Справа № 640/11727/20
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Кузьмишиної О.М., Кузьменка В.В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки),

В С Т А Н О В И В :

28.05.2020 Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (надалі ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № та від 04.03.2020 №Ф14093-10.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в інтегровану картку позивача по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування внесена сума боргу в розмірі 62664,80 грн., яка внесена на підставі рішення суду у справі №826/10402/17, проте це судове рішення скасоване постановою Верховного Суду від 15.10.2019.

Крім того, позивач зазначив, що звертався до відповідача із заявою про скасування спірних вимог про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № та від 04.03.2020 року №Ф14093-10, проте, його заяви залишились без задоволення.

Внаслідок ліквідації Окружного адміністративного суду м.Києва ця справа надійшла 25.02.2025 на розгляд до Волинського окружного адміністративного суду.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 у задоволені позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Приймаючи таке рішення суд перші інстанції виходи з того, що позовні вимоги не підтверджені належними доказами.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги аналогічні доводам позовної заяви.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.06.2025 витребувано справу зі суду першої інстанції.

22.08.2025 ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито апеляційне провадження та призначено слухання справи у порядку письмового провадження з 01.10.2025.

Слухання справи продовжувалось з поважних причин.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач 21.10.2003 був зареєстрований як фізична особа підприємець, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.25).

ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку дотримання вимог чинного законодавства з питання оподаткування платника податків, самозайнятої особи - суб`єкта підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2012 по 31.12.2016, за результатами якої складено акт від 06.06.2017 №224/1/26-15-13-11- (а.с.38-54).

12.06.2017 позивачем були подані заперечення на вказаний акт перевірки, на які 26.06.2017 отримано відповідь про часткове зменшення сум донарахувань, та, з врахуванням скоригованої суми донарахувань, ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 26.06.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 108905,10 грн, в т.ч. за основним платежем - 87124,08 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 21781,02 грн;

- від 26.06.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 7016,66 грн, в т.ч. за основним платежем - 5613,33 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 1403,33 грн;

- від 26.06.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 21830,00 грн, в т.ч. за основним платежем - 17464 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 4366 грн;

- від 26.06.2017 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку з доходів найманих працівників на загальну суму 751,90 грн, в т.ч. за податковим зобов`язанням - 420 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 195 грн, пеня - 136,90 грн;

- рішення від 26.06.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 62664.80 грн (а.с.127).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 у справі №826/10402/17 в задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 до ГУ ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.06.2017 №, №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 26.06.2017 № було відмовлено.

Постановою Верховного від 15.10.2019 касаційну скаргу ФОП ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.11.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2019 скасовано, справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції (а.с.57-62).

За наслідками повторного перегляду справи рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 (а.с.137-143), залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2017 в частині виключення контролюючим органом за період 2016 року витрат, понесених позивачем на суму 50 020,83 грн без ПДВ та в частині вилучення з витрат видатків на суму 1915,76 грн та податкове повідомлення-рішення № від 26.06.2017, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на загальну суму 7016,66 грн, в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.06.2023 касаційні скарги ФОП ОСОБА_1 та ГУ ДПС у м. Києві залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.09.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25.01.2021 у справі № 826/10402/17 - без змін (а.с.144-149).

Отже, предметом розгляду у справі № 826/10402/17 було Рішення 26.06.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 62664.80 грн (а.с.127).

Крім того, встановлено, що на підставі того ж акту перевірки від 06.06.2017 №224/1/26-15-13-11 ГУ ДФС у м. Києві також було винесено вимогу від 26.06.2017 № про сплату боргу (недоїмки) на суму єдиного внеску 62664,80 грн (а.с.128).

Отже, ця вимога не було предметом оскарження в суді в межах розгляду справи № 826/10402/17.

Також, позивач звернувся до відповідача із заявою щодо заборгованості по єдиному соціальному внеску, і ГУ ДПС у м. Києві листом від 06.03.2020 повідомило позивача, що на підставі акту перевірки від 06.06.2017 №224/1/26-15-13-11 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № на суму єдиного внеску 62664,80 грн.

Крім того, встановлено, що станом на 29.02.2020 у позивача була наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ГУ ДПС у м. Києві і тому було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 №Ф14093-10 на суму 60047,12 грн (а.с.56).

Позивач звернувся до ДПС України із скаргою від 11.04.2020, в якій просив скасувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № на суму 62664,80 грн та від 04.03.2020 № Ф 14093-10 на суму 60047,12 грн (а.с.29-31), які за рішенням ДПС України від 15.05.2020 №16185/6/99-00-08-06-01-06 залишено без змін, (а.с.11-14, 32-35, 94-96).

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами і не є спірними.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги позивача на підставі тих доказів, які надали сторони, відповідно до положень ст.308 КАС України.

Нормативно-правове обґрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначається Законом України від 08 липня 2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон - №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом пункту 4 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Пунктом 2 частини 1 ст. 7 зазначеного Закону передбачено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Порядок обчислення та строки сплати єдиного внеску передбачені статтею 9 Закону №2464-VI.

Абзацом третім частини восьмої цієї статті визначено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1- частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Крім того, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника (частина 12 статті 9 Закону №2464).

Згідно ч.3 статті 9 Закону № 2464 обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Статтею 25 Закону №2464-VІ визначено заходи впливу та стягнення, частиною першої цієї статті передбачено, що рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до підпункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2464 недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Частинами 3 та 4 ст. 25 Закону № 2464 передбачено, що суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Процедуру нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) страхувальниками, визначеними Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», нарахування і сплати фінансових санкцій, стягнення заборгованості зі сплати страхових коштів органами доходів і зборів визначає Інструкція про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджена наказом Міністерства фінансів України 20.04.2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 року № 469) (далі - Інструкція № 449).

Згідно пункту 1 розділу VI Інструкції № 449 до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У відповідності до п. 3 розділу VI Інструкції, органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:

- дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів;

- платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

- платникам, зазначеним у підпунктах 1 та 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом десяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

- платникам, зазначеним у підпунктах 3 та 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом п`ятнадцяти робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Пунктом ж 4 вказаного розділу Інструкції визначено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Висновки суду в межах доводів апеляційної скарги.

Зі системного аналізу вказаних норм слід зробити висновок, що платниками єдиного соціального внеску є фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, що обрали спрощену систему оподаткування. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою підприємницької діяльності та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування єдиного соціального внеску. Дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір єдиного соціального внеску не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. Разом з тим, особа, яка зареєстрована як фізична особа-підприємець, проте господарську діяльність не веде та доходи не отримує, зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником.

Так, матеріалами справи підтверджено, що позивачу за наслідками перевірки було нараховано єдиний соціальний внесок на загальну 62664,80 грн., а саме за 2014 рік - 10446,61 грн, 2015 рік - 21566,53 грн, 2016 рік- 30651,66 грн. і тому було складено вимогу від 26.06.2017 № про сплату боргу (недоїмки) на суму єдиного внеску 62664,80 грн. (а.с.128).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № (а.с.128), суд першої інстанції виходив з того, що ця вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № не була предметом судового розгляду у справі №826/10402/17 і Рішення відповідача від 26.06.2017 № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 62664.80 грн (а.с.127) у судовому порядку не скасовано.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки дійсно предметом розгляду у справі № 826/10402/17 було Рішення 26.06.2017 № про застосування штрафних санкцій за не нарахованого єдиного внеску у роки 2014-2016 на суму 62664.80 грн., а тому спірна вимог про сплату боргу (недоїмки) від 26.06.2017 № є правомірною і скасуванню не підлягає.

Також, встановлено, що у зв`язку із тим, що станом на 29.02.2020 у позивача була наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, відповідно до статті 25 Закону №2464-VI, ГУ ДПС у м. Києві було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.03.2020 №Ф14093-10 на суму 60047,12 грн. і ця вимога не підлягає скасуванню як протиправна, оскільки наявність боргу підтверджена відповідними доказами (а.с. 26, 56).

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, апелянт не надав належних та допустимих доказів щодо наведених вище обставин.

Таким чином, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволені адміністративного позову у повному обсязі.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р. - залишити без задоволення.

Рішення скаргу Волинського окружного адміністративного суду від 20 травня 2025 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу (недоїмки), залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 ст.263, п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.М. Кузьмишина

В.В. Кузьменко