Справа № 280/5916/25
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Справа № 280/5916/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Череп Марії Олександрівни ( АДРЕСА_2 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ), в особі представника адвоката Череп Марії Олександрівни, до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі відповідач 1, ГУ ПФУ в Запорізькій області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області), в якій позивачка просить суд:

визнати протиправними та скасувати рішення відповідача 2 від 07.03.2025 року №74, яким позиваці відмовлено в призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивачки періоди роботи навчання в Запорізькому радгосп технікумі з 27.08.1982 року по 30.03.1985 рік, а саме 2 роки 7 місяців 4 дні;

зобов`язати відповідача 1 повторно розглянути заяву позивачки про призначення пенсії за віком від 07.03.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, відомості якої підлягають врахуванню при визначенні стажу роботи особи. Зі змісту записів трудової книжки позивачки вбачається, що першим записом внесено запис про навчання у Запорізькому радгосптехнікумі з 27.08.1982 -30.03.1985. Вказане також підтверджується копією диплома про навчання та копіями довідок Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного. В зв`язку з чим вважає, що відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу позивачки період її навчання з 27.08.1982 по 30.03.1985, в зв`язку з чим винесено протиправне рішення про відмову в призначенні пенсії за віком. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 14.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі, розгляд справи призначено без виклику сторін.

25.07.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві він звертає увагу суду, що ГУ ПФУ в Запорізькій області не вчиняло жодних протиправних дій чи бездіяльності стосовно призначення/непризначення пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ніяким чином не порушило права позивачки на пенсійне забезпечення. Також вважає, що дії зобов`язального характеру щодо призначення позивачці пенсії за віком має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачці пенсії за віком. Просить суд в задоволенні позовної заяви (позовних вимог) до ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовити в повному обсязі.

06.08.2025 засобами системи «Електронний суд» від відповідача 2 надійшли матеріали звернення позивачки за призначенням пенсії та відзив на позовну заяву. У відзиві пенсійний орган посилається на те, що рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.03.2025 №74 по зверненню від 26.02.2025 ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Щодо спірного періоду, то посилається на те, що ОСОБА_1 до заяви про призначення пенсії від 26.02.2025 надала диплом Запорізькому радгосп технікумі серії НОМЕР_1 від 30.03.1985, з якого вбачається виправлення в даті вступу до навчального заходу, що позбавляє можливості управління зарахувати період навчання до страхового стажу. Також, ОСОБА_1 для підтвердження навчання надала довідку Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного від 25.02.2025 №15/31. Відповідно до довідки від 25.02.2025 №15/31 вбачається, що підставою видачі довідки є диплом та трудова книжка, що фактично позбавляє управління врахувати цю довідку для зарахування періоду навчання від 27.08.1982 по 30.03.1985. Враховуючи вищенаведене вважає, що відповідачем 2 правомірно не зараховано позивачці період навчання в Запорізькому радгосп технікумі. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

26.02.2025 ОСОБА_1 , звернулася із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Звернення опрацьовано за принципом екстериторіальності, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.03.2021 №339/35961 спеціалістом ГУ ПФУ в Донецькій області.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.03.2025 №74 по зверненню від 26.02.2025 ОСОБА_1 , прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У рішенні про відмову в призначенні пенсії за віком зазначено наступне:

«Пенсійний вік відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить - 60 років.

Вік заявниці - 60 років.

Необхідний страховий стаж відповідно до частини 1, 2 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

починаючи - з 1 січня 2025 року після досягнення віку 60 років становить - 32 роки;

починаючи - з 1 січня 2018 року після досягнення 63 років з 1 січня 2028 року по 31 грудня 2028 року становить - не менше 25 років.

Страховий стаж особи становить 29 років 07 місяців 27 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

До страхового стажу не зараховано:

- згідно диплому від 30.03.1985 період навчання з 01.09.1982 по 30.03.1985, оскільки в дипломі є виправлення в даті початку навчання;

- згідно довідки від 25.02.2025 №15/31 період навчання з 27.08.1982 по 30.03.1985, оскільки підставою видачі довідки є диплом та трудова книжка».

Вважаючи таке рішення пенсійного органу протиправним, позивачка звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною другою цієї статті страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття «загальний трудовий стаж» є ширшим, ніж поняття «страховий стаж», оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Згідно з пунктом «д» статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи, що дає право на пенсію, зараховується час навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» встановлено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до Порядку підтвердження трудового стажу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує трудовий стаж є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними документами.

Час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Згідно із Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованою у Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110 (далі - Інструкція №58), до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів, зокрема, запис про час навчання у вищих навчальних закладах.

Згідно з підпунктом «б» пункту 2.18 Інструкції №58 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи: про час навчання у професійних навчально-виховних закладах та інших закладах у навчально-курсових комбінатах (центрі, пункті тощо).

Відповідно до інформації, що міститься в трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (зміна прізвища відбулася у зв`язку з реєстрацією шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_3 виданого Виконавчим комітетом Сухоіванівської сільської ради Василівського району Запорізької області), позивачка з 27.08.1982 по 30.03.1985 - навчалася в Запорізькому радгосптехнікумі (підтверджується дипломом НОМЕР_4 ).

Згідно копії довідки Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного від 24.10.2023 року №04-23/632, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 дійсно навчалася з 1982 по 1985 роки за спеціальністю «Агрономія» та отримала кваліфікацію агронома (Диплом НОМЕР_4 від 30 березня 1985 року, реєстраційний №1747) в радгоспі-технікумі Запорізької обласної сільськогосподарської станції (реорганізована в Запорізьку філію Ногайського радгоспу-технікуму і ліквідована у 1997 році постановою КМУ, в подальшому реорганізована у відокремлений структурний підрозділ «Запорізький коледж Таврійського державного агротехнічного університету», а у 2014 році у ВСП «Ногайський фаховий коледж ТДАТУ»).

Відповідно до довідки Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного від 25.02.2025 року №15/31, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчалася у радгоспу-технікум Запорізької обласної сільськогосподарської дослідної станції в період з 27.08.1982 по 30.03.1985 роки за спеціальністю 1501 «Агрономія» денної форми навчання (Диплом молодшого спеціаліста ИТ-1 №056559 від 30 березня 1985 року, реєстраційний №1747).

Зі змісту довідки вбачається, що радгосп-технікум «Запорізької обласної державної сільськогосподарської дослідної станції» було ліквідовано, у зв`язку з чим, усі документи були передані до архіву Таврійського державного агротехнологічного університету імені Дмитра Моторного. Враховуючи, тимчасову окупацію міста Мелітополя, з перших днів російської агресії проти України, та заволодіння окупаційною владою рф архівів університету, у позивачки відсутня можливість надати повну уточнюючу довідку про період навчання ОСОБА_4 .

Відповідно до диплому НОМЕР_4 , реєстраційний № НОМЕР_5 , ОСОБА_5 в 1982 році вступила до радгоспу-технікуму Запорізької обласної ради сільськогосподарської дослідної станції, в 1985 році закінчила повний курс зазначеного закладу освіти за спеціальністю 1501 «Агрономія». Рішенням Державної кваліфікаційної комісії від 30 березня 1985 року присвоєно кваліфікацію агронома.

Виходячи з викладеного, ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового стажу період навчання позивачки з 27.08.1982 по 30.03.1985.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom №44277/98).

У межах вироблених Європейським Судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як «наявне майно», так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого «права власності» (пункт 74 рішення Європейського Суду з прав людини у справі Фон Мальтцан та інші проти Німеччини). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися «активом»: вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є «активом», на який може розраховувати громадянин як на свою власність (Maltzan (Freiherr Von) and others v. Germany №71916/01, №71917/01 та №10260/02).

Також, суд вважає за потрібне наголосити, що на сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування (standards of proof): «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence), «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence) та «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt).

У справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень щодо відмови фізичній особі у реалізації її права на соціальний захист, гарантованого, зокрема, статтею 46 Конституції України, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».

Це, зокрема, зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України».

Також, аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №822/863/16, від 21 листопада 2019 року у справі №826/5857/16, від 11 лютого 2020 року у справі №816/502/16, від 16 червня 2020 року у справі №756/6984/16-а, від 18 листопада 2022 року у справі №560/3734/22 та інших.

На думку суду, рішення відповідача 2 від 07.03.2025 року №74, яким позиваці відмовлено в призначенні пенсії за віком, не відповідає вищезазначеним принципам, а отже не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Щодо зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивачки періоди навчання з 27.08.1982 по 30.03.1985 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком.

Порядок приймання, оформлення і розгляду документів відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджено постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі Порядок №22-1).

Згідно пункту 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 передбачено, що створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій. Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Таким чином, наразі органи Пенсійного фонду України застосовують принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення та перерахунки пенсій, що передбачено постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», суть якого полягає в опрацюванні заяв про призначення пенсій територіальними органами Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає особа.

У даному випадку заява позивача про призначення пенсії за віком розглянута за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Донецькій області та за результатом її розгляду прийнято рішення від 07.03.2025 року №74 про відмову у призначенні пенсії.

Тож, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що вирішував питання про призначення позивачці пенсії за віком, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ в Донецькій області.

Аналогічний правовий висновок, у подібних правовідносинах, викладено в постановах Верховного Суду від 07 травня 2024 року у справі №460/38580/22, від 24 травня 2024 року у справі №460/17257/23, від 18 вересня 2024 року у справі №240/6201/23 та від 16 жовтня 2024 року у справі №140/14380/23.

Таким чином саме ГУ ПФУ в Донецькій області слід зобов`язати зарахувати період навчання з 27.08.1982 по 30.03.1985 до страхового стажу позивачки та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 26.02.2025.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

При зверненні до суду з даним позовом позивачкою сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., який слід стягнути на її користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийнято протиправне рішення ГУ ПФУ у Донецькій області.

Інші судові витрати позивачкою до стягнення не заявлялись.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в особі представника адвоката Череп Марії Олександрівни ( АДРЕСА_2 ), до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005) та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.03.2025 року №74, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання в Запорізькому радгосп технікумі з 27.08.1982 по 30.03.1985 та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 26.02.2025.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «24» грудня 2025 року.

Суддя Р.В. Кисіль