Справа № 280/9235/25
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Справа № 280/9235/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Батрак І.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі ГУ ПФУ в Закарпатській області, відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, третя особа), в якому просить:

визнати протиправним рішення відповідача від 11.09.2025 №30 щодо ненарахування та невиплати позивачу допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у відповідності до п.7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день призначення пенсії за віком;

зобов`язати відповідача 1 здійснити нарахування та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення позивачу у відповідності до пункту 7-1 розділу ХV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на день призначення пенсії за віком.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає, що на день досягнення пенсійного віку позивач працював на роботі, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років та його педагогічний стаж на 01.07.2025 становить 36 років 06 місяці 07 днів, а саме стаж роботи на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років. Вказує, що посада завідувача вечірнім відділенням, яку обіймає позивач, є педагогічною, що підтверджується: виконанням функцій, аналогічних викладацьким (організація навчального процесу, методична робота, контроль за навчальними планами, участь у навчанні студентів); наявністю педагогічного навантаження; записами в трудовій книжці; довідкою з місця роботи. Жодного слова про обов`язковість зазначення рівня акредитації навчального закладу у довідці не міститься в нормативних актах або внутрішніх положеннях Пенсійного фонду. Також наголошує, що не існує офіційно затвердженої уніфікованої форми довідки для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, яка не підлягає оподаткуванню. Заклад, у якому працює позивач, Комунальний заклад «Запорізький медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради є закладом фахової передвищої освіти, що: має комунальну форму власності; здійснює освітню діяльність відповідно до ліцензії; реалізує акредитовані освітньо-професійні програми, що підтверджується даними ЄДЕБО.

Ухвалою судді від 27.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 КАС України. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач позов не визнав, 03.11.2025 на адресу суду надіслав відзив (вх. №55029), у якому стверджує, що як вбачається з матеріалів справи ГУ ПФУ в Закарпатській області не здійснювало призначення пенсії, а тільки розглянуло заяву позивача про перерахунок пенсії - допризначення у зв`язку з наданими документами. За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів встановлено, що за даними трудової книжки ОСОБА_1 з 01.09.1988 по 10.05.1995 прийнятий на посаду викладача; 01.09.1995 по 31.08.1997 був прийнятий на посаду завідувача вечірнім відділенням; 01.09.1997 по 01.01.2003 прийнятий по переводу в Запорізьке медичне училище на посаду викладача; 02.01.2003 по 31.08.2003 переведений на посаду вихователя; 01.09.2003 переведений на посаду завідувача вечірнім відділенням. Зауважує, що медичний коледж належить до вищих навчальних закладів І-1І рівнів акредитації. Правом на вислугу років у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації користуються: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, викладачі, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи (посада завідувача вечірнім відділенням відсутня). Оскільки станом на дату досягнення пенсійного віку, позивач працює на посаді, яка не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад , робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909, то право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відсутнє. Також в довідці відсутня інформація щодо рівня акредитації даного учбового закладу, а тому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

06.11.2025 від третьої особи через систему «Електронний суд» надійшли пояснення (вх. №55741), у яких підкреслює, що медичний коледж належить до вищих навчальних закладів І-ІІ рівнів акредитації. Правом на вислугу років у вищих навчальних закладах І-ІІ рівнів акредитації користуються: директори, їх заступники з навчально - виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, викладачі, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи. Звертає увагу суду, що посада позивача, а саме завідувача вечірнім відділенням - відсутня у вищезазначеному переліку. Оскільки станом на дату досягнення пенсійного віку, позивач працює на посаді, яка не передбачена переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я, та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, то право на отримання грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відсутнє. Також, в довідці відсутня інформація щодо рівня акредитації даного учбового закладу. Враховуючи вищенаведені обставини, ГУ ПФУ в Закарпатській області було прийнято рішення про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 через відсутність необхідних документів.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до записів у трудовій книжці НОМЕР_1 від 09.07.1986 на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та довідки від 23.07.2025 №501, виданої Комунальним закладом «Запорізький медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради, позивач працював:

з 01.09.1988 року по 10.05.1995 на посаді викладача Запорізького медичного училища № 2 (записи №9-12);

з 01.09.1995 по 29.08.1997 на посаді завідувача вечірнім відділення Запорізького медичного училища № 2 (записи №15-16);

з 01.09.1997 по 01.01.2003 на посаді викладача Запорізького медичного училища (запис №17);

з 02.01.2003 по 31.08.2003 на посаді вихователя Запорізького медичного училища (запис №20);

з 02.01.2003 по 31.08.2003 на посаді вихователя Запорізького медичного училища (запис №20);

з 01.09.2003 по теперішній час на посаді завідувача вечірнього відділення Комунального закладу «Запорізького медичного фахового коледжу» Запорізької обласної ради (запис №21).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує з 21.07.2025 пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

04.08.2025 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу ХУ «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказана заява ОСОБА_1 від 04.08.2025 опрацьована за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Закарпатській області, яким прийнято спірне рішення від 11.09.2025 №30 про відмову позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у відповідності із положенням пункту 7-1 розділу ХV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки на день досягнення пенсійного віку 60 років позивач не здобув необхідні 35 років стажу на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи відмову відповідача у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення протиправним, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах, державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у в розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 затверджено Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, відповідно до пункту 2 якого до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що зокрема передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Згідно з пунктами 5-7 вказаного Порядку, грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е»-«ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно зі статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

За приписами розділу І "Освіта" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909 вказане право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, зокрема, особи, які працювали у Вищих навчальних закладах I-II рівнів акредитації, професійно-технічних навчальних закладах на таких посадах: директори, їх заступники з навчально-виховної (навчальної, виховної, навчально-виробничої) роботи, старші майстри виробничого навчання, майстри виробничого навчання, викладачі, педагоги професійного навчання, практичні психологи, соціальні педагоги, керівники гуртків, секцій, студій та інших форм гурткової роботи.

Відповідно до абзацу першого пункту 3 частини 1 статті 28 Закону України ««Про вищу освіту» від 01.07.2014 № 1556-VII (далі - Закон № 1556-VII), коледж заклад вищої освіти або структурний підрозділ університету, академії чи інституту, що провадить освітню діяльність, пов`язану із здобуттям ступеня бакалавра та/або молодшого бакалавра, проводить прикладні наукові дослідження та/або творчу мистецьку діяльність.

Приписами частини 2 статті 53 Закону № 1556-VII визначено, що педагогічні працівники - це особи, які за основним місцем роботи у вищих навчальних закладах провадять навчальну, методичну та організаційну діяльність.

Згідно з частиною 3 статті 55 Закону № 1556-VII повний перелік посад науково-педагогічних і педагогічних працівників вищих навчальних закладів установлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, у Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 №963, посада завідувача відділенням навчального закладу відноситься до посад педагогічних працівників.

Суд вказує, що позивач в періоди роботи у Комунальному закладі «Запорізького медичного фахового коледжу» Запорізької обласної ради працював з 01.09.1995 по 31.08.1997 на посаді завідувача вечірнім відділенням; з 01.09.1997 по 01.01.2003 на посаді викладача; з 02.01.2003 по 31.08.2003 на посаді вихователя; з 01.09.2003 по теперішній час на посаді завідувача вечірнім відділенням, а тому його пенсійне забезпечення до приведення пенсійного законодавства у відповідність з освітнім законодавством має здійснюватися, прирівнюючи до вищого навчального закладу I-II рівнів акредитації.

Отож, зібраними у справі доказами підтверджується обставини щодо наявності у позивача спеціального стажу в обсязі понад 35 років на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

За приведених фактичних обставин справи та положень законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивач підпадає під дію пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та має право на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, а тому рішення відповідача від 11.09.2025 №30 є протиправним та підлягає скасуванню.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Мінюсті України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі Порядок № 22-1), при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Однак, як встановлено судом, відповідачем не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити чи відноситься посада, яку займала позивач до посад, робота на яких зараховується до стажу за вислугу poків та чи є такою, що дає право на виплату грошової допомоги у розмірі десяти маячних пенсій, у відповідності із положенням пункту 7-1 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За таких обставин, вказані доводи відповідача не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи в суді, тому суд констатує, що відповідачем не було забезпечено розгляду наданої позивачем заяви про призначення та виплату грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, шляхом всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, а тому порушені права позивача підлягають відновленню.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними дій щодо відмови позивачу у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина перша статті 143 КАС України).

У силу вимог частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 5000,00 грн, проте жодних доказів здійснення позивачем витрат на правничу допомогу матеріали справи на момент ухвалення рішення по суті позовних вимог не містять. Крім того, позивач або представник позивача заяви про намір подати протягом п`яти днів після прийняття рішення по справі відповідні докази про витрати на правову допомогу у передбачений частиною 7 статті 139 КАС України спосіб та строк не подавали, а матеріали справи не містять.

Керуючись статтями 9, 77, 242-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (88000, м. Ужгород, вул. Народна, буд. 4, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 158-Б, ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 11.09.2025 № 30 щодо відмови ОСОБА_1 у нарахуванні та виплаті грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області призначити та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 968,96 грн.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак