Справа № 632/2160/25
Суддя: Кузьменко С. Л.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 632/2160/25
провадження № 2-а/632/18/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"25" грудня 2025 р. м. Златопіль

Суддя Златопільського міськрайонного суду Харківської області Кузьменко С.Л., за участю секретаря судового засідання Хохловій І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву позивача ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про поновлення строку на оскарження постанови за справою про адміністративне правопорушення, визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 первинно звернувся до Златопільського міськрайонного суду Харківської області із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та Златопільського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про поновлення строку на оскарження постанови за справою про адміністративне правопорушення, визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративе правопорушення.

В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що 19.05.2025 р. о 10 год. 00 хв. головним спеціалістом ВОМР ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно гр. ОСОБА_1 , було складено протокол № 180 про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 cт. 210-1 КУпАП. В ході наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_4 документів, встановлено, що гр. ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, не уточнив персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку, що є порушенням cт.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та п.69 постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

Ніяких сповіщень, листів, повідомлень про Постанову № 2066 і наявність штрафу позивач особисто не отримував. Розгляд справи про адміністративне правопорушення був здійснений без його участі. Також у мобільному додатку Резерв+ за весь цей час ніяких повідомлень про штрафи позивачу не надходило.

14 квітня 2025 року за направленням ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач почав проходити військово-лікарську комісію. У ході огляду у психіатра йому було видано направлення на дообстеження до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» (у зв`язку з поточною хворобою і лікуванням), оформленого першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 . В обласній клінічній психіатричній лікарні №3 позивачу було видано електронне направлення на комісію по дообстеженню яку призначили на 14 травня 2025 року. Після цього позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 про початок дообстеження 14 травня 2025 року і попросив про можливість відтермінувати проходження ВЛК у зв`язку з невідомими строками проходження дообстеження. У зв`язку з цим першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_6 позивачу було видано повістку до 19 травня 2025 року. Дообстеження проходив з 14 по 16 травня 2025 року, про що позивач має акт обстеження здоров`я №30/6366 від 16 травня 2025 року виданий КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3».

16 травня 2025 року у місті Харкові позивача зупинили на станції метро «Історичний музей» працівники поліції для перевірки документів. У ході цього було виявлено, що з 14 травня 2025 року позивач перебуває у розшуку ІНФОРМАЦІЯ_5 . Працівники поліції доставили позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 де на нього склали протокол про адміністративне правопорушення та забрали повістку, видану ІНФОРМАЦІЯ_5 до 19 травня 2025 року, натомість видали нову повістку на його РТЦК до 20 травня 2025 року. Працівниками ІНФОРМАЦІЯ_7 позивач повідомив, що в даний момент проходить ВЛК від свого РТЦК. При собі мав всі медичні документи і в тому числі, отриманий акт дообстеження цим днем. Під час складання протоколу в поясненні позивач зазначив, що має офіційну повістку від свого РТЦК до 19 травня 2025 року включно.

19 травня 2025 року позивач сам особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак на нього було складено протокол про адміністративне правопорушення де було зазначено, що він, 19 травня 2025 року о 8.00, нібіти не уточнив персональні дані в частині непроходження межичного огляду чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що не відповідає дійсності. У поясненні до протоколу позивач вказав детально всі викладені докази про проходження ним ВЛК, що отримав направлення на дообстеження на 14 травня 2025 року, що йому було видано офіційно ІНФОРМАЦІЯ_5 повістку до 19 травня 2025 року включно, що отримав акт обстеження здоров`я від 16 травня 2025 року, на противагу оголошеній суті правопорушення. Однак після цього позивача належним чином не повідомили про можливе накладення штрафу та видали повістку до 22 травня 2025 року, щоб завершити проходження ВЛК. Позивач вважає, що в протоколі не вказано на підставі якої частини і якої статті КУпАП було вчинено правопорушення і настає адміністративна відповідальність, що ставить під питання юридичну силу такого протоколу та ймовірне порушення ст. 256 КУпАП з боку ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач вважає, що він вчасно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 по повістці, зокрема має підтвердження проходження дообстеження 16 травня 2025 року, наявну хворобу і лікування, підтверджених актом обстеження здоров`я від 16 травня 2025 року виданого КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» і що з моменту укладення акту про дообстеження він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 через три доби оскільки 17 та 18 травня 2025 року були неробочими.

22 травня 2025 року позивач отримав остаточний висновок ВЛК, завершив її проходження і сам особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 до цієї дати включно. Матеріали і висновок ВЛК додає до заяви.

Ухвалою судді від 18.11.2025 прийнято до розгляду адміністративну позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на оскарження постанови за справою про адміністративне правопорушення, визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення, розгляд справи було призначено на 25.11.2025.

У відкритті провадження адміністративної позовної заяви ОСОБА_1 до Златопільського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про закриття виконавчого провадження та зняття арешту з банківських рахунків, повернення стягнутих коштів було відмовлено ухвалою судді від 18.11.2025.

Ухвалою судді від 19.11.2025, після відкриття провадження по справі, позовну заяву було залишено без руху, позивачу надавався строк для усунення недоліків, які позивач усунув 20.11.2025.

25.11.2025 розгляд справи було відкладено на 03.12.2025 у зв`язку із зайнятістю судді у розгляді колегіального кримінального провадження №1-кп/632/12/25, справа №629/5614/21.

03.12.2025 від позивача ОСОБА_1 , надійшла заява про розгляд справи без його участі.

03.12.2025 розгляд справи відкладено на 11.12.2025 через відсутність у приміщенні суду електропостачання.

Ухвалою судді від 11.12.2025 залучено до участі у справі другого відповідача: ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Судове засідання відкладено на 19.12.2025.

19.12.2025 розгляд справи відкладено на 25.12.2025 через відсутність у приміщенні суду електропостачання.

В судове засідання, яке було призначено на 25.12.2025 сторони не прибули.

Позивач та відповідачі повідомлені судом про розгляд даного провадження належним чином. ІНФОРМАЦІЯ_9 через перший відділ ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач та ІНФОРМАЦІЯ_8 засобами Електронного суду про що є відповідні повідомлення.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суддя, враховуючи належне повідомлення відповідачів про дату, час та місце судового засідання, відсутність від них клопотань про неможливість розгляду справи, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, на підставі заяви позивача про розгляд справи за його відсутністю, дійшов висновку про розгляд справи за відсутністю сторін.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі доказами, суддя приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановою № 2066 від 02 червня 2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. Про винесення Постанови № 2066 ІНФОРМАЦІЯ_10 від 02 червня 2025 року та накладення штрафу, ОСОБА_1 дізнався 07 листопада 2025 року через наявність виконавчого провадження та арешт коштів боржника старшим державним виконавцем Златопільського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шевченко Оленою Вікторівною.

В постанові про притягнення до адміністративної відповідальності вказано, що 19.05.2025 р. о 10 год. 00 хв. головним спеціалістом ВОМР ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно гр. ОСОБА_1 , було складено протокол № 180 про адміністративне правопорушення за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 cт. 210-1 КУпАП. В ході наданих та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_4 документів, встановлено, що гр. ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, не уточнив персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку, що є порушенням cm.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та п.69 постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

У поданому до суду позові, позивач вказує на те, що підстав для притягнення його адміністративної відповідальності за правопорушення відсутні, а ухвалена постанова відповідача підлягає скасуванню.

У силу вимог передбачених ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із вимогами ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Так, ч.3 ст. 210-1 КУпАП встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, відповідно до частини третьої якої вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

Згідно із абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває на час ухвалення рішення судом.

Згідно зі статтею 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

У частині 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» закріплено, що громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Частиною шостою ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, визначає, зокрема, організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби.

Пунктом 74 вказаного Порядку встановлено, що резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.

Військовозобов`язаний та резервіст, який виявив бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ним військовій частині, направляється на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або командиром військової частини.

Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку №560 (в редакції, чинній на час прийняття спірної постанови), громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), можуть бути направлені на медичний огляд шляхом вручення їм повісток за наявності підстав для проходження медичного огляду відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (зокрема у разі відсутності дійсного рішення військово-лікарської комісії про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та/або під час дії правового режиму воєнного стану та/або наявності інших підстав, передбачених законодавством), а також направлені на такий огляд у разі, коли такі громадяни самостійно виявили бажання пройти медичний огляд.

За приписами пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в тому числі ті, які були визнані обмежено придатними та не проходили повторний медичний огляд з метою визначення їх придатності до військової служби (за винятком тих, які визнані в установленому порядку особами з інвалідністю), за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видаються направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду, сформовані відповідно до пункту 74-1 цього Порядку.

При цьому, військовозобов`язаним та резервістам, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та виявили бажання проходити військову службу під час мобілізації у вибраній ними військовій частині, командиром військової частини або начальником центру рекрутингу Збройних Cил видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11, яке реєструється у письмовій формі у журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається військовозобов`язаному та резервісту під особистий підпис.

Отже, з наведеного вбачається, що процедурі проходження позивачем медичного огляду передує формування повістки про виклик для проходження відповідного огляду, видача керівником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560 та реєстрація відповідного направлення в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період від 16.05.2024 №560.

Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивачу направлялась або вручалася повістка про виклик для проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби (на ВЛК).

Крім того, як вбачається з пояснень позивача та матеріалів справи, ОСОБА_1 22.05.2025 було видано картку для обстеження та медичного огляду, що не спростовано відповідачем. 22 травня 2025 року позивач пройшов медичний огляд про, що свідчить Довідка №2025-0522-1058-2843-7 - придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Доказів протиправної відмови від проходження останнього матеріали справи не містять.

В оскаржуваній постанові від 02.06.2025 №2066 зазначено, що позивач не уточнив персональні дані в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку.

14 квітня 2025 року за направленням ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач почав проходити військово-лікарську комісію, що підтверджується карткою обстеження та медичного огляду КНП «Первомайська центральна районна лікарня» військовозобов`язаного, щодо призову під час мобілізації видану на ОСОБА_1 від 22.05.2025. Позивачу було видано направлення до КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3», оформленого ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Згідно акту обстеження здоров`я № 30/6366 від 16 травня 2025 року виданого КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня №3» ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 знаходився за направленням ІНФОРМАЦІЯ_10 на стаціонарному обстеженні з 14 травня по 16 травня 2025 року.

19 травня 2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення де було зазначено, що ОСОБА_1 не уточнив персональні дані в частині непроходження межичного огляду чим порушив Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постановою № 2066 від 02 червня 2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 17 000,00 грн. Встановлено, що гр. ОСОБА_1 порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме, не уточнив персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку, що є порушенням cт.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» та п.69 постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

Відповідно до ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно зі ч. 3 ст.73 КАС України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення, суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

На обов`язок доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 08 листопада 2018 року (справа № 201/12431/16-а), від 23 жовтня 2018 року (справа № 743/1128/17), від 15 листопада 2018 року (справа № 524/7184/16-а).

Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою. У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ст. 256 КУпАП).

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до ч.3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про те, що позивач не уточнив персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку.

Доказів не уточнення персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку останнього матеріали справи не містять.

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_9 та ІНФОРМАЦІЯ_8 пояснень суду не надано, тобто доказів дотримання відповідної процедури та етапності відповідачами не надано.

Отже, прийняття 02.06.2025 спірної постанови про накладення на позивача штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, зокрема, через не уточнення персональних даних в частині не проходження медичного огляду та не надання відомостей про придатність до виконання військового обов`язку, не відповідає положенням ч.2 ст.2 КАС України.

Відповідно до статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до статті 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Зі змісту статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення України вбачається, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші бставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначене, суддя вважає, що відповідачами не доведено належними і допустимими доказами порушення ОСОБА_1 вимог частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та п.69 постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» і як наслідок, факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1 КУпАП.

З огляду на встановлені у справі обставини, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено шляхом надання належних, достатніх та допустимих доказів наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, наявні підстави для прийняття рішення про скасування спірної постанови №2066 від 02.06.2025 та, відповідно, задоволення вимог позовної заяви.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Наведеним положенням кореспондують норми статті 293 КУпАП, якими регламентовано повноваження органу, який розглядає скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Так, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З постанови № 2066 від 02 червня 2025 року тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 за справою про адміністративне правопорушення не є зрозумілим за який саме період мається на увазі позивач не пройшов військово-лікарську комісію. Також суд не може з`ясувати коли та ким видавалась повістка на проходження військово-лікарської комісії, яка направлена позивачу.

Відповідачами не спростовано та не надано до суду доказів, щодо спростування викладеної позиції позивача, тому провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

Ухвалюючи це судове рішення суддя керується практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

За викладених обставин, суддя вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121,123, 139, 205, 241,246, 250, 251, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 про поновлення строку на оскарження постанови за справою про адміністративне правопорушення, визнання протиправною та скасування постанови за справою про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову від 02.06.2025 т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_13 №2066 про приятгнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - скасувати.

Провадження у адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП згідно постанови №2066 від 02.06.2025 - закрити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі його оскарження після його розгляду в апеляційному порядку по суті, відмови у відкритті апеляційного провадження чи поверненні апеляційної скарги.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_9 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 25.12.2025.

Суддя: С. Л. Кузьменко