Справа № 640/2783/19
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

25 грудня 2025 р. Справа № 640/2783/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2019 року до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в період з 13 грудня 2018 року по 19 грудня 2018 року посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" за червень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" за липень-серпень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар інженірінг" за січень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт від 27 грудня 2018 року, у якому йдеться про такі виявлені в ході перевірки порушення:

- пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198, пункту 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 93 847 гривень, у тому числі за червень 2016 року на суму 11900 гривень, за липень 2016 року на суму 22731 гривень, за серпень 2016 року на суму 4050 гривень, за січень 2017 року на суму 55166 гривень;

- пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, оскільки не надано документів до перевірки.

29 січня 2019 року відповідачем на підставі згаданого вище акту перевірки винесено податкові повідомлення-рішення:

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 117309 гривень (в тому числі 93847 гривень - за податковими зобов`язаннями, 23462 гривень - за штрафними санкціями);

- № , яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 гривень за порушення товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

Представник позивача не погоджується з такими податковими рішеннями, у зв`язку із чим звернувся до суду з позовом щодо визнання їх протиправними та скасування.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

25 березня 2019 року представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в період з 13 грудня 2018 року по 19 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з питань дотримання вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" за червень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" за липень-серпень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар інженірінг" за січень 2017 року.

За результатами перевірки складено акт № 1290/26-15-14-04-03/31841036 від 27 грудня 2018 року, у якому йдеться про такі виявлені в ході перевірки порушення: пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198, пункту 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 93 847 гривень, у тому числі за червень 2016 року на суму 11900 гривень, за липень 2016 року на суму 22731 гривень, за серпень 2016 року на суму 4050 гривень, за січень 2017 року на суму 55166 гривень; пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, оскільки не надано документів до перевірки.

На підставі згадуваного акта перевірки Головним управлінням ДФС у м. Києві прийнято оскаржувані у цій справі податкові повідомлення-рішення.

Як зазначив представник відповідача далі, відповідно до статті 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або зобов`язані з предметом перевірки.

Пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з пунктом 44.6 статті 44 Податкового кодексу України у разі, якщо до закінчення перевірки або у терміни визначені в абзаці 2 пункту 44.7 цієї статті платник податків не подає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Так, в порушення пункту 85.2 пункту 85.4 статті 85 Податкового кодексу України посадовими особами товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" Головному управлінню ДФС у м. Києві первинних документів надано не було.

21 грудня 2018 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" до Головного управління ДФС у м. Києві надійшла копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у якій йшлося про те, що 19 грудня 2018 року, тобто на п`ятий день перевірки, до Шевченківського управління поліції із письмовою заявою звернулася бухгалтер товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" про те, що невстановлена особа, знаходячись у підземному переході, викрала у неї сумку з гаманцем, грошима, а також з документами, які стосуються взаємовідносин товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна", товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг". Час внесення відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування - 16:42:25 год 19 грудня 2018 року.

Також у відзиві зазначено, що по контрагентам-постачальникам товариствам з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", "Селінкс Україна", "Інгвар Інженірінг" встановлено неможливість фактичного здійснення господарських операцій з надання послуг товариству з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс", а зазначені господарські операції фактично не відбувалися.

У зв`язку з чим податкові накладні, на думку контролюючого органу, виписані товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс", не мають юридичної сили первинних документів, а тому позивач неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

За наведених обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

05 квітня 2019 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, у якій додатково наведено аргументи щодо задоволення позовних вимог.

13 грудня 2022 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя та невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його провадженні, до Київського окружного адміністративного суду.

Законом України від 16 липня 2024 року № 3863-IX "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" внесено зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825-IX від 13 грудня 2022 року та викладено цей пункт у новій редакції.

Серед іншого новою редакцією зазначеного пункту передбачено таке.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На виконання вищевказаних законодавчих приписів адміністративна справа № 640/2783/19 передана для розгляду та вирішення до Вінницького окружного адміністративного суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 10 березня 2025 року адміністративну справу прийнято до провадження.

Копія ухвали від 10 березня 2025 року направлялася на адресу позивача, що зазначена у позовній заяві, проте до суду повернувся поштовий конверт із зазначенням причини повернення - "адресат відсутній за вказаною адресою" (на довідці про причини повернення поштового конверту зазначено день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження).

Відповідно до пункту 4 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відтак за наведених вище обставин слід дійти висновку, що позивач отримав копію ухвали від 10 березня 2025 року.

Крім того, копія ухвали від 10 березня 2025 року направлялася на адресу відповідача та отримана ним 19 березня 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

03 квітня 2025 року представником відповідача подано до суду заяву про заміну відповідача його правонаступником.

Ухвалою від 21 квітня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про заміну його правонаступником та замінено відповідача в особі Головного управління ДФС у м. Києві його правонаступником - Головним управлінням ДПС у м. Києві, що діє як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

10 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві видано наказ № 18012, яким на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України вирішено провести документальну позапланову виїзну перевірку товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з 13 грудня 2018 року по дату завершення перевірки, тривалістю 5 робочих днів, з метою дотримання вимог податкового законодавства по взаємовідносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" за червень 2016 року, з товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" за липень-серпень 2016 року, з товариством з обмеженою відповідальністю "Інвгар Інженірінг" за січень 2017 року.

У період з 13 грудня 2018 року по 19 грудня 2018 року посадовою особою Головного управління ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" вимог податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій із товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" за червень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" за липень-серпень 2016 року, товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" за січень 2017 року.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 1290/26-15-14-04-03/31841036 від 27 грудня 2018 року, у якому йдеться про такі виявлені в ході перевірки: порушення пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198, пункту 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 93 847 гривень, у тому числі за червень 2016 року на суму 11900 гривень, за липень 2016 року на суму 22731 гривень, за серпень 2016 року на суму 4050 гривень, за січень 2017 року на суму 55166 гривень; порушення пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України, оскільки не надано документів до перевірки.

Зі змісту акта перевірки слідує, що в ході проведення перевірки товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" встановлено порушення позивачем пункту 85.2, 85.4 статті 85 Податкового кодексу України в частині надання контролюючому органу первинних документів щодо здійснення господарської діяльності.

Також перевіркою встановлено, що на формування суми податкового кредиту з податку на додану вартість за переріряємий період мали вплив взаємовідносини з товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" та з товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг". Товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" сформовано податковий кредит по взаємовідносинам з контрагентами:

1) товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" у сумі 19364 гривень, в тому числі за червень 2016 року у сумі 11900 гривень, за липень 2016 року у сумі 7464 гривень;

2) товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" у сумі 19317 гривень, в тому числі за липень 2016 року у сумі 15267 гривень та за серпень 2016 року у сумі 4050 гривень;

3) товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" у сумі 55166 гривень за січень 2017 року.

В результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту товариству з обмеженою відповідальністю "Вайнлайн" встановлено, що в порушення пункту 51.1 статті 51 Податкового кодексу України вказане товариство не подало відповідні звіти, що свідчить про відсутність у нього трудових ресурсів. Декларації з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, які могли б свідчити про наявність відповідних ресурсів (складських, офісних приміщень, транспортних засобів, земельних ділянок) товариство з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" до органів ДФС також не подавало. Звіти про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів не подано.

Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних товариство з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" одночасно за червень 2016 року без будь-яких основних фондів та трудових ресурсів в адресу контрагентів-покупців реєструвало податкові накладні з наступною номенклатурою товару (автозапчастини, масло для авто, підшипники, відеокамери, інструменти, блоки живлення, тощо), та послуг (рекламні послуги, послуги з моніторингу охорони).

Крім того, при аналізі Єдиного державного реєстру судових рішень податковим органом виявлено ухвалу Печерського районного суду міста Києві від 05 грудня 2016 року у справі № 757/60045/16-к в рамках кримінального провадження № 0000375 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 2 статті 364, частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 212 Кримінального кодексу України, відповідно до якої в ході досудового розслідування встановлено, що невстановлені особи з метою покриття незаконної діяльності створили та придбали суб`єкти підприємницької діяльності, які належать до категорій "податкова яма", "транзитні підприємства", що заподіяло великої матеріальної шкоди. Також встановлено інші суб`єкти господарської діяльності, які задіяні в схемі мінімізації податкових зобов`язань, серед яких товариство з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн".

З урахуванням вищенаведеного по контрагенту-постачальнику товариству з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" встановлено неможливість фактичного здійснення господарських операцій з надання послуг товариству з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" в червні 2016 року, а зазначені операції фактично не відбувалися, у зв`язку із чим податкові накладні, виписані товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс", не мають юридичної сили первинних документів. Як наслідок, товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" неправомірно формувало регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

Окрім того, в результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту товариству з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" встановлено, що декларації з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, які могли б свідчити про наявність відповідних ресурсів (складські, офісні приміщення, транспортні засоби, земельні ділянки) товариство з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" до органів ДФС не подавало. Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних товариство з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" одночасно за липень, серпень 2016 року без будь-яких основних фондів та трудових ресурсів в адресу контрагентів-покупців зареєструвало податкові накладні з наступною номенклатурою (насіння соняшнику, продукти харчування, насоси, помпи тощо.

Крім того, при аналізі Єдиного державного реєстру судових рішень виявлено ухвалу Оболонського районного суду м. Києві від 28 листопада 2017 року у справі № 756/15479/17 в рамках кримінального провадження № 0000055 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27, частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України, у якій йдеться про те, що якої слідчий СУФР ДПІ в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві звернувся до суду з клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів. В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, незаконно використовуючи реквізити товариства з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна", з метою безпідставного формування податкового кредиту з податку на додану вартість та завищенню валових витрат реально діючим підприємствам - вигодонабувачам, вчинили пособництво службовим особам таких підприємств в ухиленні від сплати податків.

Також виявлено ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2018 року у справі № 761/39078/18 в рамках кримінального провадження № 000024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 205, частиною 3 статті 212, частиною 1 статті 212 Кримінального кодексу України, у якій зазначено, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження встановлено, що службові особи товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум Інвест" протягом 2016-2017 років здійснювали безтоварні фінансово-господарські операції з поставки імпортованих товарно-матеріальних цінностей підприємствам, які мають ознаки фіктивності, а саме товариству з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна". З урахуванням вищенаведеної інформації по контрагенту-постачальнику товариству з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" встановлено неможливість фактичного здійснення господарських операцій з надання послуг на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт Сервіс" в липні-серпні 2016 року, а зазначені господарські операції фактично не відбувалися. У зв`язку із чим податкові накладні, виписані товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна", не мають юридичної сили первинних документів, а тому позивач неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

В результаті опрацювання податкової інформації по контрагенту товариству з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" встановлено, що в порушення пункту 51.1 статті 50 Податкового кодексу України товариство не подало звіти, що свідчить про відсутність трудових ресурсів. Декларації з екологічного податку, земельного податку, транспортного податку, які б могли свідчити про наявність відповідних ресурсів (складські, офісні приміщення, транспортні засоби, земельні ділянки) товариство з обмеженою відповідальністю до органів ДФС не подавало. Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до органів доходів і зборів не подано. Відповідно до Єдиного реєстру податкових накладних встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" одночасно за січень 2017 року без будь-яких основних фондів та трудових ресурсів в адресу контрагентів-покупців зареєструвало податкові накладні з наступною номенклатурою товару (кабелі, датчики, планки, акумулятори, сповіщувачі тощо), та послуг (послуги з моніторингу охорони). Згідно з Єдиним реєстром податкових накладних контрагенти-постачальникина користь товариства з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" за січень 2017 року реєстрували податкові накладні з наступною номенклатурою: пиво, солодкі напої, жувальні гумки тощо.

Крім того, при аналізі Єдиного державного реєстру судових рішень виявлено вирок Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року у справі № 369/13840/17 у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 205, частиною 5, частиною 3 статті 358 Кримінального кодексу України, відповідно до якого особа, посягаючи на встановлений законодавством України порядок здійснення підприємницької діяльності, діючи за попередньою змовою із особами, за грошову нагороду вирішила вчинити фіктивне підприємництво, тобто придбати суб`єкт підприємницької діяльності (юридична особа) з метою покриття незаконної діяльності. Відповідно до раніше досягнутих домовленостей із особами, досудове розслідування стосовно яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні, самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, первинні документи не підписував, що надало змогу особам, досудове розслідування стосовно яких здійснюється в іншому кримінальному провадженні, використовуючи реквізити цього товариства, незаконно здійснювати формування валових витрат, податкового кредиту з податку на додану вартість, протиправного переведення безготівкових коштів у готівку підприємства реального сектору економіки, без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт, надання послуг з товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг".

З урахуванням вищенаведеної інформації по контрагенту-постачальнику товариству з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" встановлено неможливість фактичного здійснення господарських операцій з надання послуг на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" в січні 2017 року, а зазначені господарські операції фактично не відбувалися. У зв`язку із цим податкові накладні, виписані товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" на адресу товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс", не мають юридичної сили первинних документів, і, як наслідок позивач неправомірно формував регістри бухгалтерського обліку та податкову звітність на підставі таких первинних документів.

На підставі акта перевірки № 1290/26-15-14-04-03/31841036 від 27 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС у м. Києві 29 січня 2019 року прийнято такі податкові повідмолення-рішення:

- № , яким товариству з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 117309 гривень (в тому числі 93847 гривень - за податковими зобов`язаннями, 23462 гривень - за штрафними санкціями);

- № , яким до товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 510 гривень за порушення пункту 44.1, пункту 44.6 статті 44 Податкового кодексу України.

Надаючи правову оцінку податковим рішенням, що оскаржуються, суд зважає на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (надалі - ПК України).

Згідно зі статтею 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Підпунктом 139.1.9 пунктом 139.1 статті 139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з пунктом 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За положеннями пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку, зокрема, з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій із придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

А тому наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту.

Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються, тощо.

Водночас сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Так, податковим органом поставлено під сумнів та не підтверджено реальність вчинення господарських операцій у взаємовідносинах товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" та товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг".

Разом із тим в ході судового розгляду встановлено наступне.

24 травня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" (виконавець) укладено договір про надання послуг № 9.

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по моніторингу послуг охорони та рекламні послуги на території України у 2016 році.

Виконавець зобов`язаний за свій рахунок та своїми засобами здійснити моніторинг послуг охорони на території України та надати пропозиції щодо сегменту ринку послуг охорони та можливості розширення ринку збуту послуг охорони замовником. Замовник зобов`язаний надати засобами електронного зв`язку на наступний день після підписання договору завдання щодо предмету договору, вчасно і відповідно до даного договору оплачувати послуги виконавця (пункти 2.1 та 2.2 договору).

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 договору вартість послуги моніторингу за даним договором становить 116184 гривень, у тому числі податок на додану вартість - 19364 гривень, а вартість рекламних послуг - 11784 гривень, у тому числі податок на додану вартість - 1964 гривень. Розмір оплати може бути змінений тільки за погодженням сторін в разі зміни об`єму послуг, сума договору змінюється на підставі наданих виконавцем обґрунтованих розрахунків без переоформлення договору шляхом підписання додаткової угоди.

На підтвердження здійснення господарських операцій товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" позивачем надано до суду: видаткову накладну № 10 від 15 червня 2016 року, відповідно до якої товариство з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн" (постачальник) надало товариству з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" рекламні послуги вартістю 11784 гривень; рахунок на оплату № 21 від 15 червня 2016 року, акт надання послуг № 15 від 21 червня 2016 року, рахунок на оплату № 26 від 21 червня 2016 року, акт надання послуг № 57 від 24 червня 2016 року, платіжне доручення № 1520 від 23 червня 2016 року, платіжне доручення № 1523 від 01 липня 2016 року, платіжне доручення № 1525 від 04 липня 2016 року, виписки по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс".

Також 01 червня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт- Сервіс" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" укладено договір про надання послуг № 65.

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по моніторингу послуг охорони та рекламні послуги на території України у 2016 році.

Виконавець зобов`язаний за свій рахунок та своїми засобами здійснити моніторинг послуг охорони на території України та надати пропозиції щодо сегменту ринку послуг охорони та можливості розширення ринку збуту послуг охорони замовником. Замовник зобов`язаний надати засобами електронного зв`язку на наступний день після підписання договору завдання щодо предмету договору, вчасно і відповідно до даного договору оплачувати послуги виконавця (пункти 2.1 та 2.2 договору).

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 договору вартість послуг за даним договором становить 115900 гривень, у тому числі податок на додану вартість 19316,67 гривень. Розмір оплати може бути змінений тільки за погодженням сторін в разі зміни об`єму послуг, сума договору змінюється на підставі наданих виконавцемобґрунтованихх розрахунків без переоформлення договору шляхом підписання додаткової угоди.

На підтвердження здійснення господарських операцій товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" позивачем надано до суду: акт про надання послуг від 27 липня 2016 року № 25, рахунок-фактуру від 26 липня 2016 року № 198, акт надання послуг від 12 липня 2016 року № 65, рахунок на оплату від 12 липня 2016 року № 98, акт надання послуг від 22 серпня 2016 року № 210, рахунок на оплату від 22 серпня 2016 року № 276, платіжне доручення від 12 липня 2016 року № 1530, платіжне доручення від 23 серпня 2016 року № 1582, платіжне доручення від 25 серпня 2016 року № 1584, виписки по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс".

28 грудня 2016 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт- Сервіс" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" укладено договір про надання послуг № 281.

Відповідно до пункту 1.1 договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки по моніторингу послуг охорони та рекламні послуги на території України у 2016 році.

Виконавець зобов`язаний за свій рахунок та своїми засобами здійснити моніторинг послуг охорони на території України та надати пропозиції щодо сегменту ринку послуг охорони та можливості розширення ринку збуту послуг охорони замовником. Замовник зобов`язаний надати засобами електронного зв`язку на наступний день після підписання договору завдання щодо предмету договору, вчасно і відповідно до даного договору оплачувати послуги виконавця (пункти 2.1 та 2.2 договору).

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 договору вартість послуг за даним договором становить 330996 гривень, у тому числі податок на додану вартість 55166 гривень. Розмір оплати може бути змінений тільки за погодженням сторін в разі зміни об`єму послуг, сума договору змінюється на підставі наданих виконавцемобґрунтованихх розрахунків без переоформлення договору шляхом підписання додаткової угоди.

На підтвердження здійснення господарських операцій товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" позивачем надано до суду: акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 89, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 108, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) № 124, платіжне доручення № 1722 від 01 лютого 2017 року, платіжне доручення № 1724 від 08 лютого 2017 року, платіжне доручення № 1733 від 13 лютого 2017 року, платіжне доручення № 1736 від 17 лютого 2017 року, платіжне доручення № 1752 від 14 березня 2017 року, виписки по рахунку товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс".

За таких обставин слід дійти висновку, що позивачем на підставі проведених господарських операцій та їх документального оформлення в повному обсязі доведено факт реальності здійснених господарських операцій, що мали місце між товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" та товариствами з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", "Селінкс Україна", "Інгвар Інженірінг".

В той же час, сама по собі наявність або відсутність окремих документів, а також недоліки в їх оформленні не можуть бути підставою для висновку про відсутність господарських операцій та відмови у формуванні податкового кредиту, якщо з інших даних вбачаються зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі платника у зв`язку з його господарською діяльністю.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій, суд доходить висновку, що долучені позивачем до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: податкових накладних; актів наданих послуг, платіжних доручень тощо

Відповідачем, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і належних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

На момент здійснення спірних господарських операцій позивач та його контрагенти були належним чином зареєстровані як юридичні особи та платники податку на додану вартість, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались.

Відсутність у спірних контрагентів матеріальних та трудових ресурсів також не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Крім того, суд зазначає, що податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку - покупця від дотримання ним податкової дисципліни та правильності ведення податкового або бухгалтерського обліку. Тобто, у разі підтвердження реального характеру здійснених поставок та виконання послуг, як у даній ситуації, платник не може відповідати за порушення, допущені постачальниками, якщо не буде доведено його безпосередню участь у зловживанні цієї особи. Проте відповідачем під час здійснення перевірки таких обставин не встановлено.

Усталеним є підхід Верховного Суду, за яким платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку; зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагент позивача або суб`єкти господарювання, з якими мав відносини контрагент позивача, в подальшому не дотримувалися у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні на підтвердження розміру понесених витрат та свого податкового кредиту.

Окремо, аналізуючи доводи відповідача про на наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти позивача, суд зауважує, що сам по собі факт порушення кримінального провадження не доводить складу податкового правопорушення та не є підставою для визнання спірних господарських операцій нереальними, оскільки контролюючий орган не наділений повноваженнями щодо надання правової оцінки доказам, зібраним у кримінальному провадженні, до прийняття судового рішення (вироку) у такому кримінальному провадженні, а ухвали слідчого судді не є вироком суду в розумінні статті 369 Кримінального процесуального кодексу України, яким встановлюються визнані судом доведеними фактичні обставин із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, а є лише процесуальними рішеннями слідчого судді, на підставі яких сторона обвинувачення в порядку статті 93 Кримінального процесуального кодексу України здійснює збирання доказів у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не є доказом, а лише відомостями про джерело тих обставин, які можуть стати доказами у податковому спорі після їх закріплення належним процесуальним шляхом. Належними ж доказами можуть бути лише встановлені вироком суду обставини, у тому числі щодо причетності або обізнаності позивача у цьому. Проте доказів, які б свідчили про наявність вироку суду відносно посадової(их) особи(іб) контрагента позивача, який би набрав законної сили, контролюючим органом не надано та в матеріалах справи не міститься.

З приводу посилань відповідача на вирок Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року у справі № 369/13840/17, то суд враховує наступне.

Так, вказаним вироком встановлено, що певна фізична особа, після державної реєстрації змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Україна» та відкриття розрахункового рахунку у Шевченківському відділенні приватного акціонерного товариства «РВС БАНК», відповідно до раніше досягнутих домовленостей із особами, досудове розслідування стосовно яких здійснюється у іншому кримінальному провадженні, самостійно підприємницьку діяльність не здійснював, фінансового-господарських операцій від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон Україна» не виконував, первинні документи не підписував, податкову звітність до контролюючих органів не подавав, що надало змогу особам, досудове розслідування стосовно яких здійснюється у іншому кримінальному провадженні, використовуючи реквізити цього товариства, незаконно здійснювати формування валових витрат, податкового кредиту з податку на додану вартість, протиправного переведення безготівкових грошових коштів у готівку підприємствам реального сектору економіки, без фактичного здійснення господарських операцій з продажу (придбання) товарів, виконання робіт, надання послуг, в тому числі товариством з обмеженою відповідальністю «Інгвар Інженірінг».

Відтак вказаний вирок Києво-Святошинського суду м. Києва стосується службової особи товариства з обмеженою відповідальності "Еталон-Україна", яка проводила господарські операції зокрема з товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг", а тому визнання посадової особи товариства з обмеженою відповідальністю "Еталон-Україна" винуватою у вчиненні злочину жодним чином не може ставити під сумнів реальність господарських операцій між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Інгвар Інженірінг».

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що податкове повідомлення-рішення № , що прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві 29 січня 2019 року, є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись із тим чи правомірно прийнято податкове повідомлення-рішення № , суд керується наступним.

Так, відповідно до підпунктів 44.1, 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно із підпунктами 44.3, 44.4 статті 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Якщо документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов`язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

За правилами підпунктів 44.5, 44.6 статті 44 ПК України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації.

Платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

У разі неможливості проведення перевірки платника податків у випадках, передбачених цим підпунктом, терміни проведення таких перевірок переносяться до дати відновлення та надання документів до перевірки в межах визначених цим підпунктом строків.

У разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Так, 19 грудня 2018 року Шевченківським управлінням поліції ГУНП у м. Києві видано довідку, зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 19 грудня 2018 року звернулася до Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, таємного викрадення майна, а саме сумки з гаманцем, грошима та з документами товариства з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", товариства з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна", товариства з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг" (договори, рахунки, акти виконаних робіт, виписки по банківських рахунках). Заяву ОСОБА_1 зареєстровано у журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчиненні кримінальні правопорушення та інші події під № 20324 від 19 грудня 2018 року та слідчим відділом відділення поліції № 1 Шевченківського управління поліції внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0013383 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

При цьому в акті перевірки від 27 грудня 2018 року № 1290/26-15-14-04-03/31841036 зазначено, що від товариства з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна" 21 грудня 2018 року надійшла копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань про те, що 19 грудня 2018 року (на п`ятий день перевірки) до Шевченківського управління поліції із письмовою заявою звернулася бухгалтер товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс", у якій зазначила про те, що невстановлена особа, знаходячись у підземному переході, шляхом вільного доступу, таємно викрала сумку з гаманцем, грошима та документами товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" з контрагентами - товариством з обмеженою відповідальністю "Вайтлайн", товариством з обмеженою відповідальністю "Селінкс Україна", товариством з обмеженою відповідальністю "Інгвар Інженірінг".

За таких обставин позивачем виконано обов`язок, передбачений пунктом 44.5 статті 44 ПК України, тобто у п`ятиденний строк з дня скоєння крадіжки письмово повідомлено про це контролюючий орган за місцем обліку.

При цьому в силу приписів абзацу 2 пункту 44.5 статті 44 ПК України у разі втрати документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу.

Відтак товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" в силу наведених вище норм податкового законодавства зобов`язано було відновити втрачені документи протягом 90 календарних днів з дня, що настає за днем надходження повідомлення до контролюючого органу, тобто до 21 березня 2019 року, оскільки повідомлення про викрадення документів надійшло до контролюючого органу 21 грудня 2018 року.

Водночас, як свідчать матеріали справи, податкове повідомлення-рішення № прийнято Головним управлінням ДФС у м. Києві 29 січня 2019 року, тобто через 32 дні після повідомлення товариством з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" про факт викрадення документів.

Таким чином, контролюючий орган фактично позбавив позивача можливості відновити викрадені документи та надати такі контролюючому органу, оскільки товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" мало ще близько двох місяців часу для відновлення таких документів.

За таких обставин податкове повідомлення-рішення № , що прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві 29 січня 2019 року, слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу приписів частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності прийнятих податкових рішень, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зважає на положення статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 1 якої визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з позовною заявою сплатив судовий збір в розмірі 1921 гривень, що підтверджується квитанцією від 14 лютого 2019 року.

Відтак на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача слід стягнути витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1921 гривні.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 243, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № та № , що прийняті Головним управлінням ДФС у м. Києві 29 січня 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю "Еліт-Сервіс" (місцезнаходження: 03055, м. Київ, вул. Борщагівська, буд. 8, кв. 1; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 31841036)

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 33/19; код відокремленого підрозділу юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44116011)

Рішення суду в повному обсязі складено 25.12.2025

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович