Справа № 686/32868/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/686/666/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючої судді Хараджі Н.В., за участю секретаря судового засідання Козуляк І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , який подано та підписано представником Малькут Олександром Олександровичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

У листопаді 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яку подано та підписано представником Малькут Олександром Олександровичем, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення від 24.10.2025 року № 18122, згідно з якою просить скасувати вказану постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що в тексті Постанови зазначено, що: «відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1169 від 10.10.2025р. про те що, 10.10.2025р. о 12 год. 49 хв., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував у розшуку, у зв`язку із тим, що не прибув 24.11.2024р. на 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 1108938 направленій Укрпоштою, яку не отримав, повістка повернулась, що підтверджується відомостями про повістку, причин неявки не повідомив, чим порушив вимоги абз 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 2 п. 1 дод. 2 додатку 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ №1487 від ЗО грудня 2022р. «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.З ст. 210-1 КУпАП. Вважають вказану постанову незаконною з наступних підстав. По - перше, що стосується неприбуття по повістці, яка направлялась до позивача, яка не була йому вручена: Як вбачається з матеріалів справи, притягнення позивача до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою відбувалося, у зв`язку з неявкою його за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документу з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів РТЦК та СГ за повісткою на 24.11.2024р. на 14:00. Звертають увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того, що повістка про необхідність позивача прибути 24.11.2024р. на 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 направлялася йому рекомендованим листом з описом вкладення через «Укрпошту» та була йому вручена, оскільки позивач під час розгляду справи повідомні про повістку йому не було відомо (підтверджується записом в протоколі). Отже, відсутні підстави вважати, що позивач належним чином був повідомлений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В свою чергу, відсутність належного оповіщення позивача про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключає виконання ним обов`язку явки 24.11.2024 року об 14 год. 00 хв. Відсутність обов`язку з`явитися у певну дату та час, в свою чергу виключає відповідальність за невиконання такого обов`язку.

У зв`язку із тим, що позивач не отримував жодної повістки від відповідача, а тому йому не було відомо, що йому потрібно з`явитись за викликом по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка саме повістка йому нібито направлялась.

Також, звертають увагу, що в матеріалах справи не міститься копії опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення на ім`я позивача за його поштовою адресою.

У зв`язку із тим, що в матеріалах справи відсутній опис вкладення із повісткою, яка наче б то йому направлялась відповідачем опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення не підтверджує того факту, що позивачу направлялась саме повістка, оскільки в ньому можуть бути відсутні як підпис відправника, так і підпис з печаткою працівника поштового зв`язку.

Тобто, з наявних у справі матеріалів вбачається, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАП. відповідачем не доведена, оскільки відсутні будь-які докази того, що останній був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки навіть якщо рекомендоване поштове відправлення АТ "Укрпошта" з повісткою про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 повернуто відправнику "Адресат відсутній за вказаною адресою", що не є належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як це передбачено п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою КМУ№560від 16 травня 2024 року.

По друге, що стосується так званого розшуку позивача: Як вбачається з матеріалів справи станом на 24.11.2024р. позивач не був притягнутий до адміністративної відповідальності, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення була винесена лише 24.10.2025р., а відтак позивач не міг бути у так званому розшуку, тим більше що жодної кримінально справи відносно позивача не було, жодної ухвали чи постанови суду про оголошення позивача в розшук не було. Оскільки факту притягнення до відповідальності позивача не було, а відтак відомості про оголошення останнього в розшук та відомості до Реєстру внесені безпідставно, тим більше що відповідач навіть не наділений такими повноваженнями.

Той факт, що відповідач посилається на те, позивач не прибув за повісткою, яку він не отримував до ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим порушив Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу», не є відомостями, які вносяться до реєстру, оскільки, як зазначалось вище, це не є фактом притягнення до відповідальності.

По-третє, що стосується самої повістки про уточнення даних та права на відстрочку позивача:

Звертають увагу суду, що відповідачем навіть якщо направлялась повістка, то відповідно до протоколу в якому позивач зазначив що жодної повістки він не отримував та про ї існування не знав, вона була для уточнення даних, які позивач уточнив відповідно до вимог чинного законодавства України через електронний кабінет «Резерв +», дані в позивача не змінювались, а тому і притягувати до адміністративної відповідальності за неявку по повістці для уточнення даних відповідач не мав права.

Додатково повідомили, що позивачу надавалась відстрочка від призову під час мобілізації, а тому позивач в разі отримання ним повістки з`явився б за викликом до відповідача, оскільки він і так не підлягає призову під час мобілізації.

По-четверте, що стосується порушення строків накладення адміністративного стягнення:

Відповідно до ч. 7 ст. 38 адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210,210 і цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Як вбачається з оскаржуваної постанови відповідачем було виявлено про адміністративне правопорушення 24.11.2024р., оскаржувана постанова винесена 24.10.2025р. тобто після спливу строку накладення адміністративного стягнення.

У зв`язку із вищевикладеним, зокрема спливу строків передбачених ст. 38 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю.

Наголошують, що оскільки відповідач мав можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (в тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи для уточнення його даних, а тому положеннями статей 210,210 і цього Кодексу до позивача не застосовуються в разі якщо повістка була для уточнення даних. Вважають, що дії щодо неприбуття за повісткою, яку позивач не отримував та взагалі не знав про її існування, самі по собі не утворюють склад правопорушення, передбаченого статтею 210-1 КУпАП, тим більше що відповідачем було уточнено усі дані ще 07.07.2024р. Тож просив скасувати Постанову за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення № 18122 від 24.10.2025 року якою накладено на громадянина ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000,00 грн., а провадження по справі - закрити, за відсутності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.11.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі направлено учасникам справи. Копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у даній адміністративній справі згідно рекомендованого повідомлення надіслано сторонам по справі.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, за яким ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, проте скористувався правом на відстрочку. 11.11.2024 року позивачу за адресою проживання, рекомендованим листом з описом надіслана повістка № 1108938 з вимогою з`явитись 24.11.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних. У відповідача відсутні дані щодо результатів медичних оглядів позивача. Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП підтверджений матеріалами адміністративної справи щодо нього. Зокрема, повісткою, матеріалами Укрпошти про відправлення поштового повідомлення, довідкою про причини повернення поштового повідомлення, протоколом та постановою у справі про адміністративне правопорушення. Не спростований належними доказами цей факт і позивачем у позові. Підтвердженням направлення позивачу повістки є матеріали Укрпошти про направлення рекомендованого відправлення № 753 з описом на адресу його проживання і позивачем не наведено спростувань неналежності цих доказів.

Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення адресованого ОСОБА_1 відправлення повернуто у зв`язку з відсутністю адресата за адресою.

Листи, що повернулися з відміткою «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини» - належно вручені. Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, а також таку позицію підтримав і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справі №686/9612/25. Звертають увагу суду, що наявність відстрочки від призову на військову службу не є поважною причиною та підставою не прибуття військовозобов`язаного за викликом. Законом чітко визначені поважні причини неможливості прибути за викликом незалежно від органу військового управління і жодна з них позивачем не наведена у позові та не підтверджена належними доказами.

Про день і час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач був повідомлений про що свідчить його підпис у протоколі. Будь-яких заяв щодо відкладення розгляду справи до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило.

Більше того, позивач досі не привів у відповідність свої облікові дані, зокрема, щодо результатів медичних оглядів, хоча повинен був це зробити ще до 16 липня 2024 року.

Триваюче правопорушення-це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій. Такий стан продовжується значний час і винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку або припиненням дії відповідної норми закону. Відповідно до ст.26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни несуть відповідальність за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Несвоєчасне та неякісне оновлення облікових даних позивачем зумовило необхідність вчинення відповідачем низки дій, спрямованих на з`ясування відомостей щодо нього і ці дії також були проігноровані ним. Беручи до уваги, що позивач не добросовісно виконував свої обов`язки як військовозобов`язаний в особливий період, він був притягнутий до адміністративній відповідальності.

Враховуючи викладене, вважають оскаржувана постанова винесена у встановленому законом порядку за результатами зафіксованого порушення особою встановлених законом вимог, а доводи позовної заяви не спростовують факт вчинення правопорушення та не підлягають задоволенню. Звертають увагу суду, що позивач досі не надав відомості про результати медичних оглядів, що чинить перешкоди відповідачу у якісному веденні персонального обліку придатних або непридатних до несення військової служби військовозобов`язаних в особливий період. Тож в задоволенні позову просили відмовити.

До відзиву додали витребувані судом адміністративні матеріали, а також квитанцію про його скерування позивачу. Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.

За правилами частини п`ятої та сьомої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень частини п`ятої та сьомої статті 262 КАС України до суду не надійшло.

Відповідно до частини першої, другої та восьмої статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пунктів 1 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Тобто диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абз. 1ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно оскаржуваної постанови № 18122 від 24.10.2025р. встановлено, що за протоколом про адміністративне правопорушення № 1168 від 10.10.2025 року, про те, що 10.10.2025р. о 12 год. 49 хв., в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , встановлено, що громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував у розшуку, у зв`язку із тим, що не прибув 24.11.2024р. на 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці № 1108938 направленій Укрпоштою, яку не отримав, повістка повернулась, що підтверджується відомостями про повістку, причин неявки не повідомив, чим порушив вимоги абз 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пп. 2 п. 1 дод. 2 додатку 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022р. «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим на нього накладено штраф в сумі 17000 грн.

Так, згідно абз. 3 п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно пп. 2 п. 1 дод. 2 додатку 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022р. «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

До матеріалів справи відповідачем долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення № 1168 від 10.10.2025 року, аналогічного за змістом оскаржуваній постанові, в якому позивач зазначив, що він не з`явився по повістці, тому що вона йому не надходила по місцю проживання, та долучено копію повітки, копію паспорта та коду. Також його було сповіщено під розписку про дату,час та місце розгляду вказаного протоколу.

Також до матеріалів справ долучено копію повістки № 1108938 від 11.11.2024 року, за якою ОСОБА_1 належить з`явитися 24.11.2024 року о 14.00. до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) за адресою АДРЕСА_1 , для уточнення даних.

Крім цього відповідачем долучено опис вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 753 на ім`я ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , повістка від 11.11.2024 № 1108939, копія конверту відправлення № 753 на ім`я ОСОБА_1 , за яким повертається адресат відсутній за вказаною адресою 27.11.2024 року.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, у розумінні п. 41 Порядку №560 належним підтвердженням повідомлення військовозобов`язаного про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, зокрема, поштове повідомлення з відміткою про відмову отримати поштове відправлення чи про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що він маючи відстрочку своєчасно оновив дані, тож не було підстав для його виклику, оскільки ним надано копію сторінки з Резерв+, за якою вказана дата уточнення даних 10.10.2025 року, тож доказів того, що на момент вчинення інкримінованого правопорушення 24.11.2024 року позивач мав відстрочку та оновив дані, матеріали справи не містять.

Проте щодо строків притягнення до відповідальності, то суд встановив наступне.

Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Згідно з частиною п`ятою статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення правопорушень, передбачених статтями 204-1 і 204-2 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня їх виявлення, але не пізніше року з дня їх вчинення, а у разі вчинення таких правопорушень іноземцями або особами без громадянства, стосовно яких у встановленому законом порядку прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення з України, - протягом часу, необхідного для їх виїзду з України, але не пізніше строку, визначеного законом для виїзду цих осіб з України чи забезпечення їх примусового видворення з України.

Частиною дев`ятою статті 38 КУпАП установлено, що адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення або день виявлення триваючого правопорушення.

КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлена в рішення судів, в тому числі апеляційної інстанції, зокрема: постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23 липня 2025 по справі № 459/1038/25, Третього апеляційного адміністративного суду від 22 жовтня 2025 року по справі № 204/8924/25, від 05 грудня 2025 року по справі № 398/3059/25, тощо.

Як вказано вище, приведеним вище приписом Закону №3543-ХІІ встановлено обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

За обставинами цієї справи позивач не прибув за викликом 24.11.2024р. на 14:00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , як вказано у повістці.

Тобто днем вчинення правопорушення, передбаченого частиною другою статті 210-1 КУпАП, є 24 листопада 2024 року, коли позивачем не вчинені дії, які він повинен вчинити саме 24 листопада 2024 року.

При цьому суд зауважує, що явка позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 в будь-який інший день після 24 листопада 2024 року, наприклад, 25 листопада 2024 року, утворить склад такого правопорушення.

Постанова № 18122 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП винесена 24 жовтня 2025 року, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.

При цьому, являються помилковими твердження відповідача про те, що неявка позивача за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 є триваючим порушенням, оскільки вказане суперечить самій повістці №1108938. 3-х місячний строк для притягнення позивача до адміністративної відповідальності слід обраховувати із 24 листопада 2024 року (день вчинення і виявлення порушення), а не день фактичного прибуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 у жовтні 2025 року в день складання протоколу.

За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, суд доходить до висновку, що оскаржена позивачем постанова має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите.

Крім цього, суд звертає увагу, що при застосуванні приписів частини 7 статті 38 КУпАП першочерговим є питання щодо того чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення. Якщо ж такий 3-місячний строк уже закінчився, то це є безумовною перешкодою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Застосування ж річного строку передбаченого частиною 7 статті 38 КУпАП може бути актуальним лише в тому випадку коли з дня вчинення порушення пройшло більше 1 року, безвідносно до того чи уже закінчився чи не закінчився 3-місячний строк з дня виявлення порушення.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Враховуючи, що адміністративне стягнення на особу за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, може бути накладено не пізніше трьох місяців з дня його виявлення, суд констатує, що застосування адміністративного стягнення до позивача застосовано 24.10.2025 поза межами строку, встановленого ч.7 ст.38 КУпАП.

Таким чином, доводи позивача у наведеній частині щодо строків притягнення до відповідальності знайшли своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що правомірність винесення оскаржуваної постанови, не доведена стороною відвідача, тож підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України. Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За умовами частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Беручи до уваги, що суд прийшов до переконання про задоволення адміністративного позову та скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі котрого було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача та останнім понесено витрати з розгляду вказаної справи в суді, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір за подачу позову у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9,72-74,77,121, 229,242,244-246,286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № 18122 від 22.10.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП скасувати, провадження по справі - закрити. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа