Справа № 480/6116/24
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 р. Справа № 480/6116/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: П`янової Я.В. , Макаренко Я.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 10.06.25 по справі № 480/6116/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач), в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області пов`язаної з невиплатою заробітної плати у відносинах публічної служби начальнику Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно;

- стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області ОСОБА_1 заробітну плату у відносинах публічної служби за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно в сумі 42565,00 грн;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць;

- встановити строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду звіту про виконання судового рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно відповідачем протиправно не нараховано та не виплачено ОСОБА_1 заробітну плату не зважаючи на те, що у вказаний період позивач регулярно приходив на роботу до Охтирського відділу обслуговування громадян № 6 (сервісного центру) Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області і перебував на робочому місці з 08:00 год до 17 год 15 хв, що підтверджується табелем обліку використання робочого часу відносно позивача.

Посилаючись на приписи постанов Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 № 1409 «Питання оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі Постанова № 1409) та від 25.04.2023 № 391 «Деякі питання оплати праці працівників державних органів та органів місцевого самоврядування під час воєнного стану» (далі Постанова № 391), переконував, що відповідач повинен був виплатити ОСОБА_1 неотриману ним вчасно заробітну плату за спірний період у розмірі 42565 грн 00 коп, однак не вчинив таких дій, чим порушив право позивача на працю та оплати за працю.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі №480/6116/24 позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення заробітної плати задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно, у розмірі 20175,00 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, 40009, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 20175,00 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування обставини справи та неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 у справі № 480/6116/24 в частині відмови позивачу у задоволенні його позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути на користь позивача суму невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно в розмірі 42565 грн 00 коп.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що судом не було в повній мірі досліджено питання виконання відповідачем рішення суду по справі № 480/2428/24 від 26.06.2024, та залишено поза увагою, що Охтирське об`єднане управління ПФУ Сумської області згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів ПФУ» приєднано до ГУ ПФУ в Сумській області, яке, у свою чергу, провело класифікацію посад державної служби всіх державних службовців, а тому, відповідно до Постанови № 1409 всі його працівники без виключення з 01.01.2024 перейшли на встановлену у 2024 році нову схему посадових окладів.

З огляду на те, що ГУ ПФУ в Сумській області є правонаступником всіх прав і обов`язків Охтирського об`єднаного управління ПФУ Сумської області, стверджував, що позивач також повинен з 01.01.2024 отримувати заробітну плату у 2024 році згідно з новим посадовим окладом.

Крім того, звернув увагу суду, що в своєму відзиві на позовну заяву по справі № 480/6116/24 відповідач не заперечував проти проведеного позивачем розрахунку заробітної плати за травень 2024 року в сумі - 42 565 грн.

Відповідач, також не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2024 по справі № 480/6116/24 та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що основними передумовами для реалізації працівником права на оплату праці є його належність до конкретного підприємства, установи, організації або фізичної особи, яка має бути документально підтверджена та встановлений факт виконаної роботи. З огляду на те, що штатний розпис ГУ ПФУ в Сумській області не містить штатної посади «начальник Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області», заперечував належність позивача до Головного управління в контексті здійснення трудової діяльності, що залишено поза увагою судом першої інстанції та призвело до помилкового визнання факту перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем.

Стверджував, що у зв`язку з припиненням Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області 29.08.2018 штатний розпис та кошторис видатків на утримання цього управління у грудні 2018 року вже не діяли, а на 2019-2025 роки не затверджувались; класифікація посади державної служби «начальник Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області» станом на день прийняття оскаржуваного рішення не проведена.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач підтримав доводи, викладені у позовній заяві та його апеляційній скарзі, та додатково звернув увагу, що за період з 05.07.2018 по 01.01.2025 позивачем було подано більше 70 позовних заяв про визнання бездіяльності відповідача протиправною та стягнення з ГУ ПФУ в Сумській області заробітної плати, які були задоволені судами першої та апеляційної інстанцій у повному обсязі і станом на 08.08.2025 всі суми заборгованості за вищезазначений період були виплачені відповідачем на банківський рахунок позивача у добровільному порядку. Однак, не зважаючи на це, ГУ ПФУ в Сумській області продовжує систематично порушувати права позивача шляхом невиплати заробітної плати, зокрема за спірний період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно з тих самих підстав, які неодноразово визнані судами протиправними.

В іншій частині зміст відзиву на апеляційну скаргу є аналогічним змісту позовної заяви та апеляційної скарги позивача.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивача не скористався.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а відповідача - частковому задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно з наказом № 57 від 01.08.1994 призначений на посаду начальника Охтирського міськвідділу Пенсійного фонду.

Наказом № 31-о від 17.05.2002 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м. Охтирка в порядку переведення, а наказом № 1-о від 27.10.2011 призначений на посаду начальника управління Пенсійного фонду України в м.Охтирці та Охтирському районі (з 27.01.2016 управління перейменоване на Охтирське об`єднане УПФУ Сумської області).

04.07.2018 позивач був звільнений з посади начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 21.12.2018 у справі № 1840/2917/18 наказом Пенсійного фонду України від 22.12.2018 № 491-о ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області з 05.07.2018.

Наказом Пенсійного фонду України від 05.04.2019 №135-о «Про звільнення ОСОБА_1 » ОСОБА_1 був звільнений з посади у зв`язку з реорганізацією відповідно до пункту 4 частини першої статті 83 та пункту 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».

Не погодившись з вказаним наказом, ОСОБА_1 оскаржив його у судовому порядку, внаслідок чого рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України, ГУ ПФУ в Сумській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середньої заробітної плати задоволено, зокрема, визнано протиправним та скасовано наказ Пенсійного фонду України «Про звільнення ОСОБА_1 » від 05.04.2019 №135-о, поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 18.04.2019, стягнуто з ГУ ПФУ в Сумській області на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 34653,44 грн.

На виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19, наказом Пенсійного фонду України від 25.07.2019 № 332-о ОСОБА_1 був поновлений на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФУ Сумської області з 18.04.2019 (а.с.31).

Позивачем, як начальником Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, проводився облік перебування його на роботі в табелі обліку використання робочого часу за травень 2024 року, який був направлений останнім разом із заявою від 22.05.2024 до ГУ ПФУ в Сумській області та отриманий відповідачем згідно з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 39).

Проте, нарахування та виплату ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 відповідачем не було проведено, що останнім не заперечувалося.

Вважаючи протиправною таку бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо, позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій щодо не проведення нарахування та виплати заробітної плати позивачу за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно протиправними.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки відповідачем, як правонаступником Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, не доведено правомірності невчинення дій щодо невиплати заробітної плати ОСОБА_1 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно, враховуючи, що одних належних та допустимих доказів відсутності позивача на роботі за період з 01.05.2024 по 31.05.2024, відповідачем до суду не надано.

Разом з тим, з огляду на те, що відповідачем не було проведено класифікацію посад державної служби станом на 01.01.2024, суд першої інстанції дійшов висновку, що для належного поновлення порушених прав позивача ГУ ПФУ в Сумській області повинно здійснити нарахування та виплату позивачу заробітної плати із урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 18 січня 2017 року № 15 «Питання оплати праці працівників державних органів» (далі Постанова № 15) та Постанови № 391 за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно лише в сумі 20175 грн, а не 42565,00 грн, як просив позивач.

Врахувавши приписи пункту 2 частини 1 статті 371 КАС України, суд першої інстанції вважав за необхідне рішення суду в частині стягнення з ГУ ПФУ в Сумській області на користь позивача заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 20175,00 грн допустити до негайного виконання.

Відмовляючи у встановленні судового контролю за виконанням рішення суду, суд першої інстанції зазначив, що у цій справі позивачем не обґрунтовано необхідність застосування таких заходів примусового виконання рішення суду, а у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди захищається законом.

У статті 23 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, закріплено, що кожна людина має право на працю, на вільний вибір роботи, на справедливі і сприятливі умови праці та на захист від безробіття.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 94 Кодексу Законів про працю України (далі - КЗпП України) заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до частини 5 статті 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до статті 98 КЗпП України оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів.

Згідно з частиною 1 статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР (далі Закон № 108/95-ВР) визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону № 108/95-ВР роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року № 996-XIV (далі Закон № 996-XIV) передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку є первинні документи.

Наказом Державного комітету статистики України від 05.12.2008 № 489 затверджені типові форми первинної облікової документації, серед яких є форма табелю обліку використання робочого часу та табелю обліку робочого часу.

Отже, підставою для нарахування заробітної плати є дані табелю обліку використання робочого часу.

Колегією суддів встановлено, що відповідно до наявного в матеріалах справи табелю обліку використання робочого часу Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області за травень 2024 року (а. с. 42), ОСОБА_2 у період з 01.05.2024 по 31.05.2024 фактично відпрацював 22 робочих дні у кількості 171 години.

Табель обліку використання робочого часу за травень 2024 року був направлений та вручений представнику ГУ ПФУ Сумської області 24.05.2024 разом із заявою позивача про нарахування заробітної плати, однак, відповідачем нарахування та виплата заробітної плати позивачу за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно не була проведена, що ним не заперечується.

Слід зауважити, що жодних належних та допустимих доказів відсутності позивача на роботі за період з 01.05.2024 по 31.05.2024, відповідачем до суду не надано.

Статтею 50 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі Закон № 889-VIII) передбачено, що заробітна плата державного службовця складається з посадового окладу; надбавки за вислугу років; надбавки за ранг державного службовця; премії (у разі встановлення).

Відповідно до частини 2 статті 51 Закону № 889-VIII схема посадових окладів на посадах державної служби та умови оплати праці державних службовців, з якими укладаються контракти про проходження державної служби, визначаються Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Частинами 1, 2 статті 52 Закону № 889-VIII встановлено, що надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Розмір надбавки за ранг державного службовця визначається Кабінетом Міністрів України під час затвердження схеми посадових окладів на посадах державної служби.

Питання оплати праці державних службовців регулюються Постановою № 15 (зі змінами та доповненнями), якою з метою упорядкування умов оплати праці працівників державних органів затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби за групами оплати праці з урахуванням юрисдикції державних органів.

02 лютого 2022 року прийнята постанова Кабінету Міністрів України № 89 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 року № 15 і від 24.05.2017 року № 358", яка набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 01.01.2022.

25 квітня 2023 року прийнята Постанова № 391, яка набрала чинності з дня її опублікування в Урядовому кур`єрі, тобто з 28.04.2023.

Відповідно до абзацу першого, третього підпункту 1 пункту 1 Постанови № 391 установлено, що на період воєнного стану для працівників державних органів (крім працівників державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами; військовослужбовців; осіб рядового і начальницького складу та поліцейських), які безпосередньо здійснюють свої повноваження на територіях можливих бойових дій, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, для яких не визначена дата припинення можливості бойових дій, посадові оклади визначаються з урахуванням коефіцієнта 1,5.

Згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, Охтирська міська територіальна громада віднесена до територій можливих бойових дій з 24.02.2022 по теперішній час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2023 року № 1109 «Про підготовку до запровадження умов оплати праці державних службовців на основі класифікації посад у 2024 році» (далі Постанова № 1109) установлено, що у 2023 році з метою підготовки до впровадження у 2024 році єдиних підходів в оплаті праці державних службовців на основі класифікації посад державної служби після набрання чинності законом щодо зміни моделі оплати праці державних службовців класифікація посад державної служби державними органами проводиться у місячний строк з дня набрання чинності цією постановою згідно з Алгоритмом проведення класифікації посад державної служби в умовах воєнного стану, затвердженим цією постановою.

Державним органам провести класифікацію посад державної служби із штатною чисельністю: до 100 посад - протягом 10 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; до 500 посад - протягом 15 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; до 1000 посад - протягом 20 робочих днів з дня набрання чинності цією постановою; понад 1000 посад - не пізніше ніж через місяць з дня набрання чинності цією постановою.

Абзацом першим пункту 12 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік установлено, що у 2024 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з посадового окладу, надбавки за ранг державного службовця, надбавки за вислугу років, місячної або квартальної премії, компенсації за Додаткове навантаження та за вакантною посадою, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та інших доплат передбачених законом України.

Питання оплати праці державних службовців регулюються Постановою № 1409.

Цією Постановою з метою упорядкування умов оплати праці працівників державних органів затверджено схему посадових окладів на посадах державної служби з урахуванням сімей і рівнів посад, юрисдикції та типів державних органів у 2024 році.

Колегія суддів зазначає, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі № 480/2428/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 31 березня 2025, яке набрало законної сили 31.03.2025, встановлено обов`язок Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, на виконання вимог Постанови № 1109, провести класифікацію посад державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024, та з урахуванням проведеної класифікації нарахувати і виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 01.01.2024 по 31.01.2024.

Відповідно до частин 2 та 3 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частинами 1, 2 ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст. ст. 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 14, 370 КАС України та ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення буде виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

Разом з цим, відповідачем не надано до суду доказів виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.06.2025 у справі № 480/2428/24 в частин покладеного зобов`язання провести класифікацію посад державної служби - начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області станом на 01.01.2024.

Доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 не перебуває у трудових відносинах з Пенсійним фондом України, як на підставу не нарахування та не виплати заробітної плати, є необґрунтованим, оскільки Пенсійним фондом України на виконання рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі № 480/1693/19 був виданий наказ від 25.07.2019 № 332-о, яким ОСОБА_1 поновлено на посаді начальника Охтирського об`єднаного УПФ України Сумської області.

Крім того, враховуючи постанову Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 988 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України" зі змінами внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2018 року № 5, а також те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 "Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України" до головного управління були приєднані територіальні управління Пенсійного фонду України Сумської області, в тому числі і Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України в Сумській області, а 18.06.2019 юридичну особу Південне об`єднане управління Пенсійного фонду України Сумської області припинено, саме ГУ ПФУ в Сумській області є правонаступником як Південного об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, так і Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області.

За встановлених обставин у справі, саме на ГУ ПФУ в Сумській області, як правонаступника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області покладено обов`язок з виплати позивачу заробітної плати, який відповідачем у спірних правовідносинах не виконано.

А відтак, колегія суддів вважає, що не виплативши позивачу заробітну плату за спірний період, відповідач припустився протиправної бездіяльності, що є підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.

З огляду на те, що з 01.01.2024, працюючи на посаді начальника Охтирського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Сумської області, позивач мав отримувати заробітну плату, із розрахунку : посадовий оклад у розмірі 21536 грн, розмір надбавки за вислугу років 6461 грн (21536 x 30%), розмір надбавки до посадового окладу за 5 ранг державного службовця 600 грн, разом 28597 грн, з прийняттям Постанови № 391, якою встановлені підвищені коефіцієнти до посадових окладів працівників, що працюють на території, зокрема, можливих бойових дій, з 01.01.2024, позивач набув права на обрахування розміру його посадового окладу 21 536 грн із застосуванням коефіцієнту 1,5, що відповідно дорівнює 32304 грн (21536 грн x коефіцієнт 1,5).

Отже, з урахуванням такого підвищення, надбавки за вислугу років 9691 грн (32304 грн x 30%) та надбавки до посадового окладу за 5 ранг державного службовця 600 грн, Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повинно було здійснити нарахування та виплату позивачу заробітної плати з 01.05.2024 до 31.05.2024 включно в сумі 42565,00 грн відповідно до Постанови № 15, Постанови № 1409 та Постанови № 391 з відрахуванням обов`язкових податків, зборів, платежів, що підтверджено також судовими рішеннями, які набрали законної сили, між тими самими сторонами, з тих самих підстав, однак за інші періоди 2024 року, зокрема у справах № 480/261/24, № 480/6119/24, 480/6960/24, 480/2428/24 та 480/105/25, в яких судами зроблено висновок, що заробітна плата позивача за місяць 42565 грн.

Однак відповідачем у спірних правовідносинах взагалі не нараховано та не виплачено позивачу заробітну плату за період з 01.05.2024 до 31.05.2024.

З огляду на вищевикладене, висновок суду першої інстанції про те, що за умови невжиття заходів та не проведення класифікації посад державної служби станом на 01.01.2024, ГУ ПФУ в Сумській області повинно здійснити нарахування та виплату позивачу заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно лише в сумі 20175 грн, є помилковим.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі "Кечко проти України" (рішення від 08.11.2005) в межах свободи дій держави визначати які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнійший спосіб (див. рішення у справах "Беєлер проти Італії" [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява 33202/96, п. 120, ECHR 2000, "Онер`їлдіз проти Туреччини" [ВП] (Oneryэldэz v. Turkey [GC]), заява 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.com S.r.l. проти Молдови" (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі" (Moskal v. Poland), заява 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява 55555/08, п. 74, від 20.05.2010, і "Тошкуце та інші проти Румунії" (Toscuta and Others v. Romania), заява 36900/03, п. 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, колегія суддів вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно в сумі 42565,00 грн.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до податкового законодавства України, особою відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; на податкового агента покладається обов`язок з обчислення, утримання з доходів, що нараховуються (виплачуються, надаються) платнику, та перерахування податків до відповідного бюджету від імені та за рахунок коштів платника податків.

За наведених обставин, колегія суддів зазначає що сума заробітної плати ОСОБА_1 підлягає виплаті позивачу з відрахуванням обов`язкових податків, зборів, платежів.

Щодо звернення рішення до негайного виконання, колегія судів зазначає, що згідно з частиною 1 статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність допущення до негайного виконання рішення суду у частині стягнення з ГУ ПФУ в Сумській області на користь позивача заробітної плати у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 42565 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Враховуючи, що суд першої інстанції внаслідок неповного з`ясування обставин у справі та неправильного застосування норм матеріального права помилково відмовив у задоволенні позову в частині визначення суми невиплаченої заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно на рівні 42565 грн 00 коп., що призвело і до невірного обрахунку суми заробітної плати, яку слід стягнути, а також суми у межах стягнення за один місяць, колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі № 480/6116/24 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно, у розмірі 20175,00 грн та допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 20175,00 грн підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову в цій частині.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі № 480/6116/24 слід залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 229, ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі № 480/6116/24 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 включно, у розмірі 20175,00 грн та допущення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 20175,00 грн - скасувати.

Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40009, м. Суми, вул. Степана Бандери, 43, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) заробітну плату за період з 01.05.2024 по 31.05.2024 року включно, у розмірі 42565 (сорок дві тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 00 коп, з відрахуванням обов`язкових податків, зборів, платежів.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах стягнення за один місяць у розмірі 42565 гривень.

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 по справі № 480/6116/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.В. П`янова Я.М. Макаренко