Справа № 160/32238/24
Суддя: Іванов С.М.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

25 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/32238/24

Головуючий суддя І інстанції Боженко Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровської митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 в адміністративній справі №160/32238/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейлі фрукт» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дейлі фрукт» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110130/2024/000323/1 від 15.10.2024 р;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000724 від 15.10.2024 р.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Дейлі фрукт» було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товару від 15.10.2024 року №UA110130/2024/000323/1.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 15.10.2024 року №UA110130/2024/000724

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровська митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірні рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для їх скасування.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 10 січня 2024 року позивач як покупець та VEDI GIDA SANYI VE TICARET LTD STI (далі Продавець, а спільно - Сторони) як продавець уклали Контракт №23, яким узгоджено постачання покупцю продукцію згідно інвойсів.

26 серпня 2024 року Продавець виставив позивачу проформа-інвойс №2024-25 на загальну суму 60200,00 доларів, згідно якого запропоновано до постачання:

1) свіжий гранат 20445 кг 20445,00 доларів США;

2) свіжий гранат 20445 кг 20445,00 доларів США;

3) лимон 16091,66 кг 19310,00 доларів США.

08 жовтня 2024 року Продавець виставив позивачу Інвойс №VD0149 (далі Інвойс) на суму 20445,00 доларів США з поставки свіжого гранату.

Згідно платіжної інструкції в іноземній валюті від 26.08.2024 року №51 позивач сплатив Продавцю 60200,00 доларів США з призначенням платежу: передплата згідно Контракту, інвойсу від 26.08.2024 року 2024-25.

Також в матеріалах справи наявні сертифікат якості, фітосанітарний сертифікат, транспортні документи та матеріали щодо повернення другої партії гранату, поставку яких погоджено проформа-інвойсом.

14 жовтня 2024 року позивачем подано до митного оформлення митну декларацію № 24UA86U9 з поставки гранату, до митної декларації додано:

- сертифікат якості від 08.10.2024 року;

- рахунок-фактура (інвойс) - VD0149 від 08.10.2024 року;

- автотранспортна накладна б/н від 09.10.2024 року;

- супровідний документ 24TR7940 від 09.10.2024 року;

- фітосанітарний сертифікат EC/TR А 5776592 від 09.10.2024 року;

- сертифікат про походження товару ММ 880718 від 08.10.2024 року;

- платіжний документ від 26.08.2024 року №51;

- контракт №23 від 10.01.2024 року;

- договір про надання послуг митного брокера 0052т від 13.10.2022 року;

- заява декларанта VD0149 від 08.10.2024 року;

- платіжка фітосанітарам від 20.05.2024 року;

- копія митної декларації країни відправлення 2433010ЕХ00191006 від 09.10.2024 року.

Відповідачем застосовано процедуру консультації та запропоновано надати додаткові документи. Листом від 15.10.2024 року №15/10-01 позивач повідомив про відмову від подання додаткових документів.

15 жовтня 2024 року відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2024/000323/1 щодо митної декларації №24UA86U9 та скориговано митну вартість товару в сторону збільшення, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110130/2024/000724 від 15.10.2024 р.

Не погодившись з рішеннями про коригування митної вартості товару та карткою відмови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача прийняті без урахування усіх обставин та без дотримання норм чинного законодавства, що вказує на їхню протиправність, в зв`язку з чим останні підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).

Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості були висновки відповідача про те, що:

- за ЕМД № 24UA86U9 від 14.10.2024 товари постачаються на підставі зовнішньоекономічного договору від 10.01.2024 № 23, укладеного між ТОВ "ДЕЙЛІ ФРУКТ" та компанією VEDI GIDA SANAYU VE TICARET LTD STI (Туреччина). Рахунком від 08.10.2024 № VD0149 визначені умови оплати. Переклад документу не надано, згідно даних google перекладача, фраза «odeme sekli: mal mukabili» має переклад: «умови оплати: оплата проти товарів». Це означає, що оплата за товар здійснюється безпосередньо при відвантаженні без відстрочення такого платежу. Підп. 4.2 п.4 договору від 10.01.2024 № 23 «Термін та умови оплати» визначено: що умови оплати за товар в першу чергу визначаються умовами інвойсу. Тобто за товар мала бути здійснена передплата. Аналогічне посилання на вказану фразу «mal mukabili» також присутня у наданій копії митної декларації країни відправлення від 09.10.2024 № 24330100EX00191006. До митного контролю не надано платіжних документів, надання яких передбачено ч.2 ст.53 МКУ;

- надана сканована копія товаротранспортної накладної від 09.10.2024 № б/н містить посилання на інвойс VD0149 від 08.10.2024, який до митного оформлення не надавався та не кореспондується з іншими товаросупровідними документами;

- до того ж надана копія митної декларації країни відправлення від 09.10.2024 № 24330100EX00191006 містить посилання на комерційний документ E-Fatura від 08.10.2024 № V 217/1, який не відповідає номеру E-Fatura від 08.10.2024 № VD0149, наданого до митного оформлення. Документ E-Fatura від 08.10.2024 № V 217/1 декларантом додатково не надавався;

- у наданій до митного оформлення Е-фактура від 08.10.2024 № VD0149, зазначені умови поставки DAP Dnipro. Документи, що підтверджують договірні відносини між перевізником та продавцем, не надано;

- відповідно до інформації митної декларації експорту від 09.10.2024 №24330100EX00191006 - 20,445.00 дол.США, статистична - 15,445.00 дол.США. Таким чином різниця в сумі 5000,00 дол.США свідчить про розмір витрат на транспортування товару від місця завантаження - MERSIN (Туреччина) до місця призначення в Україні. У наданому до митного оформлення транзитному документі від 09.10.2024 № 24TR7940 зазначено, що оцінюваний товар на а/м № 31MAZ96/ 31MAZ97 перевезено через наступні країни - Туреччина, Болгарія, Румунія, Україна. Разом з тим, імпортером не підтверджено числові значення витрат на доставку товару, а також те, що оплату транспортних витрат покладено на експортера.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками, з огляду на наступне.

Як видно з матеріалів справи, в рішенні про коригування митної вартості наявна графа 18 «подані документи», в якій згадується такий документ: код документа 3002 (тобто, Платіжний документ, що підтверджує вартість товару) від 26.08.2024 року №51, що також відображено в доповненні №1 до МД № 24UA86U9.

Таким чином, твердження відповідача про відсутність платіжних документів не відповідає дійсності.

При цьому визначений порядок розрахунків, а також обставини здійснення таких розрахунків не характеризують митну вартість, оскільки така підтверджується відомостями про вартість товару, а не про порядок сплати такої вартості.

Відповідно, незалежно від того чи належним чином сторони розрахувалися між собою, ця обставина не змінює визначену вартість поставки та, відповідно, фактурну митну вартість товару, яка підтверджується в першу чергу контрактом, рахунком на оплату та платіжним документом.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.03.2019 року по справі №809/278/17, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Щодо відсутності перекладу, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що докази вимоги відповідача до позивача здійснити переклад відповідного документу відсутні. Згідно матеріалів консультацій відповідач вимагав лише надати такий документ в цілому.

Окрім цього, як видно зі спірного рішення, відсутність перекладу не завадила йому оцінити документ змістовно, в т.ч. висунути на підставі самостійного перекладу зауваження.

Сам відповідач також не надав змістовних пояснень щодо значення цих документів для цілей перевірки митної вартості товару, не вказав підстав неможливості визначення митної вартості товару без відповідної інформації.

Що стосується посилань відповідача на те, що надана сканована копія товаротранспортної накладної від 09.10.2024 № б/н містить посилання на інвойс VD0149 від 08.10.2024, який до митного оформлення не надавався та не кореспондується з іншими товаросупровідними документами, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно зі спірного рішення про коригування митної вартості, в останньому наявна графа 18 «подані документи», в якій згадується такий документ: VD0149 від 08.10.2024 року. Тобто, розбіжність стосується п`ятої цифри (3 та 4 відповідно).

Водночас, в цьому ж спірному рішенні згадується «лист від продавця від 15.10.2024 року №2024/1, який позивачем надано. Згідно цього листа в товаросупровідних документах (тобто, в ТТН) наявна описка, продавець просить вважати правильним таке посилання на інвойс: VD0149.

Тобто, відповідач мав у розпорядженні доказ на спростування відповідної помилки, який унеможливлює будь-яке інше тлумачення наданих документів.

Сам відповідач також не надав змістовних пояснень щодо значення цих документів для цілей перевірки митної вартості товару, не вказав підстав неможливості визначення митної вартості товару без відповідної інформації.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведене зауваження відповідача є необґрунтованим.

Що стосується посилань відповідача на те, що надана копія митної декларації країни відправлення від 09.10.2024 № 24330100EX00191006 містить посилання на комерційний документ E-Fatura від 08.10.2024 № V 217/1, який не відповідає номеру E-Fatura від 08.10.2024 № VD0149, наданого до митного оформлення, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, позивачем до відповідача були надані пояснення, в яких зазначено, що в експортних деклараціях № 2433010EX00191006 та № 24330100EX00191019 коди E-Fatura V 217/1 та V 215/1 відповідно зазначені в графі 44 є унікальними ідентифікаційним номером експортної поставки в межах Турречини.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведена обставина поза розумним сумнівом пояснена листом продавця від 15.10.2024 року №2024/2, який був у розпорядженні відповідача, адже згадується у графі 18 спірного рішення.

В свою чергу, сам відповідач також не надав змістовних пояснень щодо значення цих документів для цілей перевірки митної вартості товару, не вказав підстав неможливості визначення митної вартості товару без відповідної інформації.

Отже, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що наведене зауваження відповідача є необґрунтованим.

Що стосується посилань відповідача про те, що у наданій до митного оформлення Е-фактура від 08.10.2024 № VD0149, зазначені умови поставки DAP Dnipro, а документи, що підтверджують договірні відносини між перевізником та продавцем, не надано, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Як видно з матеріалів справи, поставка товару позивачу здійснювалась на умовах DAP Dnipro.

Згідно Правилами Інкотермс 2010 DAP (Delivered At Place Постачання у місце призначення), продавець несе ризики за вантаж до його доставки до місця призначення. Умова може застосовуватись до будь-якого способу перевезення. За умовами DAP відправник вантажу передає товар одержувачу готовим до розвантаження в кінцевому пункті призначення.

Отже, транспортні витрати покладені на продавця, в той час як для позивача такі витрати не існують, а тому не впливають на митну вартість товару окремо, адже фактично включені у ціну товару.

Що стосується посилань відповідача на те, що імпортером не підтверджено числові значення витрат на доставку товару, а також те, що оплату транспортних витрат покладено на експортера, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки за наявними умовами поставки позивач не має транспортної складової митної вартості поставленого товару. В свою чергу перевірка обставин вартості таких товарів, яка вплинула лише на продавця, не має юридичного значення для перевірки митної вартості поставленого товару, оскільки фактично вже включена самим продавцем в ціну товару.

З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності прийняття відповідачем спірних рішень та необхідності їх скасування.

Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської митниці залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 в адміністративній справі №160/32238/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова