Справа № 200/10203/25
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про забезпечення позову

24 грудня 2025 року Справа №200/10203/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною і скасування довідки, визнання протиправними дій,

встановив:

До Донецького окружного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 (далі заявник) про забезпечення позову, подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 24 грудня 2025 року до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 ) про визнання протиправною і скасування довідки, визнання протиправними дій, в якій заявник просить:

1. негайно розглянути заяву про забезпечення позову;

2. задовольнити заяву про забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти дії, а саме:

- видавати повістку щодо призову на військову службу, мобілізаційного розпорядження тощо,

- приймати наказ щодо призову ОСОБА_1 на військову службу

до набрання законної сили судовим рішенням у справі за результатами оскарження довідки ВКЛ від 23 грудня 2025 року № 20225-1223-1820-2515-0 та дій ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, заявник покликається на норми ст. ст. 150, 151 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) і зазначає таке.

Заявник вказує на те, що зареєстрований та постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; з 2019 року перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 (далі ІНФОРМАЦІЯ_7 ) за місцем проживання та реєстрації, є офіцером запасу.

Зазначає, що не є порушником військового обліку, шо підтверджується відповідними документами.

Заявник стверджує, що 23 грудня 2025 року під час відрядження по роботі був незаконно затриманий працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 , які доставили його за адресою: АДРЕСА_2 , за якою розташований збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_8 .

За твердженням заявника, під час незаконного затримання до нього застосовані погрози і повідомлено про те, що йому будуть встановлені порушення правил військового обліку та він буде поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 без його згоди.

Заявник стверджує, що впродовж дня його незаконно утримували та не надавали ніяких пояснень; наприкінці робочого дня йому повідомлено, що без його згоди він був поставлений на облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 (при цьому ніяких документів з цього приводу заявнику не надано).

Заявник зазначає, що працівники ІНФОРМАЦІЯ_5 , залякуючи та під тиском, примусили його пройти огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ), за результатами якого складена відповідна довідка ВЛК від 23 грудня 2025 року № 20225-1223-1820-2515-0.

Заявник наголошує на тому, що не виявляв добровільного бажання на проходження ВЛК не за місцем свого перебування на військовому обліку; за висновком заявника, особи, які проводили ВЛК, перебували в нетверезому стані.

Заявник наголошує на тому, що категорично не погоджується з висновками військово-лікарської комісії, оскільки вона була проведена з порушенням процедури її проведення, без дослідження стану його здоров`я, огляд проведений формально, без врахування скарг та прийняття лікарських документів, не досліджена документація щодо наявних у заявника захворювань, проведення хірургічного втручання, не проведені відповідні обстеження, взагалі не досліджений загальний аналіз крові, не визначена група крові та резус-належність, не проводилось дослідження сечі, що, на переконання заявника, свідчить про проведення формального та поверхневого огляду (дослідження) стану його здоров`я.

Заявник вказує на те, що у зв`язку з цим він подав скарги до ІНФОРМАЦІЯ_5 та ІНФОРМАЦІЯ_10 (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Крім того, заявник стверджує, що має намір оскаржити довідку ВЛК в судовому порядку, оскільки порушена процедура проведення військово-лікарської комісії, що мало наслідком неправильне визначення ступеню його придатності для проходження військової служби.

Заявник зазначає, що в липні 2025 року був прооперований і йому видалений жовчний міхур.

Відповідно до ст. 54 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби, який є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, таке захворювання як відсутність жовчного міхура без проявів післяхолецистектомічного синдрому протягом 12 місяців після оперативного лікування відноситься до п. «в» ст. 20, який в свою чергу передбачає ступень придатності до військової служби обмежено придатний у воєнний час або придатний в мирний час.

Також заявник стверджує, що оскаржуватиме дії ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо його незаконного утримання та постановки на облік.

При цьому заявник відзначає, що на час звернення з заявою про забезпечення позову його продовжують незаконно утримувати, що після проведення ВЛК йому не вручені жодні повістки щодо призову, мобілізаційні розпорядження та відносно нього не видавалися накази щодо призову на військову службу.

У зв`язку з порушенням процедури проведення ВЛК, не проведенням дослідження усіх медичних документів, без проведення належного огляду та збору аналізів, а також у зв`язку із вчиненням протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо його незаконного затримання та тримання, взяття на облік, заявник вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 має право призвати його (заявника) на військову службу під час мобілізації в особливий період, після чого заявник набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію права на захист, а також унеможливить виконання рішення суду за позовною заявою, якщо його буде прийнято на користь заявника як позивача.

Заявник вважає, що в даному випадку існує очевидна небезпека створення ІНФОРМАЦІЯ_4 , як особою, яка може отримати статус відповідача в адміністративній справі за його позовом, перешкод в реалізації права заявника на проходження військово-лікарської комісії у встановленому законодавством порядку та встановлення правильного ступеня його придатності до військової служби за обставини призову на військову службу з врученням мобілізаційних розпоряджень із вказуванням визнання придатності до несення військової служби та наказу щодо відправки до військової частини, оскільки такий наказ про призов видається в день відправки військової команди до військових частин.

Також заявник наголошує на існуванні об`єктивних перешкод в судовому порядку швидко захистити його порушені права на проходження ВЛК у спосіб та в порядку, визначеному законом, та оскаржити відповідний наказ.

Зазначає, що подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень (можливого в один день наказу відповідача на призов позивача), якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_4 вчиняти певні дії, а саме: видавати повістку щодо призову на військову службу, мобілізаційного розпорядження, тощо, а також приймати наказ щодо призову заявника на військову службу до набрання законної сили судовим рішенням у справі за результатами оскарження довідки ВЛК від 23 грудня 2025 року № 20225-1223-1820- 2515-0 та дій ІНФОРМАЦІЯ_5 може привести до очевидної наявності вищезазначених негативних і незворотних наслідків для нього (заявника) та унеможливить ефективний захист його прав та інтересів.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 по суті, суд виходить з наведених нижче міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Види забезпечення позову визначені ст. 151 КАС.

П. п. 2, 4 ч. 1 ст. 151 КАС передбачено, що позов може бути забезпечено, з-поміж іншого, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вичиняти дії, що стосуються предмета спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Ч. 3 ст. 151 КАС визначені види забезпечення позову, застосування яких не допускається.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений нормами ст. 154 КАС.

Згідно з ч. 5 ст. 151 КАС про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову (ч. 6 ст. 154 КАС).

Відповідно до ч. 8 ст. 154 КАС ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі ч. 5 ст. 242 КАС при застосуванні норм ст. ст. 150-154 цього Кодексу суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 826/16888/18, від 26 грудня 2019 року по справі № 640/13245/19, від 05 липня 2022 року у справі № 380/13491/21, а також в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі № 380/4273/21.

При розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

За Рекомендацією № R(89)8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятою Комітетом Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта. Суд, який постановляє вжити такий захід, не зобов`язаний одночасно висловлювати думку щодо законності чи правомірності відповідного адміністративного акта; його рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акта.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Водночас заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з правовими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або ефективного захисту та поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, або про очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі. А також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Щодо доводів на обґрунтування заяви про забезпечення позову з підстави очевидності ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень слід зазначити таке.

Вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, пропри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про «очевидність» порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на фізичних та юридичних осіб. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС, зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 суд дійшов висновку про наявність передбачених п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС підстав для її задоволення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 150 КАС забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наведені заявником аргументи дають підстави вважати, що ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснюються заходи щодо призову заявника на військову службу під час мобілізації, відтак йдеться про зміну його статусу з «військовозобов`язаного» на «військовослужбовця».

Суд враховує висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 160/2592/23, про те, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулась, а визнання процедури протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Крім того, станом на 24 грудня 2025 року місце проживання ОСОБА_1 , а також місце його фактичного проживання як внутрішньо переміщеної особи зареєстровані в м. Слов`янськ Донецької області, що підтверджено відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру від 24 лютого 2025 року № 2171939 та інформацією про внутрішньо переміщену особу з Єдиної державної інформаційної системи соціальної сфери від 24 лютого 2025 року № 2171964, які отримані судом під час розгляду цієї заяви.

Як свідчить витяг № 2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, сформований 04 червня 2024 року, ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_11 (Слов`янськ), тобто за зареєстрованим місцем проживання (місцем взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи).

Об`єктивні підстави вважати, що станом на 24 грудня 2025 року виникли підстави для взяття заявника на військовий облік ІНФОРМАЦІЯ_3 відсутні.

Суд погоджується з аргументами заявника про те, що заходи забезпечення позову, про вжиття яких він просить є співмірними з позовними вимогами, які він має намір заявити, а також із тим, що застосування таких заходів забезпечення позову лише відтермінує можливу мобілізацію заявника до лав Збройних Сил України, а не унеможливить її.

Поряд із цим, дійсно, невжиття таких заходів може спричинити для заявника негативні наслідки в разі його мобілізації, оскільки визначення його ступеня придатності для призову та проходженню військової службу під час мобілізації особі, яка вже є військовослужбовцем, є неможливим, у зв`язку з чим можливість ефективного захисту його прав, за захистом яких він має намір звернувся до суду, буде знівельовано.

При цьому суд наголошує, що, застосовуючи заходи забезпечення позову не вирішує питання правомірності (обґрунтованості) позовних вимог, які заявник має намір заявити.

В даному випадку суд лише констатує наявність спору між сторонами та застосовує заходи забезпечення позову, які є співмірними за цих обставин, та які діятимуть до моменту набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 або будуть скасовані судом, у разі виникнення підстав, визначених ч. 8 ст. 157 КАС.

Керуючись ст. ст. 150, 151, 152, 153, 154, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною і скасування довідки, визнання протиправними дій, задовольнити.

2. Вижити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_4 ) про визнання протиправною і скасування довідки, визнання протиправними дій, шляхом заборони ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти певні дії, а саме:

- видавати ОСОБА_1 повістку щодо призову на військову службу, мобілізаційного розпорядження тощо,

- приймати наказ щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації,

до набрання законної сили судовим рішенням у справі за результатами оскарження довідки Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23 грудня 2025 року № 20225-1223-1820-2515-0 та дій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання її повного тексту.

4. Повний текст ухвали складений і підписаний суддею 24 грудня 2025 року.

Суддя Т.О. Кравченко