Справа № 480/6008/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Справа № 480/6008/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м.Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 37 від 28.02.2024 "Про результати службового розслідування", в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення «догана» (п.2 наказу);

- визнати протиправним та скасувати п. 3 наказу в частині невиплати додаткової винагороди на період дії воєнного стану за січень 2024 року і премії за січень та лютий 2024 року у повному обсязі;

- визнати протиправним та скасувати п. 5 наказу в частині направлення матеріалів службового розслідування щодо позивача до четвертого слідчого відділу (з дисклокацією у м. Суми територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві) для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України;

- зобов`язати відповідача нарахувати виплатити заборгованість зі сплати грошового забезпечення в повному обсязі: премію за січень та лютий 2024 року у повному обсязі відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 та додаткову винагороду за січень 2024 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168, в розмірі до 30000 грн пропорційно в розрахунку на місяць, а за період безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в розмірі до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог стверджує про незаконність наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.02.2024 № 37 "Про результати службового розслідування", яким, зокрема, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, позбавлено додаткової винагороди на період дії воєнного стану та премії та передано матеріали службового розслідування до ДБР для приєднання до кримінального провадження №0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 402 Кримінального кодексу України за порушення військової дисципліни, вимог статей 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, за відкриту відмову 21 січня 2024 року виконати бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 20.01.2024 №1433/11/дск/. Наполягає на недоведеності факту відмови позивача від виконання вказаного бойового розпорядження, оскільки йому не було повідомлено у встановлений законом спосіб про сутність такого розпорядження, що підтверджується, зокрема, відсутністю особистого підпису позивача у відомості про ознайомлення з бойовим розпорядженням. Зауважує, що оскаржуваний наказ від 28.02.2024 № 37 не містить викладу всіх обставин, які в повній мірі доводили б факт вчинення позивачем проступку, доведеність його вини. Натомість його зміст зведено до зазначення складу комісії, яка проводила службове розслідування, відомостей про військовослужбовців та посилання на пункти 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ без розкриття їх змісту, що свідчить про невмотивованість та необґрунтованість такого наказу.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі, ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що дії відповідача на момент проведення службового розслідування були здійснені у чіткій відповідності до чинного законодавства України, а оскаржуваний наказ від 28.02.2024 №37 «Про результати службового розслідування» прийнятий відповідно до вимог чинного законодавства та з дотриманням процедури проведення службового розслідування (а.с.51-61).

Дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (по стройовій частині) від 19.07.2023 № 255 солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , призначено на посаду гранатометника 3 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з 19.07.2023 зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення, вважати таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.08.2023 № 293, солдата ОСОБА_1 вважати таким, що вибув у відрядження до Оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 22.08.2023 до окремого розпорядження, з подальшим вибуттям для виконання поставлених завдань у складі зведених підрозділів з метою виконання службових (бойових) завдань. Підстава: розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_5 від 28.06.2022 № 2/196, посвідчення про відрядження від 21.08.2023 № 355.

Відповідно до розпорядження Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 27.06.2022 № 502/2/3/2/18**/окп та від 27.06.2022 № 502/2/1/4/***/дск, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27.06.2022 № 160 зведена рота ІНФОРМАЦІЯ_5 передана в оперативне підпорядкування ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

На виконання бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 21.10.2023 № 2**БР/ТГЧ, зведена рота охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 передана в оперативне підпорядкування командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).

Розпорядженням командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ встановлено завдання командиру зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснити марш з 21.01.2024 за визначеним маршрутом з подальшим виконанням бойових завдань у складі ОУВ, ОТУ, ТГ, військових частин: з н.п. Клепали Сумської області до н.п. Покровськ Донецької області до 22.01.2024.

24.01.2024 на адресу ІНФОРМАЦІЯ_5 , у встановленому законом порядку, надійшло клопотання командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 23.01.2023 вих. № 1433/17*дск/ІІ про вжиття заходів пошуку/притягнення до дисциплінарної відповідальності за самовільне залишення військової частини (неприбуття за місцем призначення) військовослужбовців зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі змісту якого вбачається, що 21.01.2024, у період з 15:00 год. по 19:00 год., при здійсненні маршу на виконання бойового розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, під час руху в Сумській області частина особового складу зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_5 покинула колону, відхилилася від спланованого маршруту слідування та особистим транспортом поїхала у невідомому напрямку.

22.01.2024 о 12:00 год. під час перевірки особового складу зведеної стрілецької роти в місці необхідної дислокації було виявлено відсутність деяких військовослужбовців, серед яких солдат ОСОБА_1 . Згідно рапорту ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 від 24.01.2024 вх. № 1608, 21 січня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув і здав зброю, крім інших, солдат ОСОБА_1 , який був відряджений до зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За даним фактом начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснено доповідь від 24.01.2024 за вих. № 12/116 про подію, кримінальне правопорушення, що трапилось, командиру військової частини НОМЕР_1 , керівнику Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону України, начальнику ІНФОРМАЦІЯ_7 .

25.01.2024 Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Суми) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтава, відкрито кримінальне провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а саме за фактом відмови виконання бойового розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ щодо переміщення в Донецьку область для подальшого проходження військової служби військовослужбовцями територіальних ЦК та СП, в тому числі ОСОБА_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.01.2024 № 50, з метою уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення за фактом невиконання військовослужбовцями зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_5 бойового розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ щодо необхідності здійснення маршу за визначеним маршрутом, а також встановлення ступеня вини, зокрема солдата ОСОБА_1 , призначено службове розслідування, проведення якого доручено комісії у складі: голови комісії ТВО заступника начальника центру з морально-психологічного забезпечення начальника відділу морально-психологічного забезпечення та зв`язків з громадськістю ІНФОРМАЦІЯ_5 майора ОСОБА_3 ; членів комісії: офіцера відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_5 капітана ОСОБА_4 , інструктора відділу рекрутингу та комплектування сектору комплектування ІНФОРМАЦІЯ_5 головного сержанта ОСОБА_5 . Як вбачається з Акту службового розслідування (зареєстрованого групою документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 24.02.2024 за вх. № 4075), проведеного на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з адміністративно-господарської діяльності) від 24.01.2024 № 50, комісією встановлено, що військовослужбовці зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 , в тому числі солдат ОСОБА_1 , відмовилися виконувати бойове розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, були відсутні на військовій службі за місцем дислокації зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 в період з 21.01.2023 по 26.02.2023.

Пунктами 2, 3, 4 Розділу 5 Акту службового розслідування комісією запропоновано за порушення військової дисципліни, а саме невиконання бойового розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, порушення вимог ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту, ст.ст. 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби, солдату ОСОБА_1 , стрільцю 1 відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти (гранатометнику відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оголосити дисциплінарне стягнення; не виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану за січень 2024 року і премію у повному обсязі за січень та лютий 2024 року, у зв`язку з самовільним залишенням місця служби в січні 2024 року та подальшого неповернення до нього в лютому 2024 року; матеріали службового розслідування направити до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з основної діяльності) від 28.02.2024 № 37 «Про результати службового розслідування» вирішено:

- за порушення військової дисципліни, а саме невиконання бойового розпорядження командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ, порушення вимог ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту, ст.ст. 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби солдату ОСОБА_1 , стрільцю 1 відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти (гранатометнику відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ), оголосити дисциплінарне стягнення «ДОГАНА» (п. 2);

- відповідно до Розділів XVI та XXXIV наказу Міністерство оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншими особами» (зі змінами), не виплачувати додаткову винагороду на період дії воєнного стану за січень 2024 року і премію у повному обсязі за січень та лютий 2024 року, в зв`язку з самовільним залишенням місця служби в січні 2024 року та подальшого неповернення до нього в лютому 2024 року до моменту повернення відповідного підрозділу в пункт постійної дислокації 26.02.2024 (до Сумської області) солдату ОСОБА_1 , стрільцю 1 відділення 3 стрілецького взводу зведеної стрілецької роти (гранатометнику відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (п. 3);

- помічнику начальника центру з правової роботи начальнику юридичної служби ІНФОРМАЦІЯ_5 копії матеріалів службового розслідування направити до Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сумах) Територіального управління Державного бюро розслідувань для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059 (п. 5).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі по тексту - Статут внутрішньої служби ЗСУ).

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ встановлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Згідно зі статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту установлено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно з частиною 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, за стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Статтею 6 Дисциплінарного статуту установлено, що право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.

Згідно зі статтею 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

За приписами статті 48 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-85 Дисциплінарного статуту.

Так, згідно зі статтею 83 Дисциплінарного статуту, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Статтями 84, 85 цього ж Статуту установлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу. Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Згідно з приписами статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 87 цього ж Статуту визначено, що дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень установлений, зокрема, статтями 96-98 Дисциплінарного статуту, відповідно до яких дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

Особи, з вини яких не було виконане стягнення, несуть дисциплінарну відповідальність.

Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

При цьому, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та визначення ступеня вини, прийняттю рішення про накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення може передувати проведення службового розслідування.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі по тексту - Порядок №608).

Згідно з абзацом 4 пункту 2 розділу I Порядку №608, службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Пунктами 1, 3 розділу ІІІ Порядку №608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу ІV Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Як вбачається з пункту 1 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Відповідно до пункту 3 розділу V Порядку № 608, в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Згідно з вимогами пункту 6 розділу V Порядку № 608, після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення зазначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування.

Відповідно до вимог пункту 2 розділу VІ Порядку № 608, дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Згідно з вимогами пункту 3 розділу VІ Порядку № 608, якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV (зі змінами), Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 (зі змінами), та на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призначення службового розслідування №50 від 24.01.2024, з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню порушення, а також встановлення ступеня вини за фактом невиконання військовослужбовцем зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_1 бойового розпорядження командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/11***/ІІ щодо здійснення маршу за визначеним маршрутом для подальшого виконання бойових завдань у складі оперативного угруповання військ, зокрема, солдатом ОСОБА_1 , було проведено службове розслідування (а.с.67).

24.02.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 було затверджено акт службового розслідування, в якому зазначено що солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у відрядженні в складі зведеної стрілецької роти, не виконав бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 20.01.2024 №1433/11/***/ІІ, був відсутній на військовій службі за місцем дислокації зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 у АДРЕСА_1 .

З приводу доводів позивача про неознайомлення його з Актом службового розслідування, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 3 Розділу VI Порядку № 608, примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління.

За зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Тобто, з наведеного слідує, що обов`язок щодо ознайомлення військовослужбовця з актом службового розслідування чи надання його копії виникає лише в разі подання ним відповідного звернення.

Разом з цим, позивачем не надано доказів звернення до відповідача із відповідним проханням, як і не наведено обставин, які б перешкоджали йому вжити таких заходів.

Заперечуючи наведені у вказаному акті обставини, позивач стверджує про відсутність доказів письмового доведення до нього означеного бойового розпорядження та, відповідно, не підтвердження факту відмови від виконання бойового завдання.

Так, зі змісту вказаного акту службового розслідування судом встановлено, що з пояснень заступника командира з морально-психологічного забезпечення зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 старшого лейтенанта ОСОБА_6 стало відомо, що 20.01.2024 було отримано бойове розпорядження від ГР " ІНФОРМАЦІЯ_2 " про здійснення маршу особового складу зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 з місця розташування до м. Покровськ Донецької області. Після прибуття до ВОП "Кльопа", розпочав підготовку до здійснення маршу. Оскільки особовий склад роти до 06 год. 00 хв. 21.01.2024 залишався на позиціях, то бойове розпорядження не доводилося.

Разом з цим, також вказано, що 20.01.2024, під час завантаження техніки майном роти, особовому складу, який перебував на ВОП " ІНФОРМАЦІЯ_8 ", в усній формі було доведено про необхідність здійснення маршу в АДРЕСА_1 . Після чого військовослужбовці почали висловлювати невдоволення та зауважили про неможливість виконання поставлених завдань у Донецькій області. За даним фактом було здійснено негайну доповідь командиру зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 капітану ОСОБА_7 , який у цей час займався передаванням позиції.

Отже, ознайомлення з бойовим розпорядженням командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " щодо здійснення зведеною стрілецькою ротою ІНФОРМАЦІЯ_5 (до складу якої входив ОСОБА_1 ) маршу з місця розташування до м. Покровськ Донецької області відбулося під час завантаження техніки майном роти.

Підтвердженням факту ознайомлення, зокрема, ОСОБА_1 з бойовим розпорядженням командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 20.01.2024 є також зазначення у акті службового розслідування про те, що 20.01.2024, після обіду, заступник командира роти з МПЗ старшим лейтенант ОСОБА_8 у телефонному режимі повідомив, що особовий склад роти висловлює неготовність до виконання бойових завдань у Донецькій області через стан здоров`я (обмежена придатність за висновком ВЛК). Про даний факт у телефонному режимі було сповіщено ТГР «Конотоп», на що там повідомили, що 21.01.2024 до місця розташування підрозділу (п.п. Клепали) прибуде комплексна група для роботи з особовим складом.

Тобто, ознайомившись зі змістом бойового розпорядження, відповідно до якого особовий склад зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_5 (включаючи ОСОБА_1 ) мав здійснити марш до АДРЕСА_1 , позивач висловив свою неготовність до вчинення таких дій через стан здоров`я.

Вказані обставини щодо доведення до відома позивача змісту бойового розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 20.01.2024 №1433/11/***/ІІ зі здійснення маршу до н.п. Покровськ Донецької області узгоджуються зі змістом письмових пояснень ОСОБА_1 , наданих ним 21.01.2024 (а.с. 99), де він зазначає про те, що отримав усне розпорядження від командира зведеної роти охорони про переміщення на інше місце служби Покровськ Донецької області, однак враховуючи незадовільний стан здоров`я і будучи обмежно придатним він відмовився від переміщення і вибув у розташування ІНФОРМАЦІЯ_2 для здачі зброї та боєприпасів (а.с.99).

Посилання позивача на те, що у відповідача був обов`язок під підпис ознайомити його з вказаним бойовим розпорядженням, суд відхиляє, оскільки, як зазначив Верховний Суд у постанові від 27.06.2024 у справі №560/10788/23, постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки - бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.

Слід зауважити, що відсутність в матеріалах службового розслідування доказів ознайомлення позивача з бойовим розпорядженням не доводить факт необізнаності ОСОБА_1 зі змістом такого бойового розпорядження.

Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що 21.01.2024, перебуваючи на місці тимчасової дислокації (Сумська обл.) у складі зведеної стрілецької роти, ОСОБА_1 було доведено бойове розпорядження командира ТГР « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/11 щодо необхідності здійснення маршу у період з 15:00 год. по 19:00 год. 21.01.2024 з метою переміщення особового складу зведеної роти ІНФОРМАЦІЯ_5 за встановленим маршрутом.

При цьому, слід зауважити, що вказане розпорядження містило вимогу виключно щодо здійснення маршу до визначеного населеного пункту у встановлений термін, а не ведення бойових дій, як стверджує позивач.

Однак, як слідує зі змісту наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 № 37 від 28.02.2024 (а.с. 91-97), під час службового розслідування було встановлено, що на виконання бойового розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 20.01.2024 №1433/11/дск/ІІ, особовий склад зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_1 21.01.2024 здійснив марш за визначеним маршрутом для подальшого виконання бойових завдань в Донецькій області. 22.01.2024 військовослужбовці прибули до міста Покровськ Донецької області та під час перевірки особового складу командиром зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_1 капітаном ОСОБА_7 було виявлено відсутність 39 військовослужбовців, серед яких солдат ОСОБА_1 .

Наведені обставини щодо невиконання бойового розпорядження позивачем підтверджує також зміст рапорту тимчасово виконуючого обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_2 , зареєстрований в групі документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_5 за вх. № 1608 від 24.01.2024 (а.с. 914), яким засвідчено, що 21.01.2024 солдат ОСОБА_1 , якого було відряджено до зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 та здав зброю.

За порушення військової дисципліни, а саме за відкриту відмову 21.01.2024 виконати бойове розпорядження командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_2 " від 20.01.2024 №1433/11/дск/11 в умовах воєнного стану, порушення вимог статей 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статей 11, 16, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, невиплачено додаткову винагороду на період дії воєнного стану за січень 2024 року та премії за січень та лютий 2024 року у повному обсязі та направлено матеріали службового розслідування щодо позивача до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Суми територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві) для долучення до матеріалів кримінального провадження № 0000059 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України.

За змістом статті 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) особисто приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Суд приймає до уваги той факт, що під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Поряд із цим, аналізуючи доводи позивача щодо необґрунтованості накладеного на нього дисциплінарного стягнення - догани, Верховний Суд виходить з того, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного правопорушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення.

Верховний Суд у постанові від 07.12.2018 у справі №807/1325/16 вже формував правову позицію, яка полягає у тому, що Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості. Це, в свою чергу, наділяє уповноважену особу правом самостійно визначати вид стягнення за його суворістю в залежності від конкретних обставин дисциплінарного правопорушення.

Отже, з огляду на встановлені у цій справі обставини обраний начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 вид дисциплінарного стягнення, який не є найсуворішим, не викликає сумнівів щодо його пропорційності та співмірності складу дисциплінарного правопорушення позивача.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини, щодо наявності підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, а також беручи до уваги дотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування, суд встановив відсутність підстав для визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (з основної діяльності) № 37 від 28.02.2024 "Про результати службового розслідування" в частині, що стосується ОСОБА_1 , що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

Вказана позиція суду узгоджується із позицією Другого апеляційного адміністративного суду, викладеною у постановах від 03.03.2025 по справі №480/6010/24, від 30.05.2025 по справі № 480/6011/24.

Щодо посилання позивача на довідку військово-лікарської комісії від 03.05.2023, якою позивач був визнаний обмежено придатним до військової служби і ув`язку з чим, як він вважає мав правові підстави не здійснювати марш до АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Як вище встановлено судом наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.07.2023 № 255 солдата ОСОБА_1 , призначено на посаду гранатометника 3 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно Витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 21.08.2023 № 293, солдата ОСОБА_1 вважати таким, що вибув у відрядження до Оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_4 », з 22.08.2023 до окремого розпорядження. Відповідно до розпорядження Командувача військ Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_6 » від 27.06.2022 № 502/2/3/2/18**/окп та від 27.06.2022 № 502/2/1/4/***/дск, на підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 від 27.06.2022 № 160 зведена рота ІНФОРМАЦІЯ_5 передана в оперативне підпорядкування ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». На виконання бойового розпорядження ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 21.10.2023 № 2**БР/ТГЧ, зведена рота охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 передана в оперативне підпорядкування командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ТГр «Конотоп»). Розпорядженням командира ТГр « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 20.01.2024 № 1433/**/дск/ІІ встановлено завдання командиру зведеної стрілецької роти ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснити марш з 21.01.2024 за визначеним маршрутом з подальшим виконанням бойових завдань у складі ОУВ, ОТУ, ТГ, військових частин: з н.п. Клепали Сумської області до н.п. Покровськ Донецької області до 22.01.2024.

Судом не встановлено, а позивачем не зазначається, що з моменту призначення його на посаду (19.07.2023) та до 21.01.2024 позивачем подавався рапорт до командування, щодо переведення його на іншу посаду з урахуванням його стану здоров`я на підставі довідки військово-лікарської комісії від 03.05.2023.

На переконання суду наявність вказаної довідки військово-лікарської комісії від 03.05.2023 не можу бути поважною причиною не виконання вище вказаного наказу, оскільки вказаний наказ не містив жодних посилань щодо зміни посади, функціональних та посадових обов`язків позивача або визначав необхідність служби у десантно-штурмових військах, плавскладі, морській піхоті, спецспорудах, у той же час вище вказаний наказ визначав необхідність здійснення маршу у складі підрозділу з н.п. Клепали Сумської області до н.п. Покровськ Донецької області.

Щодо посилання позивача на не ознайомлення із наказом про призначення службового розслідування, про його результати і позбавлення можливості надати пояснення в ході проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 3 Розділу ІІІ Порядку № 608, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (п. 8 Розділу ІІІ Порядку № 608).

За приписами п. 9 Розділу ІІІ Порядку № 608, посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Перелік прав військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, закріплений у п. 3 Розділу IV Порядку № 608.

Позивач стверджує, що особами, якими проводилося службове розслідування, не вчинено жодних дій, які б сприяли реалізації наданих прав, в частині подання пояснень, отримання копій документів, порушення клопотання, висловлення зауваження, оскарження рішення тощо.

Водночас, суд зазначає, що формаліні не дотримання вимог вище вказаного порядку не можуть бути підставою для скасування наказу «Про результати службового розслідування" за умови що вони не впливають на об`єктивність та законність проведення службового розслідування.

У ході розгляду даної справи судом не встановлено документів, пояснень або обставин надання яких позивачем уході проведення службового розслідування могло змінити відповідні висновки відповідача або вплинуло на його зміст та прийнятті рішення.

Суд також не приймає до увагу аргументи позивача відносно того, що службове розслідування має проводитися щодо однієї особи, а не групи осіб, оскільки вони повністю спростовуються абз. 4 п. 2 Розділу І Порядку № 608, де зазначено, що службове розслідування комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько