Справа № 300/7897/25
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2025 р. справа № 300/7897/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Гомельчука С.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач або ФОП ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (далі відповідач або ГУ ДПС), в якому просить:

- визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми «С» від 21.01.2025 №001477/0706.

В обґрунтування позовних вимог, згідно поданої до суду позовної заяви та доданих до неї матеріалів, позивач зазначив, що є зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 17.05.2018 та з моменту реєстрації добросовісно сплачує податки та збори. Свою діяльність здійснює, зокрема в стоматологічному кабінеті за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі направлень від 03.01.2025 №64 і №65, виданих ГУ ДПС в Івано-Франківській області, працівниками контролюючого органу проведена фактична перевірка позивача за місцем фактичного здійснення його діяльності. За наслідками проведеної перевірки складено Акт №49/09/16/РРО/ НОМЕР_1 від 03.01.2025.

У висновках акту констатовано про встановлення порушень, зокрема вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 за №265/95-ВР, наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб- підприємців, у тому числі платників єдиного податку» від 03.09.2021 за №496. Виявлене порушення стосувалося обставин порушення, на думку контролюючого органу, порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, медичного призначення, які не обліковані за встановленою нормою ведення обліку товарних запасів електронну чи паперову форму обліку, документи щодо надходження товарів медичного призначення.

Надалі, ГУ ДПС в Івано-Франківській області на підставі висновків акту перевірки складено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 №001477/0706, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 174 500,00 грн - за порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

Позивач вважає, що контролюючим органом не доведено, що за місцем знаходження господарської одиниці суб`єкта господарювання повинні зберігатись оригінали первинних документів на придбання товарно-матеріальних цінностей, які є підставою для бухгалтерського обліку, ведення якого здійснюється відповідно до статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Чинне законодавство також не встановлює обов`язку з ведення та зберігання Книги обліку доходів і витрат на кожній торговій одиниці, належній платнику податків, оскільки всі операції проводяться у книзі за підсумком дня, а не безпосередньо при проведенні такої операції. Сама по собі відсутність на момент перевірки контролюючим органом первинних документів за місцем реалізації чи зберігання товарів, за умови, що ці товари належним чином обліковані відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», не є підставою для застосування до платника фінансової санкції, передбаченої статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

З акту перевірки №49/09/16/РРО/ НОМЕР_1 від 03.01.2025, на підставі якого винесене податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 року №001477/0706, вбачається встановлення перевіряючими порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів медичного призначення, які не обліковані у встановленому порядку, оскільки не було надано Книги ведення обліку товарних запасів чи первинних документів, на підставі яких був придбаний товар. Стосовно порушення у порядку ведення обліку товарних запасів медичного призначення які не обліковані у встановленому порядку зазначає, що усі товари обліковані. Відповідно до договорів постачання продукції №26/07-597 від 07.01.2025 та 26/07-597 від 26.07.2021 укладені між ТОВ «ІВОДЕНТ» в особі директора ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_1 , відповідно наявні видаткові накладні про поставку від даного підприємства товарів для роботи. Інші документи для підтвердження постачання товарів і надання послуг також надаються суду. Проте, перевіряючими інспекторами не взято це до уваги і не надано додаткового часу для надання інших необхідних документів.

Також звертає увагу на те, що направлення видані ГУ ДПС в Івано-Франківській області перевірки ФОП ОСОБА_1 , на підставі ст. 80 України, дійсні протягом 10 діб, що зафіксовано у акті перевірки. При цьому, початком перевірки є 03.01.2025 о 13:44. Згідно пункту 82.3 статті 82 ПК України, тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, тобто фактичних, не повинна перевищувати 10 діб. Враховуючи вищенаведене, на переконання позивача, податковим органом чітко окреслено часові межі проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , а саме 10 діб. Разом із тим, податковим органом зафіксовано у акті про закінчення перевірки 03.01.2025 о 14:43, тобто податковим органом проведено перевірку необ`єктивно, нерозсудливо, оскільки у сукупності проведена перевірка склала всього 59 хвилин.

Враховуючи вищевикладене, податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 №001477/0706 є протиправним та, як наслідок, має бути скасоване.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03.11.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Головне управління ДПС в Івано-Франківській області скористалося правом на подання відзиву на позовну заяву, згідно якого позов не визнає та вважає його необґрунтованим з огляду на таке.

Так, представник відповідача зазначає, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець 17.05.2018, основним видом діяльності є 86.23 - стоматологічна практика. Наказом ГУ ДПС у Івано-Франківській області від 03.01.2025 №31-п «Про проведення фактичної перевірки» на підставі пп.80.2.2, пп.80.2.7 п.80.2 ст. 80 ПК України зобов`язано провести фактичну перевірку суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 , дата початку перевірки 03.01.2025.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Івано-Франківській області проведено фактичну перевірку в стоматологічній клініці, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 . За результатом проведеної перевірки складено акт №49/09/16/РРО/ НОМЕР_1 в якому зазначено (пп. 2.2.20 Акту): «встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів що відносяться до товарів медичного призначення, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів. Електронну чи паперову форму обліку, документи щодо походження товарів медичного призначення до перевірки не надано. Вартість товарів не облікованих у встановленому порядку становить згідно додатку 1 на загальну суму 174 500 грн.

На підставі акту перевірки, ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 №001477/0706, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію за порушення п.12 ст.3 ЗУ ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг'' зі змінами та доповненнями, Наказу Міністерства фінансів України від 03.05.2021 №496 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку» в розмірі 174 500,00 грн.

Вищезазначене податкове повідомлення-рішення було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , однак повернулося за закінченням терміну зберігання

Також зауважує, що оскаржуваним рішенням до позивача застосований штраф за реалізацію виробів медичного призначення, які не обліковані у встановленому порядку (ст.20 Закону №265-ВР ). В акті перевірки вказано про реалізацію медичних виробів без наявності на останнє відповідних документів та відсутності форми ведення обліку товарних запасів, що підтверджується фіскальними чеками, перелік яких вказаний у Додатку №1 до акту перевірки.

Стосовно доводів позивача про те, що він не має законодавчого обов`язку вести облік товарних запасів, оскільки перебуває на спрощеній системі оподаткування та здійснює діяльність згідно КВЕД 86.23, то представник відповідача наголошує, що суб`єкт господарювання, який проводить розрахункові операції з готівкою та платіжними картками, зобов`язаний вести облік товарних запасів і продавати лише той товар / послугу, що відображені в обліку. Це передбачає абз. 1 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР. Такі вимоги не поширюються на ФОП другої та четвертої групи єдиного податку (далі ЄП), а також на ФОП третьої групи ЄП за ставкою 5%, які не є платниками ПДВ. Але за умови, що наведені категорії підприємців не реалізують: технічно складні побутові товари на гарантії (далі ТСПТ); лікарські засоби та вироби медичного призначення; ювелірні й побутові вироби з дорогоцінних металів, дорогоцінного та напівдорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення (абз. 3 п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР). Відповідно, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

При цьому, представник відповідача стверджує, що за юридичною природою код КВЕД є лише статистичним класифікатором і не створює суб`єкту господарювання жодних спеціальних прав чи обов`язків. Контролюючий орган зазначає що, «код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків» . Відтак сам по собі запис чи відсутність певного КВЕД у реєстрі не підтверджує і не спростовує, що суб`єкт реально здійснює відповідну діяльність. За загальним правилом, зміст податкових зобов`язань визначається фактом виконання операцій, а не формальними даними реєстрів. Згідно копії фіскальних чеків, перелік яких зазначений у Додатку до акту перевірки можна зазначити, що у фіскальних чеках як окрема операція вказано «КОРОНКА МЕТАЛОКЕРАМІЧНА». Тобто, огляд фіскальних чеків свідчить про те, що саме позивач є особою, який реалізував покупцям, окрім медичної послуги, медичний виріб - протез.

За таких обставин просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Відповідно до підпункту 80.2.2, підпункту 80.2.7 пункту 82.2 статті 82, Податкового кодексу України ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано наказ від 03.01.2025 року №31-п «Про проведення фактичної перевірки», яким призначено проведення фактичної перевірки в стоматологічній клініці, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , в якому здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операції, ведення касових операцій, наявності ліцензій, дотримання роботодавцем законодавства стосовно укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), порядку розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) тощо.

На підставі наказу від 03.01.2025 року №31-п «Про проведення фактичної перевірки» ГУ ДПС в Івано-Франківській області видано направлення на перевірку від 03.01.2025 №64 та №65.

За результатами проведеної фактичної перевірки складено акт фактичної перевірки від 03.01.2025 №49/09/16/РРО/ НОМЕР_1 , згідно якого встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме пункту 12 статті 3 ЗУ ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та Наказу Міністерства фінансів України від 03.05.2021 № 496 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку».

В акті констатовано (пп. 2.2.20 Акту) про те, що «встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів що відносяться до товарів медичного призначення, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів. Електронну чи паперову форму обліку, документи щодо походження товарів медичного призначення до перевірки не надано. Вартість товарів не облікових у встановленому порядку становить згідно додатку 1 на загальну суму 174 500 грн., додаток 1».

На підставі акту перевірки від 03.01.2025 №49/09/16/РРО/ НОМЕР_1 ГУ ДПС в Івано-Франківській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 №001477/0706, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафну санкцію за порушення пункту 12 статті 3 ЗУ ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг'' та Наказу Міністерства фінансів України від 03.05.2021 №496 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку» в розмірі 174 500,00 грн.

Судом встановлено, що вищевказане податкове повідомлення-рішення від 21.01.2025 року №001477/0706 було направлено засобами поштового зв`язку на адресу ФОП ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_2 , однак повернулося за закінченням терміну зберігання.

Предметом цього позову є податкове-повідомлення рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 21.01.2025 №001477/0706.

Отже, в цій справі суд має надати оцінку на предмет правомірності такого податкового повідомлення-рішення, оцінивши його через призму верховенства права та критеріїв законності а рішення суб`єкта владних повноважень, які наведені в частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

При цьому суд наголошує, що принцип верховенства права підпорядковує державу інтересам людини, а не навпаки. Коли учасником правовідносин виступає держава, остання у суперечці щодо права з будь-якою особою, має поступитися на користь опонента, оскільки вона сама створила ситуацію правової невизначеності і порушила в такий спосіб принцип верховенства права.

Суд зазначає, що для зручності та зрозумілості, оцінка на предмет правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень буде проводитись, виходячи із обґрунтування яке міститься у поданих позивачем заявах по суті справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини у справі "Голдер проти Сполученого Королівства", згідно з якою саме "небезпідставність" доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.

Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним з огляду на таке.

Так, частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Пунктом 1.1 статті 1 ПК України визначено, що платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Статтею 16 ПК України визначені обов`язки платника податку, серед яких сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4 пункту 16.1).

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством (пункт 44.1 статті 44).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

У пункті 75.1 статті 75 ПК України передбачено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених в підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України, зокрема:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 8.2.2);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 8.2.7).

Із змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Підставою для проведення фактичної перевірки, зокрема, згідно з підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України слугує наявність та/або отримання від державних органів або органів місцевого самоврядування інформації про можливі порушення платником податків законодавства; згідно з підпунктом 8.2.7 наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

У цій справі позивач не наводить доводів стосовно наявності чи відсутності підстав для проведення перевірки. Натомість доводи про те, що перевірки проведене у стислі терміни, на переконання суду, не можуть свідчить про порушення посадовими особами відповідача, порядку проведення перевірки. Суд звертає увагу на те, що згідно наказу про проведення перевірки, фактична перевірка обмежена часовими рамками протягом 10 днів, однак не визначає мінімальної тривалості такої перевірки.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що порушень вимог законодавства в частині наявності підстав та процедури проведення перевірки, які вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, відповідачем не допущено, а відтак суд відхиляє доводи позивача щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень за таких підстав.

За таких обставин, суд надає оцінку доводам позивача щодо помилковості висновків перевірки, викладених у акті перевірки.

Згідно акту фактичної перевірки від 03.01.2025 №49/09/16/РРО/ НОМЕР_1 встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме пункту 12 статті 3 ЗУ ''Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та Наказу Міністерства фінансів України від 03.05.2021р. 496 «Про затвердження порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку».

В акті констатовано (пп. 2.2.20 Акту) про те, що «встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів що відносяться до товарів медичного призначення, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів. Електронну чи паперову форму обліку, документи щодо походження товарів медичного призначення до перевірки не надано. Вартість товарів не облікових у встановленому порядку становить згідно додатку 1 на загальну суму 174 500 грн., додаток 1».

На підставі акту перевірки до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію в розмірі 174 500,00 грн.

Суд зазначає, що сутність спірних правовідносин полягає виключно у тому, що сторони по різному тлумачать положення законодавства у частині того, чи має, відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496, лікар-стоматолог вести облік товарних запасів при реалізації лікарських засобів та/або виробів медичного призначення.

Саме такі порушення покладено в основу прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Так, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів (підпункт 16.1.2. пункту 16.1 статті 16 ПК України), а також забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом (підпункт 16.1.12 пункту 16.1. статті 16 ПК України).

Такі положення ПК України кореспондуються із положеннями пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 №265/95-ВР, згідно яких визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Згідно пункту 44.1. статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 177.10 статті 177 ПК України визначено, що фізичні особи-підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В силу імперативних приписів абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, в розумінні абзацу другого пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР платник податків зобов`язаний подавати до фактичної перевірки не тільки документи про «походження» товару, але й документи які окремо засвідчують обставину «облік» товарів, про що судом нижче по тексту сформовано відповідні висновки.

Суд зазначає, що наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496 затверджено «Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку», зареєстрований у Міністерстві юстиції України 02.11.2021 за №1411/37033.

Так, згідно пункту 2 Розділу І Порядку № 496 визначено, що документами, які підтверджують облік та походження товарів є Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи.

Облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).

При цьому, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку № 496 передбачено, що Форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби). Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

Згідно статті 3 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» від 19.11.1992 № 2801-XII послуга з медичного обслуговування населення (медична послуга) - послуга (у тому числі оцінювання повсякденного функціонування особи, реабілітаційна послуга), що надається пацієнту в закладі охорони здоров`я, реабілітаційному закладі або фізичною особою - підприємцем, яка зареєстрована та одержала в установленому законом порядку ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, та оплачується її замовником. Замовником послуги з медичного обслуговування населення можуть бути держава, відповідні органи місцевого самоврядування, юридичні та фізичні особи, у тому числі пацієнт.

Медична послуга, як правило включає в себе консультацію лікаря, обстеження, діагностику, лікування, хірургічну процедуру, реабілітацію, профілактичні заходи та інші медичні дії, що зазвичай передбачають використання лікарських засобів та/або виробів медичного призначення в єдиному циклі.

Враховуючи викладене, фізичні особи підприємці, у тому числі платники єдиного податку другої третьої груп, не зобов`язані вести облік товарних запасів здійснюючи діяльність виключно з надання медичних послуг.

Разом з тим, при наданні медичних послуг та продажу лікарських засобів та/або виробів медичного призначення, окремо від надання медичних послуг, облік товарних запасів здійснюється фізичними особами підприємцями, у тому числі платники єдиного податку другої третьої груп, відповідно до вимог наказу Міністерства фінансів України від 03.09.2021 № 496.

У цій справі судом досліджено акт перевірки та визначено, що в акті констатовано (пп. 2.2.20 Акту) про те, що «встановлено порушення порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів що відносяться до товарів медичного призначення, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів. Електронну чи паперову форму обліку, документи щодо походження товарів медичного призначення до перевірки не надано. Вартість товарів не облікових у встановленому порядку становить згідно додатку 1 на загальну суму 174 500 грн., додаток 1».

В додатку 1 до акта фактичної перевірки зазначено реалізований позивачем товар, а саме виключно стоматологічні коронки та імпланти. На переконання суду, указані вироби медичного призначення, у силу специфіки їх застосування, не можуть бути реалізовані окремо від надання медичних послуг лікарем-стоматологом.

У такому разі, лікар-стоматолог, як ФОП (за видом діяльності 86.23. Стоматологічна практика, який не перебуває на загальній системі та не є платником ПДВ), не зобов`язаний вести облік товарних запасів, здійснюючи діяльність виключно з надання медичних послуг та реалізуючи вироби медичного призначення у рамках надання таких медичних послуг.

За таких обставин, суд вважає помилковими висновки перевірки про порушення позивачем, як фізичною особою-підприємцем платником єдиного податку, порядку ведення обліку товарних запасів за місцем їх реалізації, здійснення продажу товарів що відносяться до товарів медичного призначення, які не обліковані за встановленою формою ведення обліку товарних запасів.

Більше того, суд звертає увагу на те, що позивачем до позову додано копію наявної у нього Книги ведення обліку товарних запасів та первинні документи, в яких відображені відомості щодо находження товарів (виробів) медичного призначення.

Відтак, оцінюючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення на предмет відповідності критеріям законності, які визначенні у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд вважає, що таке податкове повідомлення-рішення є протиправним, адже засноване на помилкових висновках фактичної перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданнями адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При цьому, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінивши надані сторонами у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та надавши відповідь на кожен із специфічних, доречних та важливих доводів заявника в світлі висновку, викладеного в пункті 25 Рішення Європейського Суду з прав людини «Проніна проти України» (заява №63566/00, Страсбург 18 липня 2006 року), суд приходить до висновку про можливість винесення законного і об`єктивного рішення у справі з урахуванням всіх обставин, наведених вище.

Як було судом зазначено раніше, згідно з вимогами частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до вимог частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду сторона позивача довела обґрунтованість позовних вимог в частині протиправності податкового повідомлення-рішення від 21.01.2025 №001477/0706.

За таких обставин суд дійшов висновку, що зазначений позов слід задовольнити з підстав, викладених у його мотивувальній частині.

Щодо судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1745,00 грн, що підтверджується квитанцією ID: 2500-4998-3191-5802.

У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати (судовий збір) у сумі 1745,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Доказів понесення інших витрат суду надано не було.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Івано-Франківській області форми «С» від 21.01.2025 №001477/0706.

3. Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС в Івано-Франківській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1745 (одна тисяча сімсот сорок п`ять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 20, ).

Суддя Гомельчук С.В.