Справа № 500/5881/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5881/25

26 грудня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду через представника адвоката Никитюка Р.І. надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 07.10.2025;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1 від 07.10.2025;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №1146-л від 02.10.2025.

Позов обґрунтовано тим, що фактична перевірка позивача проведена ГУ ДПС у Тернопільській області із допущенням порушень порядку та вимог, встановлених Податковим кодексом України, висновки перевірки не відповідають дійсності, оскаржувані податкові-повідомлення рішення є протиправними, порушують права та законні інтереси позивача, та підлягають скасуванню.

Зазначає, що скасуванню підлягає і прийняте за наслідком фактичної перевірки рішення про припинення позивачу дії ліцензії на роздрібну торгівлю підакцизними товарами, виданої станом на 09.07.2024, оскільки нормативні підстави для його прийняття податковим органом застосовано згідно вимог недіючого на час отримання ліцензії Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-IX від 18.06.2024, який в свою чергу набрав чинності станом на 27.07.2024, з огляду на що позивач вважає, що при поданні заяви до контролюючого органу на отримання ліцензії за Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995, ним не було допущено жодних порушень законодавства, яке б могло мати своїм наслідком прийняття рішення про припинення дії такої ліцензії.

Ухвалою від 13.10.2025 суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №1146-л від 02.10.2025.

Ухвалою суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Також вказаною ухвалою судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

11.11.2025 представником відповідача подано відзив на адміністративний позов із змісту якого слідує, що він повністю заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію тим, що підставою для призначення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, а саме: здійснення відповідних функцій контролюючого органу, про що і було зазначено у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, а також наявність інформації, відповідно до чого було здійснено посилання на лист ДПС України, в якості фактичної підстави для призначення перевірки із наведенням його реквізитів.

З огляду на вищезазначене, Головне управління ДПС у Тернопільській області вважає, що при прийнятті наказу про фактичну перевірку ним були дотримані усі вимоги податкового законодавства.

17.11.2025 на адресу суду представником позивача подано відповідь на відзив, у якому наголошено на тому, що податковим органом не спростовано доводи сторони позивача про безпідставність проведення самої перевірки, оскільки згідно наданого на адвокатський запит листа ДПС України від 29.07.2025 №18713/7/99-00-09-03-01-07 визначено проводити контрольно-перевірочні заходи лише щодо суб`єктів господарювання, які мають ліцензії на оптову торгівлю пальним, в той час як призначена перевірка відбулася, у тому числі з питань наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі пальним, що не входило, на переконання позивача, в коло питань згідно листа ДПС України.

24.12.2025 на адресу суду представником податкового органу подано клопотання про долучення доказів.

Інших заяв від учасників на адресу суду не надходило.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Дослідженням матеріалів справи судом встановлено, що керуючись підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 «Інші перехідні положення», статтею 19-1, статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктами 80.2.5 (здійснення функцій визначених законодавством) пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України та листа ДПС України від 29.07.2025 №18713/7/99-00-09-03-01-07, Головним управлінням ДПС у Тернопільській області прийнято наказ №1893-п від 01.09.2025 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 », яким визначено провести фактичну перевірку позивача за адресою провадження діяльності: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, за період діяльності з 11.07.2024 по дату закінчення перевірки згідно статті 102 Податкового кодексу України, тривалістю 10 діб, з питань наявності ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі підакцизними товарами, зберігання, здійснення оптової та роздрібної торгівлі пальним, реєстрації акцизних складів, обладнання та реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, виявлення порушень встановлених правил торгівлі підакцизними товарами, маркування підакцизних товарів, дотримання встановлених мінімальних роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв та максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин із працівниками (найманими особами), а також інших питань, що регулюють обіг підакцизних товарів.

На підставі вказаного наказу Головним управлінням ДПС у Тернопільській області видано також направлення на перевірку №№ 2612/09-01, 2613/09-01 та 2614/09-01 від 01.09.2025.

З матеріалів справи судом встановлено, що примірник наказу про проведення фактичної перевірки № 1893-п від 01.09.2025 після ознайомлення з ним, вручено позивачу особисто. Також позивача ознайомлено з направленнями на перевірку та пред`явлено посвідчення інспекторів, які проводили фактичну перевірку, про що свідчить його особистий підпис на примірниках направлень контролюючого органу.

Результати вказаної перевірки оформлено актом від 02.09.2025, який зареєстровано у податковому органі за №13387/19-00-09-01/ НОМЕР_1 від 10.09.2025 після закінчення фактичної перевірки.

Судом встановлено, що акт фактичної перевірки позивач підписав без зауважень, в той час як додатки до такого підписані ним із певними зауваженнями, а саме: у додатку №1 до акту перевірки, а також у Відомості про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей) станом на 02.09.2025 при перевірці господарської одиниці АЗС, розташованої за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, суб`єкта господарювання ОСОБА_1 » позивачем вказано, що він не згідний із висновками, викладеними посадовими особами податкового органу в частині що стосується проведених замірів залишків паливно-мастильних матеріалів у колонках, оскільки такі здійснено некоректно через неповноцінну роботу інтернет-мережі.

Судом встановлено, що призначенню та проведенню вказаної фактичної перевірки передувало скерування Державною податковою службою України до її територіальних підрозділів листа від 29.07.2025 №18713/7/99-00-09-03-01-07, а також подання начальником управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Тернопільській області доповідної записки від 01.09.2025 №678/19-00-09-01 на ім`я керівника ГУ ДПС у Тернопільській області.

Згідно Акта фактичної перевірки №13387/19-00-09-01/ від 10.09.2025, констатовано, що на господарській одиниці (АЗС), розташованої за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, здійснює свою діяльність суб`єкт господарювання Сторожук Руслан Богданович.

Зазначено, що позивач зареєстрований платником акцизного податку станом на 23.03.2016 за №2575, відомості про реєстрацію акцизного складу зареєстровано станом на 03.07.2019 за №1009772.

Вказано, що у позивача на момент проведення фактичної перевірки було наявних дві діючих ліцензії, а саме: на право оптової торгівлі пальним від 31.03.2025 №00157 та на право роздрібної торгівлі пальним від 11.07.2024 №2400097.

Посадовими особами податкового органу під час перевірки встановлено часткову наявність прибутково-видаткових накладних, приймальних актів, товарно-транспортних накладних та інших документів первинного обліку ТМЦ, а також технічної документації. Встановлено наявність договорів поставки, а також реєстратора розрахункових операцій. До перевірки податкового органу надано договір оренди нерухомого майна, виробничих комплексів, складських приміщень, місць торгівлі, обладнання, тощо від 01.01.2024 № АЗС №3, укладений із ФОП ОСОБА_2 на період до 31.12.2025.

Відповідно до висновків акта фактичної перевірки від 10.09.2025 №13387/19-00-09-01/ НОМЕР_1 перевіркою встановлено порушення позивачем вимог законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи, а саме:

- пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» №265/95-BP від 06.07.1995, а саме: не забезпечено ведення у порядку, встановленому законодавством, обліку товарних запасів на місці пx реалізації, здійснюється продаж товарів (паливно-мастильних матеріалів) на загальну суму 65537,27 грн (перелік та кількість ПMM наведено у відомості- розписці, яка є додатком до акту перевірки), без підтверджуючих документів, щодо походження даного товару, тобто під час перевірки не надано документів у паперовій або електронній формі, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться на місці продажу (господарський об`єкт A3C);

- пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, а саме: ненадання в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки або пов`язані з предметом перевірки;

- пункту 6 частини п`ятої статті 43 Закону Украйни «Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу алкогольних напоїв та тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» №3817-IX від 18.06.2024.

Так зокрема, перевіркою встановлено, що на акцизному складі за уніфікованим номером 1009772, за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність ФОП ОСОБА_1 , розташовано 4 (чотири) резервуара для зберігання пального, які обладнані рівнемірами-лічильниками пального та 2 (дві) паливороздавальні колонки, які є одночасно витратомірами-лічильниками пального на акцизному складі, та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, що підтверджується відповідною довідкою про розпорядника акцизного складу пального, акцизні склади пального, розташовані на них резервуари пального, витратоміри та рівнеміри № від 07.05.2020 та Х-звітом електронного журналу №0720 за 02-ге вересня 2025 року.

Водночас, перевіркою зафіксовано, що позивачем до заяви (вх. №6948/AП від 26.06.2024) на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400097 не долучено дозвільних документів на експлуатацію обладнання, розташованого у місці роздрібної торгівлі пальним, а саме: на 3 (трьох) резервуарів для зберігання пального бензину A-92, A-95 та дизельного пального ДП, необхідних для здійснення такої діяльності, відповідно до вимог пункту 6 частини 5 статті 43 Закону України «Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкоголь них напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовують в електронних сигаретах та пального» №3817-IX від 18.06.2024.

З матеріалів справи слідує, що під час перевірки, а саме 02.09.2025, працівниками контролюючого органу надано позивачу запит про надання документів (копій документів), у якому зазначено перелік документів, які необхідно надати у термін до 12 год. 00 хв. 04.09.2025 за період згідно наказу.

Вказаний запит отримано позивачем особисто 02.09.2025 про що свідчить його підпис. Судом встановлено, що на вимогу контролюючого органу позивачем у встановлені податковим органом строки, не надано документи, які відносяться та належать до предмету перевірки, а саме: технічну документацію на резервуари (паспорти, сертифікати відповідності, свідоцтва про повірку, градуювальні таблиці з датою калібрування), документи, що підтверджують право власності/ користування транспортними засобами.

Праведною перевіркою встановлено, що на вищевказаній АЗС не ведеться в порядку передбаченому законодавством облік товарних запасів на місці їх реалізації та здійснюється продаж товарів (паливно-мастильних матеріалів) на загальну суму 65537,27 грн (перелік та кількість ПММ наведено у відомості-розписці яка додається до акту перевірки) без підтверджуючих документів щодо походження даного товару, оскільки під час перевірки податковому органу не надано документів у паперовій або електронній формі, які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться на місці реалізації (господарський об`єкт АЗС). Також встановлено зберігання позивачем на АЗС необлікованого пального, а саме: бензину А-95 Євро-5 в кількості 1126,07 літрів по ціні реалізації 58,20 грн/л у резервуарі загальною ємністю 10 м. куб, що перевищує 2 відсотки об`єму даного резервуару.

Позивач скориставшись правом, передбаченим підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 та пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України шляхом подання до ГУ ДПС у Тернопільській області (контролюючого органу який проводив перевірку) заперечень на акт перевірки.

Листом ГУ ДПС у Тернопільській області № 20149/6/19-00-09-01-06 від 01.10.2025 позивача повідомлено про результати розгляду його заперечень та вказано про залишення висновків акту перевірки без змін, а заперечень платника податків без задоволення.

При цьому, у вказаному листі відповідача зазначено, що комісією з питань розгляду заперечень враховано зауваження викладені у заперечені та прийнято рішення, що абзац перший висновку акту фактичної «встановлено порушення вимог пункту 6 частини 5 статті 43 Закону України від 18 червня 2024 року №3817-IX «Про державне регулювання виробництва i обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» слід вважати в правильній редакції, а саме: «встановлено порушення вимог ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 №481/95-BP «Про державне регулювання виробництва i обігу спирту, спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовують в електронних сигаретах та пального» (із змінами та доповненнями).

На підставі зазначеного Акту фактичної перевірки відповідачем винесено два податкові повідомлення-рішення від 07.10.2025 про застосування штрафних (фінансових) санкцій, а саме:

№ 1, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 65537,27 грн за порушення вимог п. 12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг №265/95-ВР від 06.07.1995 (розмір штрафної санкції на суму не облікованих товарів);

№1, яким до позивача застосовано штрафні санкцій у розмірі 2040,00 грн за порушення встановлених пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України за ненадання в повному обсязі документів що відносяться до перевірки. При цьому податковий орган вказує, що розмір штрафу визначено з урахуванням того, що такі дії платника були вчинені повторно, оскільки податковим повідомлення-рішенням від 11.08.2025 №1 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію за ідентичне правопорушення, вчинене вперше.

Також, зважаючи на встановлення під час перевірки обставин стосовно неподання позивачем із заявою на отримання ліцензії (вх. №6948/АП від 26.06.2024) на право роздрібної торгівлі пальним №2400097 дозвільних документів на експлуатацію обладнання, розташованого у місці роздрібної торгівлі пальним, а саме, щодо 3 (трьох) резервуарів для зберігання пального бензину А-92, А-95 та дизельного пального ДП, необхідних для здійснення такої діяльності, податковим органом прийнято рішення №1146-л від 02.10.2025 про припинення дії ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400097, виданої ФОП ОСОБА_1 на АЗС за адресою: Тернопільська область, Тернопільський р-н, с. Чистилів.

Суд зазначає, що предметом оскарження у цій справі є податкові повідомлення-рішення від 07.10.2025 №1 та №1, а також рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №1146-л від 02.10.2025, яким суд надасть оцінку на предмет відповідності чинним нормативно-правовим актам через призму верховенства права.

Водночас суд звертає увагу, що оскаржуючи наведені вище податкові повідомлення-рішення, позивач виходить насамперед з того, що наказ ГУ ДПС у Тернопільській області №1893-п від 01.09.2025, яким визначено провести фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою провадження діяльності: АЗС, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, є протиправним в силу відсутності підстав як для призначення самої перевірки, так і підстав її проведення, оскільки у листі ДПС України, який вказано у наказі в якості підстави для проведення перевірки, не зазначено про конкретні порушення ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства, які би в свою чергу давали підстави для призначення фактичної перевірки, а відображена інформація у вказаному листі носить загальний формальний характер та на переконання позивача не може слугувати підставою для призначення перевірки в частині конкретного порушення законодавства.

Також звертає увагу на те, що у листі ДПС України зазначено про здійснення перевірки лише тих суб`єктів господарювання, зокрема й серед інших, які мають ліцензії на право оптової торгівлі пальним, з огляду на що позивач робить висновок про те, що оскільки фактична перевірка позивача призначена з підстав, викладених у листі ДПС України, тому підстави призначати та проводити перевірку позивача саме щодо роздрібної торгівлі пальним у податкового органу були відсутні, оскільки він міг перевіряти лише наявність ліцензії на оптову торгівлю.

Суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду в постанові від 21 лютого 2020 у справі № 826/14123/18, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе, а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа №804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа №826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа №820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа №820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа №815/4392/15) тощо.

Поряд з цим, судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформульований правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Отже, питання правомірності дій контролюючого органу щодо призначення і проведення перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставою позову про оскарження рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17.

За таких обставин, суд у цій справі спершу надасть оцінку наказу відповідача №1893-п від 01.09.2025 на предмет його правомірності, після чого окремо буде оцінювати податкові повідомлення-рішення, якими до позивача застосовано штрафні санкції, а також рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Щодо правомірності наказу на проведення фактичної перевірки позивача за місцем провадження діяльності: АЗС, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, то суд зазначає, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Отже, проведення камеральних, документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок є виключним правом ГУ ДПС у Тернопільській області, як податкового органу.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).

Згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пунктом 80.2 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених в підпунктах 80.2.1-80.2.7 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

З наказу ГУ ДПС у Тернопільській області №1893-п від 01.09.2025 слідує, що підставою для перевірки відповідачем зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яким регламентовано, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

При цьому, у вказаному наказі податковим органом при посиланні на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України виокремлено «здійснення функцій визначених законодавством».

У питанні застосування підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України практика Верховного Суду є сформованою і усталеною, полягає в тому, що ця норма містить дві самостійні (автономні) підстави для проведення фактичної перевірки у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального: (1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства, а також (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у цій сфері. Тобто, цей пункт передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У цьому випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Тобто, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; здійснюють інші функції, визначені законом.

Отже, контролюючий орган має право на проведення фактичної перевірки господарюючого суб`єкту з підстав здійснення функцій контролю, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

При цьому, слід зазначити, що окремою підставою, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки, згідно положень підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є також наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Судом встановлено, що згідно тверджень представника відповідача та змісту заяв по суті справи, підставою для видання спірного наказу контролюючим органом став лист ДПС України від 29.07.2025 №18713/7/99-00-09-03-01-07, а також подання начальником управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Тернопільській області доповідної записки від 01.09.2025 № 678/19-00-09-01 на ім`я керівника ГУ ДПС у Тернопільській області.

Із змісту вказаного листа ДПС України слідує, що Державна податкова служба України з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог чинного законодавства у сфері обігу та реалізації пального, запобігання незаконному обігу пального, упередження можливих втрат по бюджету по сплаті податків, у тому числі з використанням сумнівного податкового кредиту, надсилає перелік місць здійснення діяльності суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з пальним на підставі ліцензій на право виробництва пального, на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі та на право оптової торгівлі пальним за відсутності місць оптової торгівлі для організації та проведення фактичних перевірок на ycix зазначених адресах (перелік додається). Згідно додатку вказаного листа, вказано також і позивача з місцем провадження діяльності.

Слід зазначити, що лист містить детальний опис заходів, які податкові органи повинні вжити як при проведенні самої перевірки так і при проведенні доперевірчого аналізу суб`єктів господарювання, які за своєю суттю зводяться до повного аналізу (в межах покладених на податкові органи функцій) підліцензійної діяльності платників акцизного податку згідно переліку.

Відповідно до наявної в матеріалах справи доповідної записки начальника управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Тернопільській області від 01.09.2025 №678/19-00-09-01, управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Тернопільській області відповідно до вимог наказу ДПС України від 04.09.2020 №470 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної податкової служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків» та на виконання доручень ДПС України доповіло керівнику ГУ ДПС у Тернопільській області про те, що за результатами проведеного аналізу інформації наявної в базах даних ДПС, за результатами обстежень, опрацювання доручень ДПС України, перегляду та аналізу інформації з доступних джерел виявлено СГД та/або господарські об`єкти, в яких можливі факти порушення визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального. Запропоновано провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання та/або господарських об`єктів згідно додатку №1, у якому серед інших суб`єктів господарювання зазначено позивача з місцем торгівлі: Тернопільський р-н, с. Чистилів.

Суд відхиляє доводи сторони позивача про протиправність наказу податкового органу про призначення фактичної перевірки його місця провадження діяльності, оскільки як свідчать матеріали справи, станом на час призначення перевірки у позивача була наявна діюча ліцензія як на право оптової торгівлі пальним за відсутністю місць від 31.03.2025 №00157 так і на право роздрібної торгівлі пальним від 11.07.2024 №2400097, а також був зареєстрований акцизний склад за вказаним місцем провадженням діяльності.

В межах обставин, які мають місце у цій справі, у суду є достатні підстави вважати доведеним існування фактичної підстави для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, - здійснення функцій визначених законодавством. Окрім цього, наказ про проведення перевірки містить посилання на лист ДПС України, його реквізити, що є мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки. Відповідно, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства, як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним.

Відтак, підсумовуючи вищенаведене, судом не встановлено порушень зі сторони податкового органу в частині призначення фактичної перевірки господарської діяльності позивача.

При цьому, щодо тверджень сторони позивача про те, що податковий орган повинен був перевірити виключно факт наявності та/або відсутності у позивача ліцензій на право здійснення оптової торгівлі пальним, такі суд не приймає до уваги, оскільки конкретний предмет фактичної перевірки щодо кожного із платників податків визначається у наказі на її проведення, а не у листі ДПС України, в той час як податковий орган наділений виключною компетенцією щодо перевірки платників податків в частині дотримання ними вимог законодавства про обіг підакцизних товарів, у тому числі пального.

Отже, доводи позивача щодо неправомірності проведення ГУ ДПС у Тернопільській області фактичної перевірки не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи, судом не встановлено таких порушень вимог податкового законодавства під час призначення фактичної перевірки, що мають наслідком протиправність оскаржуваних рішень податкового органу.

Щодо наявності правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №1, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 65537,27грн за порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» 265/95 BP від 06.07.1995, суд зазначає наступне.

Так, нормативно-правовим актом, який визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі, є Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995№265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР).

Відповідно до пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:

вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Суд вважає за необхідне вказати, що до 01.01.2022 редакція пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР передбачала, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам під час проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Натомість, Законом №1914-IX, який набрав чинності з 01.01.2022, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР викладено в редакції (чинній на момент виникнення спірних правовідносин), а саме:

«Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті)».

Таким чином, у чинній редакції пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР закон зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в третьому абзаці цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів та у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відповідно до статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Отже, суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності):

1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку;

2) ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Відтак, ненадання саме на початок проведення такої перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною та достатньою підставою для застосування штрафної санкції, передбаченої статтею 20 Закону №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі № 420/12275/22 та від 15 травня 2025 року у справі № 380/9233/24.

З матеріалів справи слідує, що посадовими особами контролюючого органу встановлено зберігання на АЗС, за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с.Чистилів необлікованого пального, а саме: бензину А-95 Євро-5 в кількості 1126,07 літрів по ціні реалізації 58,20грн/л у резервуарі загальною ємністю 10 м.куб, що перевищує 2 відсотки об`єму даного резервуару.

Посадовими особами податкового органу під час проведення перевірки надавався письмовий запит про надання копій документів згідно переліку, проте податковому органу не пред`явлено документи, які відносяться та належать до предмету перевірки, а саме: технічна документація на резервуари (паспорти, сертифікати відповідності, свідоцтва про повірку, градуювальні таблиці з датою калібрування), документи, що підтверджують право власності/користування транспортними засобами.

Посадовими особами податкового органу шляхом зняття замірів із консолі резервуару встановлено, що на вищевказаній АЗС, де здійснює позивач свою діяльність, не ведеться у порядку встановленому законодавством облік товарних запасів за місцем їх реалізації. Здійснюється продаж товарів на загальну суму 65537,27 грн (перелік товарів наведено у Відомості, яка додається до акту) без підтверджуючих документів, щодо походження даних товарів, тобто реалізуються товари, що надійшли без документів передбачених законодавством.

Посадовим особам податкового органу не надано документи (у паперовій або електронній формі), які підтверджують облік та походження товарів, що саме на момент проведення фактичної перевірки знаходились у місці продажу (господарському об`єкті) у кількості 1126,07 літрів.

Слід зазначити, що позивач не заперечує обставин того, що ним не було надано вищевказаних документів, проте в якості причин ненадання таких позивач посилається на «погану роботу інтернет-мережі» та наголошує на тому, що після перезавантаження системи ємкість із показником бензину відображалась коректно, тобто у сторону зменшення.

Щодо таких доводів позивача, суд вважає за необхідне зазначити, що на вимогу працівників податкового органу позивачем не було надано технічну документацію на резервуари, а саме: паспорти, свідоцтва про повірку, градуювальні таблиці з датою калібрування, сертифікати відповідності тощо, а тому посилання позивача на ту чи іншу некоректну роботу вимірювальних режимів рівнеміра-лічильника без надання необхідної технічної документації є безпідставними, в той час як згідно наданих суду фото витратомірів зафіксовано обсяги необлікованого палива на АЗС позивача за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Чистилів.

За наведених обставин суд дійшов висновку про те, що у позивача існував обов`язок надати контролюючому органу на початок проведення фактичної перевірки первинні документи, що підтверджують облік та походження товарних запасів, які на момент перевірки знаходились у місці продажу.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується те, що на момент початку фактичної перевірки на вказаній господарській одиниці, де здійснює господарську діяльність позивач, та під час проведення фактичної перевірки первинних документів щодо обліку товару, який знаходився на реалізації, не було; такі документи не надані інспекторам контролюючого органу на початок проведення перевірки за місцем продажу (господарському об`єкті), як і не надані на письмовий запит податкового органу.

Тому, контролюючий орган мав усі правові підстави для притягнення позивача до відповідальності в порядку статті 20 Закону №265/95-ВР.

Щодо наявності правових підстав для винесення податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області №1, яким до позивача застосовано штрафні санкцій у розмірі 2040,00грн за порушення встановлених пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України за ненадання в повному обсязі документів, що відносяться до перевірки, суд зазначає наступне.

Пунктом 44.1 статті 44 ПК України передбачено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Підпунктом 85.4 ст. 85 ПК України встановлено, що при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Згідно з пунктом 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до пункту 85.7 статті 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

Пункт 85.8 статті 85 ПК України передбачає, що посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Отже, законодавцем встановлено обов`язок платника податків надати посадовим особам контролюючих органів всі документи, що пов`язані з предметом перевірки після початку перевірки.

Незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 2040 гривень (пункт 121.1 статті121 ПК України).

З матеріалів справи судом встановлено, що 02.09.2025 під час проведення фактичної перевірки позивачу вручено запит про надання документів, в якому повідомлено про необхідність надання до 12 год. 00 хв. 04.09.2025 для перевірки оригіналів документів, що становлять предмет перевірки, згідно наведеного переліку.

В Акті фактичної перевірки контролюючим органом зафіксовано належним чином, які саме документи не були надані платником податків до перевірки, а саме: технічна документація на резервуари (паспорти, сертифікати відповідності, свідоцтва про повірку, градуювальні таблиці з датою калібрування), документи, що підтверджують право власності/користування транспортними засобами.

Таким чином, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт невиконання позивачем вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України.

Як слідує із змісту позовної заяви, позивачем не заперечено факт ненадання податковому органу при здійсненні податкового контролю необхідних документів, які пов`язані із предметом перевірки. Проте наголошено на те, що такі надано до заперечення на акт перевірки. Також зазначено, що матеріалами перевірки, в тому числі й в акті фактичної перевірки, жодним чином не відображають факт повторності вчинення ФОП ОСОБА_1 правопорушення, визначеного пунктом 121.1 статті 121 ПK України.

Надаючи оцінку таким доводам сторони позивача суд вважає за необхідне зазначити, що закріплений обов`язок щодо надання податковому органу документів, пов`язаних з проведенням перевірки, виникає після початку перевірки, а не початку процедури подання заперечень на акт перевірки, оскільки це гарантує проведення самого контрольно-перевірочного заходу.

Суд не заперечує права позивача на подання документів до заперечення на акт перевірки, проте вважає за необхідне наголосити на тому, що таке право платника податків не звільняє його від виконання обов`язку, встановленого пункту 85.2 статті 85 ПК України.

При цьому, судом встановлено, а сторонами не спростовано, що податковим повідомлення-рішенням від 11.08.2025 №1 до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію за ідентичне правопорушення вчинене вперше, а відтак у суду наявні підстави дійти висновку про те, що податкове повідомлення-рішення №1, яким до позивача застосовано штрафні санкцій у розмірі 2040,00грн за порушення встановлених пунктом 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо наявності правових підстав для прийняття Головним управлінням ДПС у Тернопільській області рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №1146-л від 02.10.2025, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, а сторонами не спростовано, що ФОП ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС у Тернопільській області із заявою №694812л від 06.06.2024 із додатками про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Так, до 01.01.2025 (на момент отримання ФОП ОСОБА_1 ліцензії) основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, в частині ліцензування діяльності, визначалися Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року (далі - Закон №481/95-ВР).

Статтею 1 Закону № 481/95-ВР передбачено, що під роздрібною торгівлею пальним слід розуміти діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/ автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів; а під ліцензією (спеціальний дозвіл) необхідно розуміти документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Частиною тридцятою статті 15 цього ж Закону передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років

Згідно з частинами тридцять другою тридцять п`ятою статті 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.

За змістом частини тридцять сьомої статті 15 Закону № 481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини 42 статті 15 Закону №481/95-ВР відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Частиною 43 статті 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що у разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що для здійснення господарської діяльності, зокрема з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 15 Закону № 481/95-ВР. У цьому переліку, крім іншого, визначено дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Частиною 49 статті 15 Закону №481/95-ВР визначено, що вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Починаючи з 01.01.2025 основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, в частині ліцензування діяльності, визначалися Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №3817-IX від 18.06.2024 (далі - Закон №3817).

Положення Закону №481 до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону (пункт 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» Закону №3817-IX).

Статтею 46 Закону №3817-IX визначено підстави та порядок припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності

Так, частиною 1 цієї статті Закону передбачено, що дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

В силу вимог пункту 5 частини 2 статті 46 Закону № 3817-IX підставою для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є: невідповідність відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, та/або документів, доданих до заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, заяви про внесення змін до відомостей, що містяться у таких реєстрах, фактичним даним, виявленим контролюючим органом у ході перевірки та зафіксованим в акті такої перевірки (крім випадків, коли така невідповідність зумовлена зміною назви області, району, населеного пункту, вулиці, іншого об`єкта топоніміки населених пунктів відповідно до законодавства України або зміною кодів адміністративно-територіальних одиниць чи територій територіальних громад згідно з Кодифікатором адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад).

Частиною 3 статті 46 Закону № 3817-IX визначено, що у рішенні про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності зазначаються:

1) реквізити (номер і дата) рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (дата у форматі ДДММРРРР);

2) найменування та код органу ліцензування, що прийняв рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

3) реєстраційний номер ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, дія якої припинена;

4) вид ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, дія якої припинена;

5) реквізити суб`єкта господарювання:

для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, код згідно з ЄДРПОУ;

для фізичних осіб - підприємців - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), місцезнаходження (адреса зареєстрованого/задекларованого місця проживання (перебування), за якою здійснюється зв`язок з фізичною особою - підприємцем), реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та/або номер паспорта (для фізичних осіб, які мають право здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта), унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (за наявності);

для осіб, уповноважених на ведення обліку діяльності за договорами про спільну діяльність без утворення юридичної особи, та осіб, які є відповідальними за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договорів, - найменування та код уповноваженої особи згідно з ЄДРПОУ і податковий номер, наданий такій особі під час взяття на облік договору згідно з пунктом 63.6 статті 63 та пунктом 64.6 статті 64 Податкового кодексу України;

для іноземних суб`єктів господарської діяльності - найменування та податковий номер постійного представництва;

6) підстава/підстави та опис підстав (обґрунтування) для прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності із зазначенням відповідного пункту частини другої цієї статті;

7) строк набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності;

8) строк і порядок оскарження рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності (у тому числі найменування та місцезнаходження податкового органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов).

На рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності накладається кваліфікована електронна печатка податкового органу.

Згідно з частинами 4, 6 статті 46 Закону № 3817-IX рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається:

1) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання податковим органом відповідних документів (у тому числі рішення суду) та/або виявлення даних/відомостей, що є підставою для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з частиною другою цієї статті;

2) у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки;

3) у разі припинення дії ліцензії за заявою суб`єкта господарювання - не пізніше 20 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої заяви органом ліцензування.

Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

У разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.

Орган ліцензування не пізніше наступного робочого дня за днем прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності:

1) вносить відомості про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах;

2) оприлюднює рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на своєму офіційному веб-порталі/субсайтах веб-порталу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

3) направляє суб`єкту господарювання рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Зі змісту наведених правових норм слідує, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, був визначений статтею 15 Закону №481/95-ВР, а із набранням чинності Закону № 3817-IX - частиною 5 статті 43 цього Закону. Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник. Отримана заявником ліцензія є документом, що засвідчує його право на провадження відповідного виду діяльності протягом визначеного строку.

Здійснення контролю за наявністю ліцензії на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, а також контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, покладено нормами Податкового кодексу України на податкові органи.

У свою чергу центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в силу вимог частини 1 статті 41 Закону № 3817-IX є органами ліцензування, зокрема, в частині видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

Перелік підстав для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, в тому числі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, на час спірних відносин, визначений статтею 46 Закону № 3817-IX. Вказаний перелік підстав для припинення дії ліцензії є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

Так, із змісту оскарженого рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності №1146-л від 02.10.2025 слідує, що підставами для його прийняття були пункти 5 та 28 частини 2 статті 46 Закону № 3817, а саме:

невідповідність відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або відомостей Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, та/або документів, доданих до заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, заяви про внесення змін до відомостей, що містяться у таких реєстрах, фактичним даним, виявленим контролюючим органом у ході перевірки та зафіксованим в акті такої перевірки (крім випадків, коли така невідповідність зумовлена зміною назви області, району, населеного пункту, вулиці, іншого об`єкта топоніміки населених пунктів відповідно до законодавства України або зміною кодів адміністративно-територіальних одиниць чи територій територіальних громад згідно з Кодифікатором адміністративно-територіальних одиниць та територій територіальних громад) (пункт 5);

факт здійснення ліцензіатом - суб`єктом господарювання, який отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального, крім ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, - зберігання та/або реалізації необлікованого пального, встановлений контролюючим органом під час перевірки та зафіксований в акті такої перевірки або в рішенні суду, яке набрало законної сили, якщо об`єм необлікованого пального перевищує 5 відсотків обсягу обігу або залишків пального (для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану, на які встановлено однакові ставки акцизного податку, - перевищує 15 відсотків) чи 2 відсотки об`єму відповідного резервуара (пункт 28).

Щодо пункту 5 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ, суд звертає увагу на те, що він за своїм змістом передбачає перелік невідповідностей різних відомостей (документів) фактичним даним, виявленим контролюючим органом під час перевірки та зафіксованим в акті такої перевірки, кожна з яких або сукупність яких є підставою для припинення дії ліцензії.

Так, рішення №1146-л від 02.10.2025 містить посилання на пункту 5 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ, не конкретизуючи, яка саме невідповідність послугувала підставою для припинення дії ліцензії позивача.

Разом з тим, з Акту фактичної перевірки, на підставі якого прийнято рішення, слідує, що на реалізацію наведених норм Закону №481/95-ВР позивач отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №2400097, термін дії з 11.07.2024 по 11.07.2029. Адреса місця торгівлі пальним відповідно до вказаної Ліцензії зазначено: Україна, Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, - АЗС.

З матеріалів судової справи судом встановлено, для отримання ліцензії позивачем на виконання вимог частини тридцять сьомої статті 15 Закону № 481/95-ВР подано передбачений обсяг документів, в тому числі дозвіл на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки управління Держпраці у Тернопільській області №102.19.61 від 08.07.2019, що наданий до заяви (вх. №6948/АП від 26.06.2024) на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400097, на АЗС ФОП ОСОБА_1 отримано дозвіл на розміщення технічного устаткування та його елементи систем газопостачання зрідженим газом на 1 (одну) паливороздавальну колонку «PETRO-PRIMUSLPG-1-U заводський №0800141 та 1 (один) резервуар (цистерна) із зрідженим газом, заводський №39 та на 1 (одну) паливороздавальну колонку (бензин, дизель) типу «QUANTIUM 500-SA» заводський №D0142099, що не відповідає фактичним даним виявленим у ході перевірки.

Так, перевіркою встановлено, що позивачем до заяви від 26.06.2024 на отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №2400097 не долучено дозвільних документів на експлуатацію частини обладнання, розташованого у місці роздрібної торгівлі пальним на АЗС за адресою Україна: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів, а саме: щодо 3 (трьох) резервуарів для зберігання пального бензину А-92, А-95 та дизельного пального ДП, необхідних для здійснення такої діяльності.

При цьому, з наданих до матеріалів судової справи доказів, а саме: довідки про наявні резервуари ФОП ОСОБА_1 , копії Z звіту, слідує, що на вказаній господарській одиниці позивача задіяно у діяльності і інші, не вказані у дозволі на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки управління Держпраці у Тернопільській області №102.19.61 від 08.07.2019 резервуари.

Суд приймає до уваги, що згідно з положеннями статті 15 Закону № 481/95-ВР, чинного на час подання позивачем заяви про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, суб`єкти господарювання для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним повинні подати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суд критично оцінює посилання позивача на те, що він отримував ліцензію за вимогами Закону №481/95-ВР, а відтак він не допустив будь-яких порушень вказаного закону, оскільки як Закон №481/95-ВР так і Закон №3817-ІХ, встановлюють обов`язок долучення до заяви на отримання ліцензії на роздрібну торгівлю пальним дозвільних документів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Проте, заява із документами на отримання ліцензії подана позивачем 26.06.2024 до набрання чинності Закону №3817-ІХ, тому застосуванню підлягають положення статті 15 Закону № 481/95-ВР.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем підтверджено факт невідповідності документів, доданих до заяви про отримання ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, фактичним даним, виявленим під час перевірки.

При цьому, суд погоджується із доводами податкового органу про те, що невідповідності даних та документів доданих до заяви на отримання ліцензії, зокрема, в частині використання більшої кількості резервуарів, ніж ті які вказано позивачем при отриманні ліцензії, можливо перевірити саме при проведенні перевірки.

Аналогічна правова позиція зазначена Верховним Судом у постанові 18 грудня 2024 року у справі №240/16693/20, яку суд враховує при вирішенні даної справи.

Окрім цього, як вже зазначалось судом вище, у оскарженому рішенні про припинення дії ліцензії підставою вказано також пункт 28 частини 2 статті 46 Закону № 3817, оскільки перевіркою встановлено зберігання на АЗС за адресою: Тернопільська обл., Тернопільський р-н., с. Чистилів необлікованого пального, а саме: бензину А-95 Євро-5 в кількості 1126,07 літрів по ціні реалізації 58,20 грн./л у резервуарі загальною ємністю 10 м. куб, що перевищує 2 відсотки об`єму даного резервуару, що є самостійною підставою для припинення дії ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

Щодо недостатньої конкретизації такого реквізиту як підстава прийняття рішення, суд враховує, що рішення містить посилання на норму Закону та зміст цієї норми, на підставі якої припинено дію ліцензії. Матеріали фактичної перевірки позивача, за наслідками якої прийнято таке рішення, дозволяють з`ясувати, яке саме порушення зумовило прийняття рішення, і це порушення охоплюється нормою Закону, на яку наявне посилання у рішенні.

Відтак, за умови більш конкретизованого викладення підстави прийняття рішення, таке рішення не було б іншим, тому відповідний недолік не може вважатися істотним та таким, що може призвести до скасування рішення.

Підсумовуючи викладене вище, суд констатує, що рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області рішення №1146-л від 02.10.2025 про припинення дії виданої ФОП ОСОБА_1 ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, яким припинено дію ліцензії на роздрібну торгівлю пальним №2400097 за адресою місця торгівлі Тернопільська область, Тернопільський район, с. Чистилів прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені законодавством, з урахуванням обставин, які мали значення для його прийняття, а недоліки прийняття такого рішення не є істотними та не тягнуть правового наслідку у вигляді скасування рішення.

Згідно частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень у порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення в повному обсязі.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

При цьому суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, а доказів понесення відповідачем витрат, пов`язаних із викликом свідків та призначенням експертиз, до суду не надано підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження): вул. Білецька, 1, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003, ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.