Справа № 160/27106/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Лозицької І.О.,
за участі секретаря судового засідання Губкіної А.О.
представників позивача/відповідача: Ярмолич К.І., Федоренко А.В.,
представника відповідача/позивача: Скиби В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулося Головне управління ДПС у Дніпропетровській області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд:
- стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 615 214,74 гривень.
Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся представник ОСОБА_1 із зустрічною позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій, з урахуванням уточненої зустрічної позовної заяви, просить суд:
В обґрунтування уточненої зустрічної позовної заяви представником ОСОБА_1 зазначено, що у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, в порушення пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, відсутня інформація про наявність податкових пільг та найменування об`єкта нерухомого майна, його загальна площа та інша інформація, по якій можна здійснити контррозрахунок податкових зобов`язань. Вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення направлялися ОСОБА_1 з порушенням вимог ПК України, що засвідчує невиконання контролюючим органом обов`язку з направлення прийнятих податкових повідомлень-рішень та відповідно засвідчує обставини невручення податкових повідомлень-рішень ОСОБА_1 . Крім того, наголошує, що право власності ОСОБА_1 на певні об`єкти нерухомого майна припинене. Попри зазначене, представником ОСОБА_1 заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги за уточненою зустрічною позовною заявою.
На адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов відзив на уточнену зустрічну позовну заяву, в якому останній зазначає, що за даними інформаційно-телекомунікаційної системи ДПС України, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області (Шевченківський район м. Дніпра), як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (код бюджетної класифікації 18010200, 18010300), у власності якого, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, перебувають житлові та нежитлові приміщення. Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, ОСОБА_1 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області сформовані податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2024 рік на загальну суму 181751,60 грн. Відповідно до ст. 42 ПК України податкові повідомлення-рішення направлені на податкову адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який 06.06.2025 повернуто до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з відміткою ПАТ «Укрпошта»: «За закінченням терміну зберігання» та відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення 06.06.2025. Щодо застосування пільги наголошує на тому, що у пп. 266.4.3 п. 266.4 ст. 266 ПК України зазначено, що пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 та 266.4.2 цього пункту для фізичних осіб не застосовуються до об`єкта/об`єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об`єктів перевищує п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої пп. 266.4.1 цього пункту. Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 на праві власності належать різні типи об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), а також на виконання вимог норм податкового законодавства при розрахунку податку на нерухоме майно до ОСОБА_1 не було застосовано податкову пільгу, передбачену пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України, оскільки загальна площа об`єктів нерухомого майна, які перебували у власності ОСОБА_1 у період з січня по вересень 2024 року, перевищували п`ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України (180 кв.м*5=900 кв.м) і становила 1853,20 кв.м. За період з жовтня по грудень 2024 року загальна площа об`єктів нерухомого майна становила 620 кв.м, тому, ОСОБА_1 застосовано пільгу, передбачену пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України у розмірі 180 кв.м. Щодо посилання на обставини припинення права власності представник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області зазначив, що у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним). Зазначає, що ОСОБА_1 не звертався до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою про проведення звірки за об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Крім того, представник Головного управління ДПС у Дніпропетровській області зауважив на неспівмірності заявленого до стягнення розміру витрат на правову допомогу зі складністю даної справи та наданих адвокатом послуг з правової допомоги. З огляду на викладене, просив суд відмовити у задоволенні уточненої зустрічної позовної заяви.
До суду від представника ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, у якій останній проти тверджень представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, викладених у відзиві, заперечив. Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , який є чинним. Наголошував на тому, що відповідно до абз. «б» пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України, якщо об`єкт житлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом.
На адресу суду через систему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшли заперечення (на відповідь на відзив), у яких останній зазначив, що згідно інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно саме ОСОБА_1 є власником об`єктів нерухомості, за якими були винесені оскаржувані податкові повідомлення-рішення та відсутні відомості про спільну сумісну власність з дружиною позивача. Таким чином, визначення ОСОБА_1 як платника податків за вказаними об`єктами нерухомості є законними та обґрунтованими.
У судовому засіданні представники Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підтримали позовні вимоги за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу та просили суд позовну заяву задовольнити. Водночас, останні заперечили проти задоволення позовних вимог за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позовної заяви Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з огляду на її безпідставність та необґрунтованість. Водночас, останній підтримав позовні вимоги за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та просив їх задовольнити.
Заслухавши доводи представників сторін у справі, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд зазначає таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області та є платником податків за основним місцем обліку.
В інтегрованих картках платника податків Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за ОСОБА_1 обліковується податковий борг у сумі 615214,74 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, який виник у результаті несплати платником податків у встановлений терміни сум грошових зобов`язань за податковими повідомленнями-рішеннями:
Зазначені податкові повідомлення-рішення були направлені Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку за адресою платника податків ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення та 06.06.2025 повернулися на адресу контролюючого органу без вручення адресату у зв`язку із закінченням терміну зберігання.
Доказів добровільного погашення ОСОБА_1 податкового боргу у сумі 615214,74 грн матеріали справи не містять.
Оскільки ОСОБА_1 не сплачено у добровільному порядку податковий борг у сумі 615214,74 грн, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до суду з позовною заявою.
Водночас ОСОБА_1 , не погоджуючись з частиною податкових повідомлень-рішень від 27.03.2025, за податковий період 2024 року, звернувся до суду із уточненою зустрічною позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання останніх протиправними та їх скасування.
З матеріалів справи судом встановлено, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, нараховано ОСОБА_1 керуючись даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна, згідно наступних податкових повідомлень-рішень та щодо наступних об`єктів нерухомого майна:
Попри зазначене, представник ОСОБА_1 наголошував на тому, що у звітний період не значилось право власності на наступні об`єкти нерухомого майна, що у свою чергу підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі ПК України)/
Згідно статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (пп. 266.1.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України). Якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку (абз. «б» пп. 266.1.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України).
Відповідно до пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктами 266.3.1, 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
База оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік) (пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України)
Відповідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України).
Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Згідно абз. 1 пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності таких нерезидентів.
Відповідно до підпунктів 266.8.1, 266.8.2 пункту 266.8 статті 266 ПК України у разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.
Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:
а) фізичними особами протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;
У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу (п. 266.10 ст. 266 ПК України).
Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:
а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;
б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;
в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.
Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).
На підставі пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:
а) за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
б) за наявності у власності платника податку більше одного об`єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпунктів «а» або «б» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
в) за наявності у власності платника податку об`єктів житлової нерухомості різних видів, у тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об`єктів, зменшеної відповідно до підпункту «в» підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку;
г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів «б» і «в» цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості;
Розрахунки за оскаржуваними податковим повідомленнями-рішеннями за податком на нерухоме майно наведені у зведених таблицях , в яких зазначені: типи об`єктів оподаткування, період володіння об`єктами, загальна площа об`єктів нерухомості, розмір частки у праві власності, пільги (за наявності), розмір ставки податку, питома вага площі об`єктів оподаткування, сумарна загальна площа об`єктів оподаткування або їх часток.
Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України у разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживання (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).
Означені податкові повідомлення-рішення набули статусу узгоджених, оскільки були направлені ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу платника податків, проте, не були оскаржені останнім у встановленому законом порядку.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 42 ПК України вищезазначені податкові повідомлення-рішення направлені на податкову адресу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_8 ) засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, який 06.06.2025 повернуто Головному управлінню ДПС у Дніпропетровській області з відміткою ПАТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання» та відповідно до п. 58.3 ст. 58 ПК України вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення 06.06.2025.
Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Таким чином, спірні податкові повідомлення-рішення вважаються належним чином врученими 06.06.2025.
Суд наголошує на тому, що платник податків повинен добросовісно користуватися своїми правами та обов`язками, в іншому випадку, платники податків, зловживаючи своїми правами та ігноруючи обов`язки, шляхом уникнення від отримання поштових відправлень, намагатимуться у такий спосіб перешкоджати виконанню податкових обов`язків зі сплати податків.
Верховним Судом у постанові від 20.03.2020 у справі №804/1318/18 викладено правову позицію про те, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
З огляду на викладене, суд відхиляє твердження представника Мазура Юрія Борисовича про направлення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень з порушенням вимог ПК України та наголошує на тому, що контролюючим органом було виконано належним чином обов`язок з направлення прийнятих податкових повідомлень-рішень на адресу платника податків згідно вимог чинного законодавства.
Таким чином, податковий борг, нарахований контролюючим органом на підставі зазначених податкових повідомлень-рішень є правомірним, у зв`язку із чим, позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення податкового боргу з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 до бюджету у сумі 438616,35 грн.
Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу підлягають частковому задоволенню та позовні вимоги уточненої зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за позовною заявою, суд виходить із наступного.
Згідно ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази понесених Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області судових витрат, що пов`язані із залученням свідків та проведенням експерти, та враховуючи, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звільнене від сплати судового збору, питання щодо стягнення судових витрат зі сплати судового збору на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області судом не вирішується.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат за уточненою зустрічною позовною заявою, суд виходить із наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
З матеріалів справи встановлено та документально підтверджено сплату позивачем судового збору в розмірі 6152,15 грн.
З урахуванням часткового задоволення уточненої зустрічної позовної заяви, судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 в розмірі 1765,98 грн.
Разом з тим, наявні підстави для повернення з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 надмірно сплаченого судового збору в розмірі 4334,64 грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч. 5ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є:
1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;
5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;
6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
З матеріалів справи встановлено, що 12.03.2025 між адвокатом Скибою Віталієм Володимировичем та ОСОБА_1 укладено Договір №11 про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 3.1 Договору №11 про надання правової допомоги від 12.03.2025 вартість послуг з надання правової допомоги клієнту становить 1000,00 грн/год.
Надання послуг підтверджується актом виконаних робіт по Договору №11 про надання правової допомоги від 12.03.2025 адвокатом Скибою В.В. клієнту ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) від 07.10.2025 на суму 6000,00 грн.
Оплата за надані послуги підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №14 від 07.10.2025 на суму 6000,00 грн.
Проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства, умови договору про надання правової допомоги, а також зміст наданих послуг, заперечення представників Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, суд приходить до висновку, що визначення їх обсягу і розміру у загальній сумі 6000,00 грн не відповідає критеріям розумності та обґрунтованості, оскільки предмет уточненої зустрічної позовної заяви не є складним з урахуванням наявної сталої правової позиції з даного питання, тому, вартість послуг адвоката є завищеною, а відповідно не є співмірною, у зв`язку з чим, такі судові витрати на правову допомогу підлягають зменшенню судом до 1500,00 грн, які підлягають стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Позовну заяву Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу задовольнити частково.
Стягнути податковий борг з платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до бюджету у сумі 438616 (чотириста тридцять вісім тисяч шістсот шістнадцять) гривень 35 копійок.
У задоволенні іншої частини позовної заяви відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснюється.
Уточнену зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини уточненої зустрічної позовної заяви відмовити.
Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) надмірно сплачений судовий збір у розмірі 4334 (чотири тисячі триста тридцять чотири) гривні 64 копійки.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене у строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 25.12.2025.

Суддя І.О. Лозицька