Справа № 480/8734/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Справа № 480/8734/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/8734/24 за позовом ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Сумської митниці в якому просить:

- визнати бездіяльність Сумської митниці по ненарахуванню позивачу по справі в період з 24 липня 2023 року по 15 липня 2024 року щомісячної доплати за роботу в нічний час у розмірі 20% від посадового окладу протиправною;

- стягнути з Сумської митниці на користь позивача по справі 31 980 грн. недоплаченої щомісячної доплати за роботу у нічний час за період з 24 липня 2023 року по 15 липня 2024 року;

- стягнути з Сумської митниці на користь позивача по справі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2024 року по день винесення рішення судом;

- зобов`язати Сумську митницю здійснити перерахунок позивачеві по справі матеріальної допомоги на оздоровлення та оплату відпустки у 2023 році, а також здійснити перерахунок вихідної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, оплату відпустки та компенсацію відпустки у 2024 році, включивши до розрахунку суми середнього заробітку доплати за роботу у нічний час у розмірі 20 % від посадового окладу за період з 24 липня 2023 року по 15 липня 2024 року;

- зобов`язати Сумську митницю виплатити позивачеві по справі різницю між донарахованими сумами матеріальної допомоги на оздоровлення та оплату відпустки у 2023 році та вже виплаченими сумами матеріальної допомоги на оздоровлення та оплату відпустки у 2023 році, а також зобов`язати виплатити позивачу різницю між донарахованими сумами вихідної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, оплату відпустки та компенсацію відпустки у 2024 році та вже виплаченими сумами вихідної допомоги, матеріальної допомоги на оздоровлення, оплату відпустки та компенсацію відпустки у 2024 році.

Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи згідно ухвали суду від 08.10.2024.

Відповідач подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у задоволенні якого ухвалою суду від 20.11.2024 було відмовлено, та клопотання про закриття провадження у справі, у задоволенні якого ухвалою суду від 17.12.2024 було відмовлено.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він з 24.07.2023 року по 15.07.2024 року проходив державну службу та займав посаду головного державного інспектора митного посту Конотоп Сумської митниці. Державну службу припинено з 15.07.2024 року, що підтверджується копією трудової книжки (в справі).

Позивач звертає увагу суду на те, що відповідно до наказів відповідача № 1-Ф від 19.01.2023 та № 1-Ф від 08.01.2024, посадовим особам митниці встановлювалась щомісячна доплата за роботу у нічний час у розмірі 20% від посадового окладу. Втім, незважаючи на те, що позивач проходив державну службу за цілодобовим режимом роботи початок роботи о 08 год 00 хв, закінчення роботи 08 год 00 хв наступного дня, обідня перерва з 12 год 00 хв до 13 год 00 хв та з 00 год 00 хв до 01 год 00 хв, згадана щомісячна доплата за роботу у нічний час не нараховувалась та не виплачувалась.

При цьому, позивач просить суд врахувати, що протиправне не нарахування та невиплата вказаної доплати, призвело до нарахування і виплати у меншому розмірі матеріальної допомоги на оздоровлення та оплати відпустки у 2023 та 2024 роках, а також компенсації за невикористані дні відпустки у 2024 році та вихідної допомоги.

З огляду на підтвердження факту роботи у нічний час у період з липня 2023 по липень 2024 та не здійснення своєчасного нарахування і виплати щомісячної доплати, передбаченої наказами № 1-Ф від 19.01.2023 та № 1-Ф від 08.01.2024, в тому числі і при звільненні, позивач вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому, не погоджуючись з позовними вимогами, Сумська митниця зазначила, що Сумською митницею здійснювалося нарахування заробітної плати позивачу у відповідності до поданих табелів обліку робочого часу, які складалися відповідальними особами митного поста Конотоп та надавалися до фінансового управління.

Отже, доплата за роботу у нічний час за період з липня 2023 року по липень 2024 року не нараховувалася та не виплачувалася у зв`язку з відсутністю на це підстав, а саме: було відсутнє відображення в табелях обліку робочого часу, роботи у нічні години.

Відсутнє відображення нічних годин в табелях обліку робочого часу, як вказує відповідач у відзиві, підтверджується наявними в матеріалах справи копіями табелів з липня 2023 року по липень 2024 року (копія додані до відзиву).

Таким чином, відповідач просить суд врахувати, що недостовірність внесених даних відповідальними особами митного поста Конотоп до табелів обліку робочого часу та подання їх до фінансового управління митниці керівництвом митного поста Конотоп без фактичного відображення відпрацьованих годин в нічний час, спричинила не доплату позивачу за роботу у нічні години.

При цьому, відповідач просить суд врахувати, що після виявлення вищевказаного факту, на вимогу Сумської митниці, відповідальними особами митного поста Конотоп були подані коригуючі табеля обліку робочого часу з відображенням кількості годин роботи позивача у нічний час, з липня 2023 по липень 2024 року.

В подальшому, враховуючи наведене, у відповідності до наказу Сумської митниці від 03.10.2024 № 54-Ф Про виплату доплат працівникам МП Конотоп 05.10.2024 були перераховані кошти на рахунок ОСОБА_1 в сумі 9472,63грн. грн.

Вищезазначені кошти складаються з нарахованої доплати за роботу в нічний час за період липня 2023 по липень 2024 року в сумі 8263,73 грн., донарахованої вихідної допомоги в сумі 1529,38 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 776,63 грн., оплату відпустки в сумі 489,76 грн. та компенсації відпустки при звільненні в сумі 707,73 грн. за виключенням податків та зборів (розрахунковий лист ОСОБА_1 ) за жовтень 2024 року.

За таких обставин, Сумська митниця вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем було подано заперечення на відзив в якому позивач зазначає про безпідставність тверджень відповідача.

Так, позивач просить суд врахувати, що якщо звернутись до змісту відповідних наказів Сумської митниці, а саме - Наказ №1-Ф від 19.01.2023 року Про оплату праці працівників Сумської митниці у 2023 році, яким визначено умови оплати праці працівників Сумської митниці, зокрема п. 2 наказу викладено в наступній редакції: установити посадовим особам митниці щомісячну доплату за роботу у нічний час у розмірі 20 % від посадового окладу, а також - Наказом Сумської митниці №1-Ф від 08.01.2024 року Про оплату праці працівників Сумської митниці у 2024 році, то з жданих Наказів вбачається обов`язок Сумської митниці виплачувати посадовим особам Сумської митниці щомісячну доплату за роботу у нічний час у розмірі 20 % від посадового окладу (тобто фіксована сума), а не погодинно як помилково тлумачить свої ж накази відповідач по справі.

При цьому, позивач зазначає, що з гідно довідки про розмір посадового окладу позивача та довідки про розмір заробітної плати за 2023-2024 роки у період з липня 2023 року по червень 2024 року розмір посадового окладу позивача становив 9 780 грн.

Згідно з вказаними вище наказами про оплату праці працівників Сумської митниці у 2023 та 2024 роках щомісячна доплата за роботу у нічний час становить 20 % від посадового окладу, тобто 1956грн. (9780 грн. *20%= 1956 грн.).

За 13 міс. (з 24 липня 2023 року по 15 липня 2024 року сума невиплаченої доплати за роботу у нічний час становить 31980 грн. (13 міс. * 2460 грн. = 31980 грн.), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач просить суд звернути увагу на те, що у вказаних наказах відсутнє посилання на те, що доплата за роботу у нічний час у розмірі 20 відсотків від посадового окладу встановлюється та прив`язується до кожної відпрацьованої години роботи у нічний час як про це зазначає відповідач у своєму відзиві на позов.

Натомість, як наголошує позивач, відповідач взагалі не визнавав право позивача на гарантоване державою та діючим законодавством право на оплату праці у нічний час у підвищеному розмірі (на отримання доплати за роботу у нічний час), про що свідчить викладене у відповіді на запит адвоката, де зазначено, що позивачу доплата за роботу у нічний час за період з липня 2023 року по липень 2024 року не нараховувалась та не виплачувалась через відсутність на це підстав, лист є в матеріалах справи.

Відповідачем було подано до суду заперечення на відповідь на відзив в яких відповідач наполягає на тому, що до щомісячного розрахунку доплати за роботу у нічний час застосовуються фактично відпрацьовані години роботи у нічний час, які в свою чергу відображаються у табелях обліку використання робочого часу умовним позначенням РН з проставленням кількості відпрацьованих годин у відповідній графі нічних.

Відповідач просить суд врахувати, що порушене право позивача на отримання виплат за роботу у нічний час наразі поновлено, вказані кошти фактично виплачені.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового, виходячи з наступного:

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статус посадових осіб митних органів, їхні повноваження, права, обов`язки та відповідальність визначені Митним кодексом України.

Згідно зі статтею 569 Митного кодексу України, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Посадові особи, які вперше прийняті на службу до митних органів і раніше не перебували на державній службі, складають Присягу державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відносини, що виникають у зв`язку з прийняттям на державну службу до митних органів, проходженням та припиненням державної служби в митних органах, визначаються законодавством про державну службу, крім особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 574 Митного кодексу України передбачено, що тривалість та режим роботи, час відпочинку посадових осіб митних органів встановлюються відповідно до законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Залучення до роботи понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час окремих категорій посадових осіб митних органів здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

За роботу в зазначені дні (час) посадовим особам митних органів надається грошова компенсація у розмірі та порядку, визначених законодавством, або протягом місяця надаються відповідні дні відпочинку.

Відповідно до статті 585 Митного кодексу України, держава забезпечує достатній рівень оплати праці посадових осіб та працівників митних органів з метою створення матеріальних умов для незалежного і сумлінного виконання ними службових обов`язків.

Заробітна плата посадової особи митного органу складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за спеціальне звання; надбавки за виконання особливо важливої роботи; надбавки за персональну кваліфікацію; надбавки за виконання особистих ключових показників ефективності; командної премії; премії за значні особисті досягнення; інших виплат, передбачених законодавством.

Особливості оплати праці посадових осіб та працівників митних органів з питань, не врегульованих цим Кодексом, визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 50 Закону України Про державну службу (в редакції, яка діяла у період виникнення спірних правовідносин), держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи. Заробітна плата державного службовця складається з: посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Складові заробітної плати та особливості оплати праці державних службовців центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, їх територіальних органів визначаються Митним кодексом України та Податковим кодексом України.

Статтею 56 Закону України Про державну службу (в редакції, яка діяла у період виникнення спірних правовідносин) встановлено, що тривалість робочого часу державного службовця становить 40 годин на тиждень. Для державних службовців установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями.

Для виконання невідкладних або непередбачуваних завдань державні службовці, для яких законом не передбачено обмежень щодо роботи, на підставі наказу (розпорядження) керівника державної служби, про який повідомляється виборний орган первинної профспілкової організації (за наявності), зобов`язані з`явитися на службу і працювати понад установлену тривалість робочого дня, а також у вихідні, святкові та неробочі дні, у нічний час. За роботу в зазначені дні (час) державним службовцям надається грошова компенсація у розмірі та порядку, визначених законодавством про працю, або протягом місяця надаються відповідні дні відпочинку за заявами державних службовців.

Згідно зі статтею 108 Кодексу законів про працю України, робота у нічний час (з 10 години вечора до 6 години ранку відповідно до статті 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час.

Отже, зміст вказаних норм дає підстави дійти висновків про те, що посадові особи митних органів є державними службовцями, особливості оплати праці яких визначаються Кабінетом Міністрів України та здійснюється згідно із законодавством про державну службу, з урахуванням доплат, надбавок і компенсацій, передбачених Кодексом законів про працю України. Тобто, робота посадових осіб митних органів у нічний час, має оплачуватись у підвищеному розмірі, визначеному колективною угодою/договором і цей розмір не може бути меншим ніж 20% посадового окладу за кожну годину роботи у нічний час.

Наказом Сумської митниці №136 від 20.09.2022 року Про режим роботи структурних підрозділів митниці для митного посту Конотоп Сумської митниці було встановлено графік роботи №1 та №4 (за яким працював позивач по справі): згідно графіку роботи №4 - режим роботи цілодобовий - початок роботи о 08-00 год, закінчення роботи - о 08-00 год. наступного дня, обідня перерва - з 12-00 год. до 1300 год., та з 00-00 год. до 01-00 год. (п. 1. наказу №136 від 20.09.2022 року), копія додається, оригінал знаходиться у відповідача.

Наказом Сумської митниці №15 від 05.02.2024 року Про режим роботи структурних підрозділів митниці для митного посту Конотоп Сумської митниці було встановлено графік роботи №4: режим роботи цілодобовий - початок роботи о 08-00 год, закінчення роботи - о 08-00 год. наступного дня, обідня перерва - з 12-00 год. до 13-00 год., та з 00-00 год. до 01-00 год. (п. 1.4 наказу №15 від 05.02.2024 року).

Отже, як убачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, у період проходження державної служби з 24.07.2023 по 15.07.2024, позивач займаючи посаду головного державного інспектора митного посту Конотоп за встановленим цілодобовим режимом роботи початок роботи о 08-00 год, закінчення роботи о 08-00 год наступного дня, обідня перерва з 12-00 год до 13-00 год та з 00-00 год до 01-00 год.

Відповідно до графіків чергування особового складу митного посту Конотоп, позивач у період проходження державної служби щомісяця здійснював виконання своїх посадових обов`язків в тому числі і у нічний час, а саме: з 10 годин вечора до 06 години ранку.

Зі змісту наказу № 1-Ф від 19.01.2023, судом встановлено, що у 2023 році посадовим особам митниці установлювалась щомісячна доплата за роботу у нічний час у розмірі 20% посадового окладу. Так само, у 2024 році, аналогічна доплата установлювалась і наказом №1-Ф від 08.01.2024.

Разом з цим, фактично згадана доплата позивачу як під час проходження державної служби на посаді державного інспектора митного посту Конотоп, так і на момент звільнення, не нараховувалась і не виплачувалась, що не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності та про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача 31980 грн. недоплаченої щомісячної доплати за роботу у нічний час за період з липня 2023 по липень 2024 та його зобов`язання здійснити перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення й оплати відпусток, вихідної допомоги, а також зобов`язання виплатити різницю між перерахованими сумами і фактично виплаченими, суд приймає до уваги те, що після відкриття провадження у справі, у відповідності до наказу Сумської митниці від 03.10.2024 № 54-Ф «Про виплату доплат працівникам МП «Конотоп» 05.10.2024 були перераховані кошти ОСОБА_1 на його рахунок в АБ «Укргазбанк» в сумі 9472,63 грн.

Вищезазначені кошти, як вказує відповідач, складаються з нарахованої доплати за роботу в нічний час за період з липня 2023 по липень 2024 року в сумі 8263,73 грн., донарахованої вихідної допомоги в сумі 1529,38 грн., матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 776,63 грн. оплату відпустки в сумі 489,76 грн. та компенсації відпустки при звільненні в сумі 707,73 грн. за виключенням податків та зборів. (розрахунковий лист ОСОБА_1 за жовтень 2024 року в справі).

Підставою для нарахування і виплати спірних коштів у такому розмірі, Сумська митниця визначила приписи статті 108 Кодексу законів про працю України та накази № 1-Ф від 19.01.2023 і № 1-Ф від 08.01.2024.

Заперечуючи правомірність нарахування згаданих сум саме в такому розмірі, позивач вказує на те, що розмір щомісячної доплати за роботу у нічний час згідно з наказами № 1-Ф від 19.01.2023 та № 1-Ф від 08.01.2024 визначався у фіксованому розмірі 20% від посадового окладу, незалежно від кількості відпрацьованих у нічний час годин.

Втім, досліджуючи зміст вказаних документів з урахуванням приписів норм, які регулюють спірні правовідносини, суд не може погодитись з указаними доводами позивача, оскільки, порядок і особливості оплати праці посадових осіб митного органу за роботу у нічний час врегульовуються статтею 108 Кодексу законів про працю України, за змістом якої заробітна плата у нічний час виплачується у підвищеному розмірі, передбаченому колективним договором та не може бути меншою ніж 20% посадового окладу за кожну годину роботи у нічний час.

Суд наголошує на тому, що керівник митного органу не уповноважений на власний розсуд визначати розмір доплати посадовій особі митного органу за роботу у нічний час. Такий розмір встановлений статтею 108 Кодексу законів про працю України і складає не менше ніж 20% посадового окладу за кожну годину роботи у нічний час.

Керуючись вказаною нормою, Сумською митницею згідно з наказами № 1-Ф від 19.01.2023 та № 1-Ф від 08.01.2024, установлювалась доплата у розмірі 20% посадового окладу саме за роботу у нічний час. Тобто, за змістом згаданих наказів, підстави для нарахування і виплати вказаної доплати, виникають лише тоді, коли посадова особа митниці виконує свої посадові обов`язки у нічний час. У разі виконання посадових обов`язків в інший, не нічний час, підстави для виплати згаданої доплати відсутні.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що у період проходження державної служби, позивач у липні 2023 року виконував свої посадові обов`язки у нічний час протягом 14 год.; у серпні - 51 год.; у вересні - 33 год., у жовтні - 49 год.; у листопаді 49 год.; у грудні 56 год.; у січні 2024 56 год.; у лютому 49 год.; у березні 56 год.; у квітні 49 год.; у травні - 28 год.; у червні 51 год.; у липні 26 год. (зокрема відображено та підтверджується довідкою про доплату - а.с.124).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про відповідність дій Сумської митниці щодо нарахування і виплати спірної доплати із розрахунку 20% посадового окладу за весь період коли позивач виконував свої посадові обов`язки у нічний час критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення 31980 грн. недоплаченої щомісячної доплати за роботу у нічний час за спірний період.

Крім того, приймаючи до уваги нарахування і виплату відповідачем різниці між виплаченими вихідною допомогою, матеріальною допомогою на оздоровлення, оплатою відпусток й компенсації відпустки при звільненні та перерахованими у зв`язку із донарахуванням доплати за роботу у нічний час, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню і позовні вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок матеріальної допомоги на оздоровлення, оплату відпусток та компенсації за невикористані дні відпустки при звільненні, вихідної допомоги та виплатити різницю між донарахованими сумами та фактично виплаченими.

З приводу позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2024 по день винесення рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, за змістом вказаних норм, у день звільнення позивача, Сумська митниця зобов`язана була нарахувати і виплатити йому як доплату за роботу у нічний час, так і різницю між фактично виплаченими вихідною допомогою, матеріальною допомогою на оздоровлення, оплатою відпусток й компенсацією відпустки при звільненні та перерахованими з урахуванням доплати за роботу у нічний час.

З огляду на те, що у день звільнення вказані кошти позивачу виплачені не були, а фактична їх виплата відбулась лише 05.10.2024, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.07.2024 по 05.10.2024 та про наявність підстав для їх задоволення в цій частині.

Як убачається зі змісту довідки (а.с.12 - на звороті) від 25.09.2024р. середньоденна заробітна плата позивача складає 1868,40 грн., середньомісячна 40170,60 грн., Тобто, розмір середнього заробітку за період затримки розрахунку, складає 110235,90 грн. (строк затримки розрахунку 59 робочих днів х 1868,40 грн.). В той же час, сума недоплачених позивачу при звільненні коштів, склала 9472,63грн., що значно менше ніж сума розрахованого середнього заробітку.

Суд враховує те, що виключна правова проблема щодо тлумачення та застосування положень статті 117 Кодексу законів про працю України у редакції, яка набрала чинності 19 липня 2022 року, була вирішена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23.

Так, Велика Палата Верховного Суду, дійшла висновку що, з огляду на компенсаційний характер відповідальності за статтею 117 Кодексу законів про працю України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого цією статтею.

У зв`язку з цим були сформульовані нові змістові критерії, які суд має враховувати при вирішенні питання про зменшення розміру відшкодування:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- імовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність імовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Велика Палата Верховного Суду зауважила на тому, що розглядаючи спори про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні після 19 липня 2022 року, необхідно брати до уваги співмірність заявленої до стягнення суми відшкодування з огляду на конкретні обставини справи. При здійсненні такої оцінки необхідно керуватися критеріями, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 по справі № 761/9584/15-ц (зокрема, враховувати розмір простроченої заборгованості, її співвідношення із середнім заробітком, поведінку сторін тощо) для забезпечення справедливого балансу інтересів сторін трудових правовідносин.

Таким чином, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 117 Кодексу законів про працю України, викладені у постанові від 08.10.2025 по справі № 489/6074/23 та встановлені судом обставини, зокрема, щодо розміру невиплаченої у день звільнення суми (9472.63грн.), її співвідношення із розрахованим середнім заробітком (110235,60грн.), поведінку сторін (добровільну виплату відповідачем заборгованості одразу після відкриття провадження у справі та ознайомлення з її матеріалами), з метою забезпечення дотримання принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд робить висновок про зменшення розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача до 100% невиплаченої на день звільнення суми, що складає 9472.63 грн.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати по справі та надає до справи докази сплати коштів за послуги адвоката та судового збору (а.с.15-а,16).

Отже, відносно витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн та витрат по сплаті судового збору, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та 18 січня 2024 року по справі № 9901/459/21, а також, зокрема, постановах Верховного Суду від 19 лютого 2025 року по справі № 520/2948/23, від 13 березня 2025 року по справі №260/3131/24, від 25 квітня 2025 року по справі №260/8523/23, від 20 травня 2025 року по справі №620/109/23.

З матеріалів справи судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано договір про надання правничої допомоги від 24.09.2024 б/н (далі по тексту - Договір) (а.с.14).

Згідно з п. 1 Договору, предметом договору є: ознайомлення з наданими клієнтом документами; ознайомлення з судовою практикою та правовими позиціями Верховного суду щодо суті спору; надання консультацій щодо суті спору; підготовка та подання до Сумського окружного адміністративного суду позовної заяви до Сумської митниці про витання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення надбавки за роботу у нічний час та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до п 3.1 Договору, за виконання доручення клієнт зобов`язаний сплатити адвокату кошти (гонорар) у розмірі 3 000,00 грн.

Також на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача надано акт від 04.10.2024р. (а.с.15) приймання-передачі правничих послуг за договором про надання правничої допомоги від 24.09.2024, відповідно до якого адвокатом було надано клієнту наступні послуги професійної правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 24.09.2024 року: ознайомлення з наданими клієнтом документами - 300 грн; ознайомлення з судовою практикою та правовими позиціями Верховного суду щодо суті спору - 300 грн; надання консультацій щодо суті спору - 400 грн; підготовка та подання до Сумського окружного адміністративного суду позовної заяви до Сумської митниці про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, стягнення надбавки за роботу у нічний час та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - 2000 грн. Загальна сума винагороди (гонорару) за надані послуги складає 3000 (три тисячі) гривень 00 коп (а.с. 15).

Також надано квитанцію від 24.09.2024 року, відповідно до якої позивач сплатив гонорар у розмірі 3 000,00 грн (а.с. 15-а).

Крім того, в матеріалах справи наявний ордер від 03.10.2024 серія ВМ № 1056062 (а.с. 11).

А відтак, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, а також враховуючи, що дана справа розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та судом було частково задоволено позовні вимоги позивача, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн та суму судового збору, зважаючи на частковість задоволення позовних вимог, у розмірі 605,60 грн., сплаченого відповідно до квитанції від 03.10.2024р. (а.с. 16).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Сумської митниці про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, стягнення коштів задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Сумської митниці щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 щомісячної доплати за роботу в нічний час у розмірі 20% від посадового окладу за період 24 липня 2023 року по 15 липня 2024 року.

Стягнути з Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, Сумська область, 40024, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9472, 63 грн.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, Сумська область, 40024, ) суму судового збору в розмірі 605,60 грн. (шістсот п`ять гривень 60 коп.).

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Сумської митниці (вул. Юрія Вєтрова, 24, м. Суми, Сумська область, 40024, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець