Справа № 213/5668/25
Суддя: Хмельова С. М.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5668/25
Номер провадження 2-а/213/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хмельової С.М., за участю секретаря судового засідання Ємельянцевої Т.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою №637 від 10.11.2025 згідно протоколу про адміністративне правопорушення №637 від 06.11.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за порушення правил військового обліку, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП.

Вважає, що постанова № 637 від 10.11.2025 є незаконною та необґрунтованою, підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

06 листопада 2025р. начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 винесено стосовно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП України. У постанові відповідач стверджує, що позивачем порушено підпункт 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року. Зазначена постанова винесена безпідставно та з істотним порушенням прав позивача, не відповідає обставинам справи та вимогам закону, а тому підлягає скасуванню.

06.11.2025 відповідачем було складено відносно ОСОБА_1 протокол № 637 від 06.11.2025 де вказано, що згідно абзацу 8 пункту 2 ст. 37 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу встановлено, що на обліку військовозобов`язаних повині стояти особи, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників., хоча позивач на такому обліку перебував з 25.08.2025, також під час складання протоколу 06.11.2025 та постанови 10.11.2025 позивачу не було надано можливості користуватися правами та обов`язками передбаченими статтею 268 КУпАП, а саме не було надано можливості надавати пояснення та подавати докази.

Робота ІНФОРМАЦІЯ_5 може бути автоматизована, тому особиста явка для постановки на облік не є обов`язковою.

До постанови у справі про адміністративне правопорушення не долучено доказів, передбачених ст..251 КУпАП України, а саме: пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, копії військово-облікового документу, де чітко вказана дата постановки на облік або інших доказів, які б вказували на вину або не винуватість.

Незважаючи на те, що розгляд справи проводився з порушеннями, факт порушень правил військового обліку не було доведено, позивача все рівно притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 210 КупАП.

При винесенні постанови відповідачем було допущено неповноту та неправильність при розгляді адміністративного протоколу №637 від 06.11.2025, порушено права позивача, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, наслідком чого стало прийняття незаконної постанови №637 від 10.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 210 КупАП.

Верховний суд в постанові від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16 зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим.

Позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову постанову № 637 від 10.11.2025, винесену ІНФОРМАЦІЯ_5 , щодо нього.

13 листопада 2025 року позов надійшов до суду.

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року позов залишено без руху, надано час позивачу для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 2 грудня 2025 року позов прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_6 про надходження вказаного позову, про день та час судового засідання був повідомлений належним чином, через його електронний кабінет в системі «Електронний суд», документи доставлені 02.12.2025 року та 17.12.2025 року.

Відповідач відзиву на позовні вимог не надав, будь-яких інших заяв чи клопотань до суду не надійшло.

До судового засідання позивач та представник відповідача не з`явилися.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, відсутність від них клопотань про неможливість розгляду справи, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Фіксування судового засідання не здійснювалось, у зв`язку з неявкою учасників справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Приписами частини 1 статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вирішуючи питання стосовно законності постанови, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. Однак, в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Обов`язок суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення в суді посилює його відповідальність при прийнятті рішень, вчиненні інших дій чи допущенні бездіяльності.

Частиною 2 статті 77 КАСУ передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Диспозиція ч.1 ст. 210-1 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері встановленого порядку управління.

Об`єктивна сторона виражається у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Суб`єктивна сторона правопорушення полягає у наявності умислу на порушення такого законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

ОСОБА_1 є військовозобов`язаним відповідно до військово-облікового документу № 6 від 06.11.2025 року. Придатний до військової служби на підставі довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 , підлягає повторному медичному огляду 05.11.2026 року.

Відповідно до штампу у розділі 13: взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 25.08.2025 року. Таким чином ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку з 25.08.2025 року.

Відповідно до витягу з «Резерв+», який сформовано 30.08.2025 року, ОСОБА_1 є військовозобов`язаним. Відстрочка до 10.01.2026 року, тип відстрочки бронювання. Дата уточнення даних 18.05.2024 року.

06.11.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення № 637 про те, що 06.11.2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_9 було виявлено факт порушення ОСОБА_1 підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів № 1487 від 30.12.2022 року. Даним пунктом передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку: за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання - у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ (далі - органи СБУ), військовозобов`язані розвідувальних органів - у відповідному підрозділі розвідувального органу). Крім того, призовники, військовозобов`язані та резервісти, які проживають в селах та селищах, а також у містах, де відсутні відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, повинні перебувати на персонально-первинному військовому обліку у відповідних виконавчих органах сільських, селищних, міських рад. Крім того, встановлено порушення абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 не прибув для постановки на військовий облік військовозобов`язаних по досягненню 25-річного віку та станом на 06.11.2025 рокуу порушував вимоги законодавства. Чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення призначено на 10.11.2025 року.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 № 637 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн за порушення правил військового обліку, передбачене ч.3 ст. 210 КупАП.

Відповідно до абзацу 8 пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на облік військовозобов`язаних підлягають громадяни, які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , 25-річного віку досяг ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до пункту 3 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 року для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт того, що позивач не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_12 для постановки на військовий олік військовозобов`язаних по досягненню 25-річного віку та станом на 06.11.2025 року порушував вимоги законодавства.

Поза увагою відповідача залишилися відомості з застосунку «Резерв+», в якому наявна інформація про перебування на військовому обліку з 05.08.2025 року позивача та наявності відстрочки. Тоді як надання відстрочки неможливо громадянину який не перебуває на військовому обліку. Також поза увагою лишилися відомості зазначені у розділі 13 військово-облікового документа де вказаго: взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_8 25.08.2025 року. Таким чином ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку з 25.08.2025 року.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, в діях позивача відсутні ознаки об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, за яке позивача притягнуто до відповідальності.

Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 2 КАС України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

Згідно з частиною четвертою статті 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи викладене, неподання відповідачем відзиву на позовні вимоги, суд враховуючи докази надані позивачем, приходить до висновку, що постанова від 10.11.2025 року винесена безпідставно.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд зазначає, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) унормоване, що не зважаючи на обов`язок, визначений у п. 1 статті 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) щодо зобов`язання судів давати обґрунтування своїх рішень, це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до вимог ч.1ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 72-78, 132, 139, 241-248, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,- задовольнити.

Скасувати постанову № 637 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену 10 листопада 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_4 за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно ч. 4 ст. 286 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Судове рішення складено та підписано 24 грудня 2025 року.

Суддя С.М. Хмельова