Справа № 160/33195/25
Суддя: Маковська Олена Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маковської О.В. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпро справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області:
- дозарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання з 01.09.1987 до 27.06.1991 включно;
- призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22 жовтня 2025 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач, маючи достатній спеціальний стаж, звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за вислугою років, проте відповідач відмовив у призначенні пенсії за вислугу років згідно пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017. Позивач зазначає, що відповідачем прийнято протиправне рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, у зв`язку із необґрунтованою вимогою щодо наявності спеціального стажу 26 років 6 місяців, крім того відповідач не зарахував до такого спеціального стажу період навчання позивача в училищі. Зокрема, у зв`язку з визнанням окремих норм неконституційними, спеціальний стаж, необхідний для призначення спірної пенсії має бути від 25 років який у позивача наявний за розрахунком відповідача. Без урахування періоду навчання, відповідачем обчислено спеціальний стаж за період з 08.07.1991 по 10.10.2017, який станом на 11.10.2017 становить 26 років 3 місяці 4 дні. Крім того, станом на 11.10.2017 відповідач протиправно не врахував навчання позивача в Дніпровському базовому медичному училищі №1 з 01.09.1987 до 27.06.1991 включно.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від ГУ ПФУ в Хмельницькій області відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подала до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (ВОГ №26) заяву про призначення пенсії за вислугою років, прийняту органом Пенсійного фонду України 22.10.2025 і зареєстровану за №3463.
До заяви були додані диплом серії НОМЕР_1 , довідка про відкритий рахунок у банку, два свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 , свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_4 , та трудова книжка серії НОМЕР_5 .
Заява про призначення пенсії за вислугу років від 22.10.2025 №3463 розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Хмельницькій області.
- відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;
- дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 22.10.2025;
- згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення пенсій» від 03.10.2017 №2148 (набрав чинності 11.10.2017) правом на пенсію за вислугу років користуються особи, у яких на день введення в дію Закону №2148 (11.10.2017) наявна вислуга років 26 років 6 місяців на посадах і в установах, передбачених Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту (затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 р. №909 (із змінами) (далі - Перелік);
- пенсія за вислугу років зазначеним у Переліку працівникам призначається при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію (ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення»). Спеціальний стаж роботи обчислюється відповідно до даних трудової книжки та довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа, що звертається за пенсією;
- результати розгляду документів, доданих до заяви:
- вік заявниці 55 років;
- страховий стаж особи становить 35 років 6 місяців 25 днів, в тому числі станом на 11.10.2017 - 30 років 1 місяць 25 днів;
- спеціальний стаж особи станом на 11.10.2017 становить 26 років 3 місяці 4 дні;
- за доданими документами до страхового та спеціального стажу зараховані всі періоди;
- відмовити у призначенні пенсії за вислугу років згідно пункту е) статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років 26 років 6 місяців станом на 11.10.2017;
- на обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує.
- 01.09.1987 27.06.1991: навчання у вищих / середн.НЗ, стаж на право: 3 роки 9 місяців 27 днів;
- 28.06.1991 07.07.1991: догляд за дитиною до 3 років: 0 років 0 днів 10 днів;
- 08.07.1991 31.12.2003: Прац.охорони здор. (посади із ст.909): 12 років 5 місяців 24 дні;
- 01.01.2004 01.07.2007: Прац.охорони здор. (посади із ст.909): 3 роки 6 місяців 27 днів;
- 02.07.2007 10.10.2017: Прац.охорони здор. (посади із ст.909) (31265810): 10 років 3 місяці 27 днів;
- 11.10.2017 08.03.2023: 5 років 6 місяців 0 днів;
- всього: 35 років 6 місяців 25 днів.
Не погоджуючись з рішенням про відмову у призначенні пенсії, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно положень статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Положеннями статті 52 Закону №788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту «е» статті 55.
Пунктом «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», який набув чинності з 01.04.2015 пункт «е» статті 55 Закону №1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема, з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців.
У подальшому, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII до статті 55 Закону №1788-ХІІ з 01.01.2016 також було внесено зміни, відповідно до яких пункт «е» вказаної статті має наступний зміст: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.
Таким чином, Законом №213-VIII підвищено спеціальний стаж, необхідний для виходу на пенсію, для категорій працівників, визначених пунктом «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, та Закон №911-VIII додатково встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.
Проте, Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту «а» статті 54, статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними законами України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 №911-VIII.
Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04.06.2019.
Отже, з 04.06.2019 при вирішенні питання про призначення пенсії за вислугою років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом №911-VIII.
Таким чином, з 04.06.2019 при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.
Суд зазначає, що відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач протиправно застосував норми пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII у тій редакції, яка втратила чинність згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019, та відповідач дійшов помилкового висновку, що позивач станом на 11.10.2017 не має достатнього спеціального стажу роботи, який дає право на призначення пенсії.
Згідно зі здійсненим відповідачем обчисленням, позивач має спеціальний стаж за період з 08.07.1991 до 10.10.2017 включно, який становить 26 років 3 місяці 4 дні.
Застосування вказаних норм права відповідає правовим висновкам Верховного Суду, наведеним у постанові від 27.07.2022 у справі №440/1286/20.
З огляду на викладене, враховуючи наявність у позивача станом на 11.10.2017 спеціального стажу більше ніж 25 років, таке застосування відповідачем неконституційних норм призвело до порушенням прав позивача, що є підставою для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії. Належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22 жовтня 2025 року, тобто з дати звернення із заявою про призначення пенсії.
Надаючи оцінку доводам позивача щодо неврахування періоду навчання у спеціальний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд виходить із наступного.
Зокрема, відповідно до розрахунку стажу за формою РС-право до спеціального стажу позивача для призначення пенсії не зараховано період навчання за фахом з 01.09.1987 по 27.06.1991 (навчання у вищих / середн.НЗ, стаж на право: 3 роки 9 місяців 27 днів).
Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частиною 1 статті 48 Кодексу законів про працю України передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Згідно з пунктом 8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Тобто, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами, зокрема, на підставі даних уточнюючої довідки, виданої підприємством, на якому працювала особа.
Згідно із записами 3 та 4 трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 01.09.1987 зарахована ученицею ІІ курсу медсестринського відділення, наказ №256 від 22.08.1987, та відрахована у зв`язку із закінченням навчанням, наказ №188 від 27.06.1991.
До заяви про призначення пенсії від 22.10.2025 був доданий диплом серії НОМЕР_1 , виданий ОСОБА_1 про те, що вона у 1987 році вступила в Дніпровське базове медичне училище №1, та у 1991 році закінчила повний курс вказаного училища по спеціальності «медична сестра», рішенням державної кваліфікаційної комісії від 27.06.1991 ОСОБА_1 присвоєна кваліфікація медичної сестри.
Статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення», передбачено види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.
Відповідно до статті 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту», час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.
Аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що період навчання позивача у навчальному закладі входить до спеціального трудового стажу станом на 11.10.2017, що визначає право на пенсію за вислугу років.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постановах від 18.06.2020 у справі №676/3013/17 та від 24.12.2019 року у справі №442/4963/17.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що перерва між днем закінчення позивачем навчання (27.06.1991) і днем зарахування її на роботу за набутою професією (08.07.1991 медсестра пульмонологічного відділення) не перевищує трьох місяців, суд дійшов висновку, що період навчання Дніпровському базовому медичному училищі №1 з присвоєнням кваліфікації медичної сестри з 01.09.1987 по 27.06.1991 підлягає зарахуванню до спеціального страхового стажу набутого до 11.10.2017.
З огляду на викладене, оскільки станом на 11.10.2017 позивач має спеціальний стаж більший ніж 25 років, то згідно з поданою 22.10.2025 заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону №1788-XII - позивач мав право на призначення такої пенсії з 22.10.2025 та право на зарахування до спеціального стажу роботи періоду навчання з 01.09.1987 по 27.06.1991. Рішення відповідача про відмову у призначенні такої пенсії, з посиланням на відсутність необхідного спеціального стажу, свідчить про його невідповідність критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті частини другої статті 2 КАС України, а отже таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.
Належним способом захисту порушеного права є зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22.10.2025, із дозарахуванням до спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років періоду навчання.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи викладене, позовна заява підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст. 77, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області:
- дозарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період навчання з 01.09.1987 до 27.06.1991 включно;
- призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 22 жовтня 2025 року.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтею 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Маковська