Справа № 643/612/25
Суддя: Новіченко Н. В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 643/612/25
Провадження № 2-а/643/54/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді Новіченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали адміністративної справи

за позовом ОСОБА_1

до 1. Департаменту патрульної поліції

2. Управління патрульної поліції в Харківській області

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції (далі відповідач-1), Управління патрульної поліції в Харківській області (далі відповідач-2) в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 3812488 від 08.01.2025 року, винесену інспектором 5 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Крамаренком Олексієм Віталійовичем щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 08 січня 2025 року перебуваючи за кермом автомобіля «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався по трасі територією Чугуївського району, Харківської області та був зупинений співробітниками управління патрульної поліції, зокрема, інспектором 5 роти 1 батальйону управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Крамаренко Олексієм Віталійовичем. Під час спілкування із співробітниками патрульної поліції позивачу повідомили, що ним було порушено швидкісне обмеження, що встановленні п. 12.4 Правил дорожнього руху. З даним твердженням співробітників патрульної поліції позивач не погодився, пояснивши, що дорожній знак який визначає початок або закінчення певного населеного пункту має відповідати вимогам Правил дорожнього руху, натомість на трасі, по якій рухався позивач, були відсутні дорожні знаки, що визначали початок певного населеного пункту. Окрім того, позивач звернув увагу представника патрульної поліції, що швидкість була визначена з порушенням вимог закону, а саме зафіксована не в автоматичному режимі за допомогою приладу TruCam, який знаходився у долоні працівника патрульної поліції, а мав би бути стаціонарно встановлений для запобігання похибки вимірювання швидкості. Співробітники патрульної поліції не прийняли до уваги зауваження позивача та винесли постанову серії ЕНА № 3812488 від 08.01.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. за ч. 4 ст. 122 КУпАП, не взявши при цьому до уваги відсутність на узбіччі траси дорожнього знаку, що відповідає знакам 5.49, 5.50, 5.51 та 5.52 Правил дорожнього руху. У зв`язку з цим, позивач вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа направленню на новий розгляд.

Управління патрульної поліції в Харківській області подало до суду відзив на позов, відповідно до змісту якого проти задоволення позову заперечило, посилаючись на те, що у даній справі поліцейський діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Зазначає, що 08.01.2025 о 08:30 год. екіпажем патрульної поліції за адресою Харківська область, с. Кам`яна Яруга, вул. Харківська, буд. 55 було виявлено рух транспортного засобу «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача, який допустив перевищення встановлених обмежень швидкості руху на 68 км/год., чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху. Швидкість зафіксовано за допомогою приладу Trucam TC001133. Вказаний транспортний засіб було зупинено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Позивачу було роз`яснено причини застосування превентивних заходів, а також роз`яснено положення ст. 63 Конституції України, ст. 307, 308 КУпАП, роз`яснено права, передбачені ст. 268 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно зі ст. 287-289 КУпАП. Оскаржуваною постановою дії позивача кваліфіковано за ч. 4 ст. 122 КУпАП. До позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн. Посилання позивача на незаконність дій поліцейських, а саме вимірювання швидкості руху за допомогою приладу із фото та відео фіксації TruCam, який знаходився в руках працівника поліції є необґрунтованим та спростовується інформацією ДП «Укрметртестстандарт», відповідно до якої лазерний вимірювач TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, а всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що органом поліції не було взято до уваги відсутність на узбіччі траси дорожнього знаку, що відповідає знакам 5.49., 5.50, 5.51 та 5.52 ПДР. Разом з цим, позивач вважає, що розгляд адміністративної справи органом поліції було здійснено не об`єктивно, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3812488, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700, 00 грн.

Склад адміністративного правопорушення полягав у тому, що 08.01.2025 о 08:30 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «MAZDA 3», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , у населеному пункті Харківської області, с. Кам`яна Яруга зі швидкістю 118 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 68 км/год. Швидкість руху вимірювалась приладом Trucam TC001133, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні даного рішення та застосовані норми права.

Згідно з частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями статті 213 КУпАП унормовано, що справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

В силу приписів статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху: частини перша, друга, третя, четверта, шоста і сьома статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (частина 2 статті 222 КУпАП).

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі - Правила), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху передбачено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52:

- 5.49 «Початок населеного пункту». Найменування і початок забудови населеного пункту, в якому діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах);

- 5.50 «Кінець населеного пункту». Місце, з якого на даній дорозі втрачають чинність вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Знаки 5.49 і 5.50 установлюються на фактичній межі забудови, яка прилягає до дороги;

- 5.51 «Початок населеного пункту». Найменування і початок населеного пункту, в якому на даній дорозі не діють вимоги цих Правил, що визначають порядок руху в населених пунктах. Для позначення початку населеного пункту, де відсутня забудова, знак 5.51 може встановлюватися на фактичній адміністративній межі населеного пункту;

- 5.52 «Кінець населеного пункту». Позначає кінець населеного пункту, позначеного знаком 5.51.

Відповідно до п. 8.2.-1 Правил дорожнього руху дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Водночас, як вбачається з наданого позивачем відеозапису дорожній знак зафарбовано, що не дозволяє ідентифікувати його, а отже такий дорожній знак не може вважатись встановленим належним чином, виконання вимог такого дорожнього знаку не є обов`язковим.

Посилання патрульної поліції на те, що якщо у пошуковій сторінці Google maps ввести координати 49.52.48.26N 36.35.57.20Е, то буде відображено місце знаходження, де рухався позивач, а саме населений пункт с. Кам`яна Яруга судом до уваги не приймаються, оскільки Закон України «Про дорожній рух», Правила дорожнього руху, та приписи КУпАП чи інші нормативно-правові акти не передбачають обов`язку водія звіряти своє місцезнаходження із певним зонуванням в картографічному сервісі «Google» чи подібних.

Також суд не приймає до уваги наданий відповідачем лист Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Харківській області від 12.02.2025 № 348/ВС/06, відповідно до якого станом на 01.02.2025 на автомобільних дорогах загального користування державного значення розташовано дорожні знаки 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту», а саме М-03 Київ-Харків-Довжанський км 530+600 (лівий проїзд) 5.49/5.50 «Кам`яна Яруга», км 532+200 5.49/5.50 «Кам`яна Яруга», оскільки вони не спростовують тверджень позивача, зафіксованих на наданому ним відеозаписі про те, що цей дорожній знак був зафарбований, а відтак не відповідає вимогам Правил дорожнього руху та ДСТУ 4100-2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування». До того ж, інкриміноване позивачу правопорушення відбулося 08.01.2025 року, тоді як інформація у цьому листі надана станом на 01.02.2025 року.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24.04.2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа № 295/3099/17).

Суд зазначає, що відповідач, який діє як суб`єкт владних повноважень, має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на подання відзиву на позовну заяву, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, не може і не повинен отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Підсумовуючи вищевикладене суд зазначає, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Також суд зазначає, що згідно з приписами ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Юридична природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосуванням державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи.

У пункті 21 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року зазначено, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Положеннями статті 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Принцип презумпції невинуватості передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти, встановлені судом, у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

У рекомендації № R (91)1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до відповідальності.

Суд зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 05.03.2020 у справі № 607/7987/17.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки відповідач як суб`єкт владних повноважень всупереч ст. 77 КАС України не виконав обов`язку щодо доказування правомірності свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за правопорушення, вказане в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з цим, що стосується доводів позивача про те, що наданий відповідачем доказ є недопустимим, оскільки законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів швидкості руху «Trucam» працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», тоді як відповідачем неправомірно здійснювалось використання вказаного пристрою в ручному режимі, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення:

1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень;

2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз;

3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню;

4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння;

5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.

Тобто положення цього Закону надають право поліції використовувати інформацію отриману за допомогою лазерного вимірювача та інформацію відеозапису в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Крім цього, суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості «Truсam» є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який, згідно листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року № 22-38/49 конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань.

Також суд зазначає, що факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 118 км/год, підтверджується фотознімком, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості «Truсam» № ТС001133, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки № UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 та пройшов повірку, чинну до 03.12.2025 року, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32863.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" сертифікати відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, видані в установленому порядку до набрання чинності цим Законом, чинні протягом визначеного в них строку дії.

Сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки серії А № 006694 виданий 29 серпня 2012 року, тобто до набрання чинності вищевказаним Законом (01.01.2016 року) строком дії не обмежений.

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, що затверджений наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 року № 437, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Крім того, можливість використання виробу ««Truсam» LTІ 20-20 виробництва Компанії «Laser Technology Inc.», США, підтверджується наявністю виданого Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 15.12.2023.

Так, лазерний вимірювач швидкості «Truсam» LTІ 20-20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м., а тому посилання позивача на те, що дистанція, з якої було виміряно швидкість перевищує діапазон лінзи є безпідставними.

Правильність реалізації у приладі «Truсam» зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «Truсam», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «Truсam».

Таким чином, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.

Отже, покази приладу «Truсam» оцінюються інспектором як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Отже, твердження позивача про те, що ручне розміщення засобів фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 Закон України «Про Національну поліцію» є помилковим, а тому не може бути безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 242-246 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1.Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

2.Постанову ЕНА № 3812488 від 08.01.2025, винесену інспектором 5 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області лейтенантом поліції Крамаренко Олексієм Віталійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження у справі закрити.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

4.Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду у встановленому порядку протягом 10 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5.Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).

6.Відповідач-1: Департамент патрульної поліції (; м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3).

7.Відповідач-2: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А).

Повне рішення складено 26.12.2025 року.

Суддя Н.В. Новіченко