Справа № 480/3228/25
Суддя: Н.В. Савицька
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року Справа № 480/3228/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Савицької Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3228/25 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Сумського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 з позовом до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , і просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, в частині відмови у призначенні та виплаті дружині ОСОБА_1 та дитині, ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, яке пов`язано із захистом Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити дружині ОСОБА_1 та дитині, ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок поранення, яке пов`язано із захистом Батьківщини, військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразову грошову допомогу, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 15 000 000 грн та здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що є дружиною військовослужбовця ОСОБА_3 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 24.02.2022, що підтверджується витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №18 від 24.02.2022. Згідно з сповіщенням сім`ї №9/4753 від 27.09.2023 ОСОБА_1 було сповіщено про те, що її чоловік солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військової частини НОМЕР_2 під час виконання бойового завдання мужньо виконавши військової обов`язок, в бою за Україну її свободу і незалежність, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 поблизу населеного пункту Пожня, Сумської області.

Відповідно до довідки № 340 від 21.02.2024 загиблий (померлий) солдат ОСОБА_3 дійсно з 24.02.2022 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Звертає увагу суду на те, що згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №293 від 20.10.2023 виключено списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку із загибеллю: солдата ОСОБА_4 , снайпера 2 категорії відділення снайперів роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 військової частини НОМЕР_3 , із 23.09.2023 року. Загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 від ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї. Смерть пов`язана з виконанням обов`язків військової служби.

Однак, відповідно до витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги.

На переконання ОСОБА_1 , вказане рішення про відмову є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки солдат ОСОБА_3 загинув в результаті ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї, що підтверджується наказом командира військової, частини НОМЕР_2 від 20.10.2023 за № 293 та лікарським свідоцтвом про смерть №217 від 2 7.09.2023. Смерть ОСОБА_3 відповідно до наказу пов язана з виконанням обов язків військової служби.

Тобто, позивач вважає, що загибель військовослужбовця солдата ОСОБА_3 сталася під час виконання обов`язків військової служби та захисту Батьківщини і не пов`язана із перебуванням у стані алкогольного сп`яніння та вчиненням адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 19.05.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 480/3228/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, встановлені строки для подання заяв по суті справи.

Не погоджуючись з позовними вимогами, Міноборони у відзиві зазначило, що відповідно до частини 1 статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Вказані положення кореспондуються з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженим постановою № 975.

Тобто, на думку відповідача, зміст наведених норм свідчить, що спірна допомога не призначається з підстав, наведених цими нормами, зокрема у випадках, якщо смерть військовослужбовця є наслідком його перебування у стані алкогольного сп`яніння, а саме вчинення ним певних активних дій у стані алкогольного сп`яніння, які безпосередньо призвели до смерті (загибелі) та вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення.

Зауважує, що відповідно до Висновку експерта №217 від 24.10.2023 ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» при судово-медично-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт в концентрації в крові 0,45% (проміле).

Разом з тим, статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння є адміністративним правопорушенням.

Отже, враховуючи приписи ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ, згідно з якими призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним адміністративного правопорушення або вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння, відповідач вважає оскаржуване рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги позивачу правомірним.

У наданих суду письмових поясненнях ІНФОРМАЦІЯ_1 , заперечуючи проти задоволеня позову, зокрема зазначає, що смерть ОСОБА_3 настала внаслідок вчинення активних дій пересування по особистим справам на транспортному засобі по дорозі від ВОП «Маямі» до АДРЕСА_1 в стані алкогольного сп`яніння, що, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-4 Закону № 2011-ХІІ та абз. 3 п. 29 Порядку № 975, виключає можливість призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

У відповіді на відзив позивач, заперечуючи проти доводів відзиву відповідача, наполягає, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів належними та допустимими засобами доказування правомірність прийнятого рішення, а тому оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є дружиною, а ОСОБА_2 є дочкою загиблого солдата ОСОБА_3 , який проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 (а.с.15-16, 18).

ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 загинув в результаті ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї (копії Свідоцтва про смерть, Витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.10.2023 №293, Витягу з Протоколу засідання штатної 12 Регіональної військово-лікарської комісії №428 від 07.02.2024, Акту службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2023 (а.с. 19-27).

Так, Актом службового розслідування командира військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2023 року встановлено, що 23.09.2023 солдат ОСОБА_3 , приданий згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 06.05.2023 № 126 до роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_2 , який на протязі 3-х діб ніс чергування на взводному опорному пункті в н.п. Пожня, відпросився по особистим справам. Під час пересування на власному авто солдат ОСОБА_3 потрапив в засідку та зазнав обстрілу з боку диверсійної групи зс рф, отримавши при цьому тілесні ушкодження несумісні з життям.

Відповідно до Витягу з Протоколу засідання штатної 12 Регіональної військово- лікарської комісії №428 від 07.02.2024 (а.с.30) ПОРАНЕННЯ І ПРИЧИНА СМЕРТІ солдата ОСОБА_5 , ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ З ПРОХОДЖЕННЯМ ВІЙСЬКОВОЇ СЛУЖБИ.

При цьому, відповідно до Висновку експерта №217 від 24.10.2023 ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» (копія додана до позову) при судово- медично-токсикологічній експертизі крові трупа ОСОБА_3 знайдений етиловий спирт в концентрації в крові 0,45% (проміле) а.с. 31-33).

З метою отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, позивач, діючи в своїх інтересах та інтересах доньки загиблого, 14.06.2024 звернулася до Міністерства оборони України з відповідною заявою (а.с.73-75), проте, згідно з протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, у виплаті вказаної грошової допомоги було відмовлено (а.с.34).

Підставою відмови, визначено факт виявлення в крові ОСОБА_3 етилового спирту та, відповідно, приписи статті 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Надаючи правову оцінку правовідносинам які виникли між сторонами, суд зазначає, що на виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, єдина система їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовців та членів їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, встановлюються Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей № 2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі Закон № 2011-ХІІ).

Згідно зі статтею 1 Закону № 2011-ХІІ, соціальний захист військовослужбовців це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. (частина 1 статті 11 Закону № 2011-ХІІ)

Так, відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.

Виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється у випадках, передбачених статтею 1184 Кодексу цивільного захисту України, статтею 101 Закону України Про Національну поліцію та статтею 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Так, відповідно до частини першої статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Як уже зазначалось, у цій справі судом встановлено, що фактичною підставою для відмови у виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, відповідач визначив факт виявлення етилового спирту в крові загиблого ОСОБА_3 в концентрації 0,45 %, відповідно, приписи пунктів «а», «б» частини першої статті 16-4 Закону № 2011-ХІІ.

Проте, суд не може погодитись з указаними доводами відповідача, оскільки сам по собі факт виявлення в крові загиблого військовослужбовця етилового спирту, не є безумовною підставою для відмови у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання.

Суд зазначає, що телеологічне тлумачення приписів пунктів «а», «б» частини першої статті 164 Закону № 2011-ХІІ, дає підстави дійти висновку про те, що підставою для відмови у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги є факти вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, наслідком чого стала загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності такого військовослужбовця.

Тобто, відмова у призначенні й виплаті одноразової грошової допомоги, може мати місце лише тоді, коли вчинення військовослужбовцем адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, безпосередньо зумовили його загибель (смерть), поранення (контузію, травму або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткову втрату працездатності без встановлення інвалідності.

Як підтверджено матеріалами справи, зокрема, актом проведення службового розслідування військової частини НОМЕР_2 від 21.11.2023, ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат ОСОБА_3 загинув в результаті ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї.

Отже, загибель військовослужбовця ОСОБА_3 , є наслідком не вчинення ним дій у стані алкогольного сп`яніння або вчинення ним адміністративного правопорушення, а є наслідком ушкодження внаслідок військових дій від вогнепальної зброї та іншої звичайної зброї.

За таких обставин, суд робить висновок про невідповідність оскаржуваного рішення щодо відмови у призначенні одноразової грошової допомоги критеріям, встановленим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для задоволення позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, в частині відмови у призначенні та виплаті дружині ОСОБА_1 та дитині, ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (ч.4 ст.245 КАС України).

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Враховуючи викладене в його сукупності, суд вважає, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача в даному випадку необхідним є зобов`язання Міністерства оборони України повторно розглянути заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги від 14.06.2024, з урахуванням висновків суду щодо наявності права у позивача на призначення одноразової грошової допомоги, викладених в даному рішенні суду.

У решті ж позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Статтею 139 КАС України визначені правила розподілу судових витрат.

Відповідно до частини першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду з даним позовом ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанціями від 17.04.2025 (а.с.36) та від 10.05.2025 (а.с. 45), та ОСОБА_2 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 10.05.2025 (а.с.46). Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, суд стягує на користь ОСОБА_1 судові витрати (судовий збір) у сумі 605,60 грн та на користь ОСОБА_2 судові витрати (судовий збір) у сумі 1211,20 грн, пропорційно до задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №51/в від 13.12.2024, в частині відмови у призначенні та виплаті дружині ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , загиблого (померлого) ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця ОСОБА_3 , одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяви ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_2 , про призначення одноразової грошової допомоги від 14.06.2024, з урахуванням висновків суду щодо наявності права у позивача на призначення одноразової грошової допомоги, викладених в даному рішенні суду.

У задоволенні інших вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства оборони України (просп. Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) судовий збір у розмірі 1211,20 рн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Савицька