Справа № 440/15608/25
Суддя: І.Г. Ясиновський
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15608/25
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Полтавського окружного адміністративного суду через підсистему "Електронний суд" надійшов позов ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) до Міністерства юстиції України (надалі по тексту - відповідач, Мін`юст), у якому позивач просив:

визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.06.2025 та від 22.09.2025;

зобов`язати Міністерство юстиції України, повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.06.25 та 22.09.25 та надати обґрунтовану відповідь на всі питання викладені у зверненні.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що надана позивачу відповідь на його звернення носить виключно поверхневий, пізнавальний характер. Фактично, суб`єкт владних повноважень, обмежився лише буквальним цитуванням окремих норм чинного законодавства України, проте, не навів їх зв`язку зі змістом звернення позивача, не аргументував застосування цих норм у контексті обставин, указаних у зверненні, не надав відповіді на поставлені адресантом питання і жодним чином не вирішив порушені питання, що не може визнаватися обґрунтованим і правомірним.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі відкрито. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав. У наданому до суду відзиві на позов представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Свою позицію мотивував посиланням на те, що позивач підмінює повноваження Центральної експертно-кваліфікаційної комісії та Міністерства юстиції. Відповідно, Міністерство юстиції не є суб`єктом, що здійснює судово-експертну діяльність. Таким чином, визначити вид (підвид) експертизи, а також відповідну експертну спеціальність можливо у залежності від поставлених на вирішення питань, переліку об`єктів та інших даних, які мають значення для проведення експертизи. Тобто, питання, поставлені у зверненнях позивача до якої експертної спеціальності належить встановлення «якості фактично-виконаних робіт з поточного ремонту дороги», «якості асфальтобетонної суміші», «визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття» може бути вирішено фахівцем, тобто належить до сфери компетенції/знань фахівців, які мають спеціальні знання, про що Позивачу було повідомлено листом Міністерства юстиції України від 09.07.2025 № 97407/Ш-15591/6.3. Позивачу повідомлено, що питання вказані у його зверненні від 26.06.2025 належать до спеціальних знань експерта, тому для отримання інформації щодо проведення експертизи по встановленню якості фактично виконаних робіт з поточного ремонту дороги та якості асфальтобетонної суміші, яка була використана на поточний ремонт дороги та визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття, особливостей проведення експертизи та можливості вирішити певні питання, Позивачу рекомендовано звернутись за консультацією до науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України; при цьому йому було надано їх перелік із зазначенням контактних даних. У подальшому Позивач листом від 22.09.2025 (вх. від 30.09.2025 № Ш-23229) повторно звернувся до Міністерства юстиції України з аналогічними питаннями. За результатами розгляду листом Мін`юсту від 09.10.2025 № 146090/Ш-23229/6.3 його було повідомлено, що відповідні питання вже розглядалися Міністерством, та надано копію попередньої відповіді /а.с. 30-34/.

Згідно з частиною третьою статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

З урахуванням наведеної норми процесуального закону, подана позивачем 09.12.025 відповідь на відзив не є заявою по суті справи /а.с.62-66/.

За приписами пункту 1 частини 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відповідно до частини другої статті 263 КАС України, справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, як визначено частиною другою статті 262 КАС України, якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини.

Листом від 26 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України в якому прохав надати відповідь на наступні питання:

1. За якою спеціальністю судові експерти, мають право проводити експертизи по встановленню якості фактично виконаних робіт з поточного ремонту дороги.

2. За якою спеціальністю судові експерти, мають право проводити експертизи якості асфальтобетонної суміші, яка була використана на поточний ремонт дороги.

3. За якою спеціальністю судові експерти, мають право проводити експертизи для визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття /а.с. 49-51/.

Листом Міністерства юстиції України від 09.07.2025 № 97407/Ш-15591/6.3, у якій зазначено, що питання вказані у його зверненні належать до спеціальних знань експерта /а.с. 56-57/.

Позивач листом від 22.09.2025 (вх. від 30.09.2025 № Ш-23229) повторно звернувся до Міністерства юстиції України з аналогічними питаннями /а.с. 52-54/.

За результатами розгляду листом Мін`юсту від 09.10.2025 № 146090/Ш-23229/6.3 позивача повідомлено, що відповідні питання вже розглядалися Міністерством, та надано копію попередньої відповіді /а.с. 58/.

Посилаючись на неправомірність дій Міністерства юстиції України щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.06.2025 та від 22.09.2025, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Закон України "Про звернення громадян" регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

В силу статті 3 Закону України "Про звернення громадян" під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

У відповідності до ст. 4 Закону України "Про звернення громадян" до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Згідно з положеннями частин 1, 4, 6 та 7 ст. 5 Закону України "Про звернення громадян" звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути усним чи письмовим.

У відповідності до ч. 1 статті 7 Закону України "Про звернення громадян" звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Частинами 1, 3 та 4 статті 15 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Статтею 18 Закону України "Про звернення громадян" передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги.

Згідно статті 19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Судом встановлено, що Листом від 26 червня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства юстиції України в якому прохав надати відповідь на наступні питання:

1. За якою спеціальністю судові експерти, мають право проводити експертизи по встановленню якості фактично виконаних робіт з поточного ремонту дороги.

2. За якою спеціальністю судові експерти, мають право проводити експертизи якості асфальтобетонної суміші, яка була використана на поточний ремонт дороги.

3. За якою спеціальністю судові експерти, мають право проводити експертизи для визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття /а.с. 49-51/.

Вказане звернення надійшло до Мін`юсту 01 липня 2025 року та зареєстроване під №Ш-15591.

Відповідь на таке звернення надано листом Міністерства юстиції України від 09.07.2025 № 97407/Ш-15591/6.3 /а.с. 56-57/, відповідно до якого зазначено наступне:

"Переліки видів судових експертиз та експертних спеціальностей, за якими присвоюється кваліфікація судового експерта фахівцям науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України та фахівцям, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, наведено у додатках № 3, 4 до Порядку проведення Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України атестації судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06.05.2025 № 1224/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2025 за № 694/44100.

Основні види (підвиди) експертиз, які проводяться судовими експертами науково- дослідних установ судових експертиз, що належать до сфери управління Міністерства юстиції України, а також експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі судові експерти), наведено в Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.2 розділу І Інструкції серед основних видів (підвидів) експертиз, які проводяться судовими експертами, є експертиза матеріалів, речовин та виробів, зокрема, речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, а також дорожньо-технічна та будівельно-технічна експертизи.

Згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються, зокрема, комплексні експертизи, що проводяться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання).

До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах (підпункт 1.2.13 пункт 1.2 розділу І Інструкції).

Визначити вид (підвид) експертизи, а також відповідну експертну спеціальність можливо у залежності від поставлених на вирішення питань, переліку об`єктів та інших даних, які мають значення для проведення експертизи. Для цього необхідні фахівці, які мають спеціальні знання.

Згідно з Переліком платних послуг, що надаються науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.2011 № 804, науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України надають консультації з питань, що потребують спеціальних знань.

Враховуючи те, що вказані у Вашому зверненні питання належать до спеціальних знань експерта, для отримання інформації щодо проведення експертизи по встановленню якості фактично виконаних робіт з поточного ремонту дороги та якості асфальтобетонної суміші, яка була використана на поточний ремонт дороги та визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття, особливостей проведення експертизи та можливості вирішити певні питання, Ви можете звернутись за консультацією до науково-дослідних установ судових експертиз Міністерства юстиції України (перелік НДУСЕ додається)."

Надаючи оцінку викладеному, суд виходить з наступного.

Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначає Закон України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 № 4038-XII (далі Закон № 4038).

Статтею 1 Закону № 4038 встановлено, що судова експертиза це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом (стаття 7 Закону).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 4038 організація науково-методичного забезпечення судово-експертної діяльності та організаційно-управлінські засади діяльності державних спеціалізованих установ покладаються на міністерства та інші державні органи, до сфери управління яких належать державні спеціалізовані установи, що здійснюють судово-експертну діяльність.

У відповідності до ст. 16 Закону України «Про судову експертизу» атестація проводиться з метою присвоєння кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, підтвердження підвищення кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, а також присвоєння кваліфікаційного класу працівникам державних спеціалізованих установ, які мають кваліфікацію судового експерта, і здійснюється експертно-кваліфікаційною комісією.

Атестація з метою присвоєння кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю здійснюється шляхом проведення кваліфікаційного іспиту.

За результатами кваліфікаційного іспиту експертно-кваліфікаційна комісія приймає одне з таких рішень:

1) про присвоєння кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю;

2) про відмову у присвоєнні кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю.

Особа, щодо якої експертно-кваліфікаційною комісією прийнято рішення про відмову у присвоєнні кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, може повторно скласти кваліфікаційний іспит протягом трьох місяців з дати прийняття такого рішення.

Особа, щодо якої експертно-кваліфікаційною комісією повторно прийнято рішення про відмову у присвоєнні кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, наступний кваліфікаційний іспит може скласти не менше ніж через один рік з дня складання останнього іспиту.

Рішення експертно-кваліфікаційної комісії про присвоєння кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю та складення особою присяги судового експерта дає право особі на проведення судової експертизи та є підставою для видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта (далі - Свідоцтво).

Свідоцтво є документом, що підтверджує наявність кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю.

Свідоцтво видається особі протягом семи календарних днів з дня прийняття експертно-кваліфікаційною комісією рішення про присвоєння кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю.

Свідоцтво є безстроковим.

Позовні вимоги вмотивовані твердженням, що Міністерство юстиції може володіти запитуваною інформацією, оскільки до повноважень Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (далі ЦЕКК) належить присвоєння кваліфікації судових експертів.

На спростування відповідного твердження представником відповідача наголошено, що відповідно до приписів Положення про Центральну експертно-кваліфікаційну комісію при Міністерстві юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 06 травня 2025 року № 1224/5 ЦЕКК є колегіальним органом, що діє при Міністерстві юстиції України (пункт 2 розділу І).

До складів палат ЦЕКК, що затверджуються Міністром юстиції України, входять представники Мін`юсту та судові експерти, які мають досвід роботи у сфері судово-експертної діяльності не менше п`яти років і протягом останнього року не притягувалися до дисциплінарної відповідальності (пункт 4 розділу ІІ).

Крім того, основні види (підвиди) експертиз, які проводяться судовими експертами науково-дослідних установ судових експертиз, що належать до сфери управління Міністерства юстиції України, а також експертами, які не є працівниками державних спеціалізованих установ (далі судові експерти), наведено в Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі Інструкція).

Зокрема, згідно з п. 1.2 Інструкції основними видами (підвидами) експертизи є:

криміналістична, інженерно-технічна, економічна, товарознавча, експертиза у сфері інтелектуальної власності, психологічна, мистецтвознавча, військова, судово-ветеринарна, гемологічна, історико-археологічна.

З метою більш повного задоволення потреб слідчої та судової практики щодо вирішення питань, які потребують застосування наукових, технічних або інших спеціальних знань, експертними установами організовується проведення інших видів експертиз (крім судово-медичної та судово-психіатричної), у тому числі й тих, що перебувають у стадії наукової розробки (підпункт 1.2.12.).

Судовим експертам та фахівцям, які не є працівниками державних спеціалізованих установ, присвоюється кваліфікація судового експерта та відповідно ними здійснюється судово-експертна діяльність за видами судових експертиз та експертних спеціальностей, визначених у додатках № 3, 4 до Порядку проведення Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України атестації судових експертів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 06.05.2025 № 1224/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.05.2025 за № 694/44100.

Вказані переліки не містять видів судової експертизи та експертних спеціальностей з проведення: «якості фактично-виконаних робіт з поточного ремонту дороги», «якості асфальтобетонної суміші», «визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття».

Як вже зазначено, відповідно до пункту 1.2 розділу І Інструкції серед основних видів (підвидів) експертиз, які проводяться судовими експертами, є експертиза матеріалів, речовин та виробів, зокрема, речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин, а також дорожньо-технічна та будівельно-технічна експертизи.

Згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються, зокрема, комплексні експертизи, що проводяться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання).

До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах (підпункт 1.2.13 пункт 1.2 розділу І Інструкції).

Відповідно до ст. 7 Закону судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань.

Виходячи з вищевикладеного суд погоджується з твердженням представника відповідача, що Міністерство юстиції не є суб`єктом, що здійснює судово-експертну діяльність.

Таким чином, відповідач правомірно посилається на той факт, що визначити вид (підвид) експертизи, а також відповідну експертну спеціальність можливо у залежності від поставлених на вирішення питань, переліку об`єктів та інших даних, які мають значення для проведення експертизи. Тобто, питання, поставлені у зверненнях позивача (до якої експертної спеціальності належить встановлення «якості фактично-виконаних робіт з поточного ремонту дороги», «якості асфальтобетонної суміші», «визначення фізико-механічних властивостей асфальтобетонного покриття») може бути вирішено фахівцем, тобто належить до сфери компетенції/знань фахівців, які мають спеціальні знання, про що Позивачу повідомлено листом Міністерства юстиції України від 09.07.2025 № 97407/Ш-15591/6.3.

Також суд зауважує, що позивач листом від 22.09.2025 (вх. від 30.09.2025 № Ш-23229) повторно звернувся до Міністерства юстиції України з аналогічними питаннями, не доповнюючи їх та не змінюючи їх змісту /а.с. 52-54/.

Зважаючи на відсутність інших питань, аніж ті, на які вже було надано відповідь листом Мін`юста від 09.07.2025, за результатами розгляду такого звернення листом Мін`юсту від 09.10.2025 № 146090/Ш-23229/6.3 позивача повідомлено, що відповідні питання вже розглядалися Міністерством, та надано копію попередньої відповіді /а.с. 58/.

В свою чергу, суд наголошує, що відповідні листи Міністерства юстиції України від 09.07.2025 № 97407/Ш-15591/6.3 та від 09.10.2025 № 146090/Ш-23229/6.3 направлявся простою поштовою кореспонденцією, про що свідчить витяг з журналу вихідної кореспонденції Міністерства юстиції України у 2025 році, копії відомостей відправлень на просту письмову кореспонденцію, оплачену з використанням відбитку про оплату і надіслану через АТ «Укрпошта» ВПЗКиїв 01001, та фіскальних чеків від 14.07.2025 та 14.10.2025 /а.с. 36-37/.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Підсумовуючи все викладене вище, зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що дії відповідача ґрунтуються на вимогах законодавства України, тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262, 263 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства юстиції України (вул. Архітектора Городецького, буд.13, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00015622) про визнання дії протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.Г. Ясиновський