Справа № 520/26766/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

24 грудня 2025 року № 520/26766/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо не повідомлення результатів розгляду заяви про виплату та не виплату частини одноразової грошової допомоги;

-зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити для ОСОБА_1 частину одноразової грошової допомоги з врахуванням кількості заявників;

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув батько позивачки ОСОБА_2 , під час участі в заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що підтверджується довідкою відповідача.

Особистого розпорядження ОСОБА_2 на випадок загибелі (смерті) про виплату одноразової грошової допомоги особі (особам) за вибором не надав.

29.04.2025 позивачка звернулась до відповідача із заявою про виплату грошової допомоги відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 (Додаток 2).

Дана заява із доданими документами була направлена листом із описом вкладеного та була отримана відповідачем 02.05.2025.

Однак, жодної відповіді, рішення за результатами розгляду заяви та вчинення дій щодо виплати одноразової грошової допомоги відповідачем не вчинено, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку вищенаведеному, суд вказує наступне.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі по тексту - Закон України № 2011-ХІІ).

Стаття 1 вказаного Закону визначає, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом .

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

З матеріалів справи вбачається, що батько позивача - ОСОБА_2 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до абз. 8 п. 2 постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану »від 28.02.2022 №168, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги виникає у особи в день смерті військовослужбовця, а тому закон має застосуватися станом на відповідну дату.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції станом на 12.09.2023 - дату загибелі військовослужбовця), у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають (1) батьки, (2) один із подружжя, який не одружився вдруге, (3) діти, які не досягли повноліття, (4) утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Отже, станом на дату загибелі військовослужбовця закон взагалі не передбачав можливості призначення та виплати одноразової грошової допомоги повнолітній доньці.

Не зважаючи на це, як встановлено судом, військовою частиною НОМЕР_2 було направлено висновок про можливість призначення виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .

Суд також вказує, що виплата одноразової грошової допомоги сім`ям загиблих передбачена постановою КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 р. №168 (яка застосовується з 24.02.2022 р.).

09 серпня 2022 р. МВС України було прийнято наказ №484 «Про затвердження Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України», який почав діяти з 30.08.2022 р.

Суд вказує, що нормативно-правове регулювання виплати одноразової грошової допомоги зазнавало багатьох змін, й редакцій.

Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги, установленої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в Національній гвардії України (затв. Наказ МВС №484 від 09.08.2022) передбачено, що для призначення одноразової грошової допомоги особа звертається із заявою до військової частини за останнім місцем проходження військової служби загиблого (померлого) військовослужбовця із наданням визначеного переліку документів.

Згідно п. 5 вказаного Порядку, керівник уповноваженого органу в 10-денний строк із дня реєстрації всіх документів подає головному органу військового управління Національної гвардії України (далі - Головне управління НГУ) висновок щодо можливості виплати ОГД членам сім`ї, батькам та утриманцям військовослужбовця, до якого обов`язково додаються документи, визначені пунктом 2 цих Порядку та умов.

Отже, обов`язок військової частини НОМЕР_2 подати ГУ НГУ висновок щодо можливості виплати ОГД виникає тільки після подачі всіх необхідних документів.

Після цього, головне управління НГУ після надходження документів, визначених пунктом 2 цих Порядку та умов, приймає рішення про призначення ОГД або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання.

Після прийняття рішення про призначення ОГД Головне управління НГУ (за наявності відповідних коштів державного бюджету) здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки уповноважених органів в установах Державної казначейської служби України.

Отже, повноваження щодо прийняття рішення з приводу виплати ОГД належить Головному управлінню НГУ, а не військовій частині НОМЕР_2 .

Повноваження військової частини в питанні виплати ОГД обмежені лише збором документів, складням висновку та направленням його до ГУ НГУ, а тому в даному випадку Військова частина НОМЕР_2 НГУ не є суб`єктом владних повноважень, який може приймати рішення про призначення чи відмову в призначенні ОГД.

Матеріалами справи підтверджено, що в травні 2025 року позивач звернулась до військової частини НОМЕР_2 із заявою про виплату їй ОГД після загибелі її батька ОСОБА_2 .

Листом від 13.06.2025 №25/17/13/1-К-563 на адресу ГУ НГУ було направлено висновок про можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги, в тому числі, позивачу.

Про направлення матеріалів позивача було повідомлено листом № 25/17/13/1-Х-653 від 26.06.2025.

Листом ГУ НГУ № 27/13/ від 24.07.2025 було повідомлено військову частину НОМЕР_2 про прийняття рішення про призначення матері - ОСОБА_3 загиблого під час захисту Батьківщини у період дії воєнного стану солдата ОСОБА_2 одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168, у сумі 15000000 грн.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, в чому саме полягає бездіяльність відповідача, враховуючи вищенаведені факти.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії- залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.