Справа № 160/36410/25
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луговська Г.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ганеша Союз Продукт" про забезпечення адміністративного позову до відповідача-1: Державної податкової служби України, відповідача-2: Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,
Товариство з обмеженою відповідальністю " Ганеша Союз Продукт " (далі - ТОВ "Ганеша Союз Продукт", позивач) через представника звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що внаслідок прийняття оспорюваного рішення заявник (позивач) позбавлений права здійснювати свою основу господарську діяльність, що, незважаючи не будь-яке судове рішення по суті спору, вже на сьогодні призводить до незворотних наслідків, які не можливо буде відновити у майбутньому, навіть у разі задоволення позову з огляду на наступне.
У ТОВ «Ганеша Союз Продукт» працює 18 осіб. Фонд оплати праці у 2024 році склав 1' 692' 891грн. 09коп. Фонд оплати праці за 10 місяців 2025 року склав 1' 873' 004грн. 81коп. Місячний фонд заробітної плати складає в середньому 187' 300грн. У свою чергу, вже на сьогодні, припинення дії ліцензій призвело до зупинення господарської діяльності товариства. Зокрема наказом ТОВ «Ганеша Союз Продукт» від 22.12.2025 № 22/12-2025 «Про оголошення простою», зупинена робота ТОВ «Ганеша Союз Продукт» з 22.12.2025 до моменту відновлення дії ліцензії, на період тимчасового зупинення роботи працівників ТОВ «Ганеша Союз Продукт» вважати такими, що перебувають у простої, зі звільненням від необхідності бути присутніми на робочих місцях, оплата простою здійснюється у розрахунку у розмірі 2/3 тарифної ставки (посадового окладу) встановленого працівнику. Отже, 18 працівників ТОВ «Ганеша Союз Продукт» перебувають у простої та зменшений фонд заробітної плати з 187' 300грн. 00коп. до 124' 866грн. 00коп. на місяць.
Крім того, ТОВ «Ганеша Союз Продукт» є сумлінним платником податків та щомісячно сплачує податки та збори, які продовжує сплачувати, незважаючи на введення воєнного стану в країні, тим самим поповнюючи державний бюджет та підтримуючи економічну стійкість держави та додатково підтримує Збройні Сили України. З початку збройної агресії Російської Федерації проти України, ТОВ «Ганеша Союз Продукт» надало допомогу Збройним Силам України в розмірі 1' 300' 000грн. 00коп. У зв`язку із припиненням дії оскаржуваної ліцензії ТОВ «Ганеша Союз Продукт» буде позбавлено можливості відраховувати майже по 390' 000грн. 00коп. щомісячно до місцевого та державного бюджетів. Окремо заявник звертає увагу, що виробництво знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Павлоградський р-н, с.Межиріч, вул. Молодіжна, 1-а. В умовах воєнного стану у прифронтовій місцевості, контролючий орган фактично припиняє діяльність великого платника податків, який є суттєвим джерелом надходження котів до місцевого бюджету - Межиріцької сільської територіальної громади.
Заявник наполягає, що за час розгляду справи фактично ТОВ «Ганеша Союз Продукт» із стабільного та стійкого підприємства перейде у стан неплатоспроможності. А висновки контролюючого органу стосовно безпечності продукції ТОВ «Ганеша Союз Продукт» є безпідставними, на підтвердження чого, останній звернувся з відповідною позовною заявою до суду разом з підтверджуючими документами.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд виходить з наступного.
Судом встановлено та матеріалами заяви про забезпечення позову встановлено, що ТОВ «Ганеша Союз Продукт» зареєстроване як юридична особа з основним видом економічної діяльності згідно КВЕД 11.03 виробництво сидру та інших плодово-ягідних вин.
За змістом частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.
У статті 151 КАС України визначено виключний перелік видів забезпечення позову. Позов може бути забезпечено, зокрема: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.151 КАС України, суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22.12.2006).
Суд відмічає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього тимчасового судового захисту.
Метою його запровадження є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.
Суд вважає за необхідне зазначити, що забезпечення позову застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями врегульовано Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального".
В силу приписів ч.10 ст.3 вказаного Закону, виробництво алкогольних напоїв здійснюється суб`єктами господарювання, які мають ліцензію на право виробництва алкогольних напоїв та повний технологічний цикл виробництва відповідних алкогольних напоїв.
Такі наслідки очевидно негативно відобразяться на діяльності ТОВ "Ганеша Союз Продукт", зокрема на його економічних показниках, здатності зберігати належний рівень заробітної плати працівникам та здатності зберегти наявні робочі місця, і, як наслідок, можливість сплачувати податкові платежі як до державного бюджету так і до місцевого.
При цьому судом враховано, що згідно витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС щодо стану розрахунків платника з ТОВ "Ганеша Союз Продукт" сплачено податків та зборів:
- в 2024 році - на загальну суму 2' 908' 084грн. 80коп.;
- в 2025 році - на загальну суму 3' 914' 061грн. 18коп.
Крім того, позивачем надано копії договорів на реалізацію, документи на підтвердження підтримки Збройних Сил України під час дії воєнного стану та докази роботи 18 працівників.
При вирішенні заяви судом взято до уваги, що невжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, потягне за собою негативні наслідки для матеріально-правових інтересів останнього, зокрема, у формі неспроможності виконання заявником договірних зобов`язань перед добросовісними контрагентами, що також матиме негативні наслідки для матеріально-правових інтересів контрагентів заявника.
Також, судом враховано негативні наслідки для заявника внаслідок втрати ділової репутації, що очевидно вплине на результати господарської діяльності товариства. Очевидно, що такі негативні наслідки відобразяться на роботі товариства в цілому, в тому числі, у формі втрати очікуваного прибутку від господарської діяльності, на зобов`язаннях заявника в частині збереження робочих місць та виплати заробітної плати найманим працівникам, а також на податкових зобов`язаннях заявника, оскільки обсяг сплачуваних підприємством податків напряму корелюється з фінансовими результатами господарської діяльності товариства.
З огляду на наведене, невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам заявника та третіх осіб, в тому числі добросовісним платникам податків, що, враховуючи тимчасовий характер заходів забезпечення позову, може нанести значно більше шкоди для різних учасників господарських відносин, ніж ймовірне недотримання позивачем податкової дисципліни.
Відтак, суд дійшов висновку про співмірність вимог заяви про забезпечення позову з обставинам справи, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Також, вирішуючи питання забезпечення позову у даній справі суд звертає увагу, що в умовах воєнного стану та руйнування економіки України внаслідок прямої збройної агресії російської федерації, особливе значення має збереження функціонування суб`єктів економічної системи, які забезпечують існування такої системи, як загалом, шляхом здійснення господарської діяльності та насичення коштами фінансової системи країни, так і виконанням податкових та соціальних зобов`язань, зокрема.
Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову ймовірне настання негативних наслідків, для виправлення яких заявнику буде необхідно докласти значних зусиль, у випадку задоволення судом позовної заяви в подальшому.
У свою чергу, забезпечення позову до остаточного вирішення спору по суті, дозволить заявнику реалізовувати своє право на здійснення господарської діяльності, що в свою чергу позитивно відобразиться на можливості всіх учасників відповідних господарських відносин сплачувати обов`язкові платежі (в тому числі податкові) до державного бюджету.
При здійсненні судочинства суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Згідно приписів ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зокрема Європейський суд з прав людини у рішенні "Пантелеєнко проти України" від 29.06.2006 зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні "Дорани проти Ірландії" від 31.07.2003 Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у вищевказаних рішеннях Європейського суду з прав людини, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Враховуючи вищевказані норми законодавства та практику Європейського суду з прав людини, суд вважає, що порушення свободи здійснення господарської діяльності товариства у зв`язку із прийняттям Державною податковою службою України рішення від 18.12.2025 за №1860-р/лєр про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, є необхідними підставами, які свідчать про обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.
Крім того, заходи забезпечення адміністративного позову щодо зупинення дії оскаржуваного рішення, про вжиття котрих у заяві просить заявник, відповідають предмету позову.
Таким чином, вжиття заходів забезпечення позову, в цій частині спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, оскільки факт правомірності чи протиправності прийняття оскаржуваного рішення відповідача буде встановлено під час повного, всебічного і об`єктивного розгляду всіх обставин справи.
З урахуванням наведеного, суд визнає обґрунтованими твердження заявника про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно з ч.ч.2 та 3 ст.14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ст.370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Відповідно до ч.6 ст.245 КАС України, у випадках, визначених у частинах третій - п`ятій цієї статті, суд може визначити відповідачу - суб`єкту владних повноважень розумний строк виконання рішення суду.
Суд виходить з того, що обов`язковому виконанню підлягають судові рішення, що набрали законної сили.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.156 КАС України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Враховуючи завдання адміністративного судочинства щодо справедливого та неупередженого вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, з метою ефективного захисту прав та інтересів заявника від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, а також враховуючи необхідність ефективного захисту заявником своїх прав, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову визначеним вище шляхом.
Керуючись статтями 150-154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ганеша Союз Продукт" про забезпечення позову до подання позовної заяви про зупинення дії рішення, заборону вчиняти певні дії та встановлення судового контролю - задовольнити частково.
Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в порядку, встановленому статтями 294, 297 КАС України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Г. В. Луговська