послуги переробки є прямими матеріальними витратами, які згідно з ПН(С)БО 16 «Витрати» відображаються у собівартості Продукції, а, отже, не є витратами періоду (витрати, які включаються до витрат у періоді їх виникнення), а є такими, що відображаються у складі собівартості реалізованої продукції.

Згідно п. 7 П(С)БО 16 «Витрати» витрати визнають витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Тому на дату реалізації продукції, робіт, послуг (тобто у період визнання доходу: Дт 36 Кт 70) визнають і витрати в сумі собівартості (Дт 90 Кт 28). Тобто до складу витрат собівартість потрапить у тому звітному періоді, коли відбулася реалізація продукції. Відтак, зазначені витрати впливають на фінансовий результат з відтермінуванням у часі.

За вказаних обставин, суд зазначає, що облік позивачем тих чи інших витрат у складі собівартості реалізованих послуг та витрат на збут здійснювався у відповідності до затверджених ним наказів з питань облікової політики, що не суперечило нормам статті 138 ПК України та НП(с)БО 16.

Дослідивши наявні у матеріалах справи первинні та інші документи, судом визнано подані позивачем документи достатніми для підтвердження ведення ТОВ «ТД СЛАВСАНТ» бухгалтерського та податкового обліку доходів і витрат (зокрема, в частині їх класифікації та складу) від здійснення операцій з надання послуг з переробки давальницької сировини з дотриманням та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Таким чином, суд дійшов висновку, що висновки відповідача про порушення позивачем норм п.п. 14.1.36, п.п 14.1.55, п.п.14.1.202 п.14.1 ст.14, п. 44.1, п.44.2 ст.44, п.85.2 ст.85, п.п. 134.1.1 п.134.1. ст. 134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 4, п. 5, п. 10 НП(С)БО 11 «Зобовязання», п. 4 , п. 10, п. 29, п. 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти», ПСБО 12 «Фінансові інвестиції», ПСБО 28 «Зменшення корисності активів», п.5, п.7, п. 8, п. 21 П(С)БО № 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290, п. 9, Положення (стандарт) бухгалтерського обліку №9 "Запаси", ст. 1, п.1 та п. 2 ст. 3, п. 1, п. 2, п. 5 ст. 9 Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV, П(С)БО 16 «Витрати» та податкове повідомлення-рішення від 08.04.2025 №1 є необґрунтованими, протиправними, і тому підлягають скасуванню.

VI. Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 30280,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №255 від 29.04.2025.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, судовий збір у сумі 30280,00 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 06.01.2025 №1, №1 та від 08.04.2025 №1.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД СЛАВСАНТ» (03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, оф. 303, ) судовий збір у розмірі 30 280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуленка, 33/19, )

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.