Справа № 240/7339/25
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Житомир

справа № 240/7339/25

категорія 113050000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України та Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене довідкою від 03.02.2025 №554/9, якою визнано придатним до військової служби в військових частинах забезпечення, ТЦК та СП. ВВН3, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, та рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 21.02.2025 598/4/4683;

- зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України направити на повторний огляд військово-лікарською комісією для прийняття рішення щодо визначення ступеня придатності до військової служби та прийняти нову постанову ВЛК відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України про визнання непридатним до військової служби або непридатним до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.02.2025 позивач проходив медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом МО від 14.08.2008 №402. За результатами огляду було встановлено діагноз: ГХ ІІ ст., СН І ст., Міокардитичний кардіосклероз. НМК ІІ ст., НАК ІІ ст. Стан після атипової резекції правої долі печінки. Р/остеохондроз. Спондилоартроз хребта в ст. н/п ремісії. Протрузії. Нейродистрофічний с-м.

На підставі статей 39б, 77б, 38в, 64в графи ІІ Розкладу хвороб, графи _ТДВ_Б позивача визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Не погодившись із вказаним висновком, позивач оскаржив рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене довідкою від 03.02.2025 №554/9 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України. Згідно з рішенням Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 21.02.2025 №598/4/4683 було встановлено, що постанова Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про встановлення ступеню придатності до військової служби прийнята вірно. Позивач, не погоджуючись із вказаними висновками відповідачів звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2025 року позов прийнято до провадження, призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

ІНФОРМАЦІЯ_3 , заперечуючи проти позову, подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивач помилково вважає, що у випадку прийняття постанови на підставі статті 77б Розкладу хвороб, відносно військовозобов`язаного має бути прийнято рішення про його непридатність до військової служби з переглядом через 6-12 місяців. Звертає увагу, що у главі 20, п. 20.3 у пп. «б» Положення №402 зазначено, що постанова «Непридатний до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців» приймається під час дії воєнного стану на підставі статей 2б, 7, 11, 12г, 13г, 24, 32, 37, 44, 48, 56, 59, 65, 72, 76б, 77б, 81 Розкладу хвороб у випадках, коли для відновлення придатності до військової служби необхідний строк від 6 до 12 календарних місяців. Також зазначає, що позивач не був позбавлений права надати лікарям ВЛК свої медичні документи, що свідчать про наявність у нього захворювань, які унеможливлюють проходження військової служби за станом здоров`я. Зауважує, що постанова Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 була оскаржена позивачем до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, яка підтвердила висновок щодо ступеню придатності позивача до військової служби. Щодо стягнення відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, звертає увагу, що оскільки правнича допомога надавалась позивачу до моменту відкриття провадження у справі, заява позивача про відшкодування судових витрат на оплату правничої допомоги не підлягає задоволенню.

Позивач подав до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що постанову у формі довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.02.2025 №554/9 винесено на підставі статей 39б, 77б, 38в, 64в графи 2 Розкладу хвороб, а саме вказано, що позивач придатний до військової служби в військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони. Вказує, що відповідачем не враховано, що у разі прийняття постанови за статтею 77б Розкладу хвороб, відносно військовозобов`язаного має бути прийнято рішення про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

На підставі пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

03.02.2025 позивач проходив медичний огляд Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом МО від 14.08.2008 №402.

Відповідно до картки обстеження та медичного огляду, позивач був оглянутий терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, ЛОРом, дерматовенерологом, психіатром, стоматологом та травматологом, проведено флюорографію органів грудної клітки. Також матеріали справи містять листки огляду позивача кардіологом та протоколи проведення магнітно-резонансної томографії та ультразвукових обстежень.

За результатами медичного огляду Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_1 складено довідку від 03.02.2025 №554/3, відповідно до якої: Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв"язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): ГХ II(два)ст., ст.2. ризик 2. СН І (один) ст. Міокардитичний кардіосклероз. НМК ІІ(два)ст. НАК ІІ(два)ст. Стан після атипової резекції правої долі печінки. Р/остеохондроз. Спондилоартроз хребта в ст. н/с ремісії. Протрузії. Нейродистрофічний с-м. На підставі статті 39б, 77б, 38в, 64в графи II Розкладу хвороб, графи __ТДВ_Б_ придатний до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

08.02.2025 звернувся до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України зі скаргою на постанову Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 03.02.2025 №554/3, у якій зазначив, що відповідно до встановленого діагнозу та відповідності його статті 77б згідно з Додатком 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, позивача мало було бути визнано комісією непридатним то військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

У відповідь на скаргу, Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України листом від 21.02.2025 №398/4/4863 повідомила позивача, що після розгляду наданих копій медичних документів встановлено, що постанова ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 про ступінь придатності до військової служби прийнята вірно, згідно з вимогами статей 776, 38в, 64в графи ІІ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби додатку 1 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №;402 (зі змінами), яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800, підстави для задоволення скарги відсутні.

Позивач, не погоджуючись із рішенням Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо визначення ступеню придатності до військової служби, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовим відносинам, суд зазначає наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частин 1, 3 статті 1 цього Закону захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина 7 статті 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною статті 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

В силу вимог частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з частинами 1, 2 статті 70 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19.11.1992 р. №2801-ХІІ військово-лікарська експертиза визначає придатність до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень і травм з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, а також при закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, за потреби інших органів або військових формувань сектору безпеки і оборони, визначених частиною другою статті 12 Закону України "Про національну безпеку України".

З метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Так, пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 визначено, що Військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

У розумінні п.1.2 гл.1 р.ІІ Положення №402 військово-лікарська експертиза це: медичний огляд призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військових навчальних закладах, військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти та закладах фахової передвищої військової освіти (далі ВВНЗ), ліцеїстів військових (військово-морських, військово-спортивних) ліцеїв (далі ліцеїсти); осіб, звільнених з військової служби; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі ДІВ), компонентами ракетного палива (далі КРП), джерелами електромагнітних полів (далі ЕМП), лазерного випромінювання (далі ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-морських Сил Збройних Сил України (далі ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Відповідно до п.2.1 гл.2 р.І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання штатної військово-лікарської комісії.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення №402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону.

Відповідно до п.п. 2.3.4 п. 2.3 гл. 2 р. I Положення №402 ЦВЛК, серед іншого, має право: розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України.

Згідно з пп.2.5.1 п.2.5 гл.2 р.І Положення №402 до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать: госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК Десантно-штурмових військ; ВЛК ТЦК та СП; ВЛК розвідувального органу Міністерства оборони України; ВЛК Сил спеціальних операцій Збройних Сил України; ВЛК інших закладів охорони здоров`я комунальної або державної форми власності.

Підпунктом 2.5.11 пункту 2.5 глави 2 розділу І Положення №402 документи позаштатних ВЛК скріплюються гербовою печаткою закладу охорони здоров`я (установи), військової частини, в яких ці комісії утворені.

Згідно з абз.4 п.3.3 гл.3 р. I Положення №402 Дії (бездіяльність), рішення, постанови, прийняті ВЛК обласних (Київського міського, ІНФОРМАЦІЯ_5 , ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, оскаржуються в штатних ВЛК або у судовому порядку.

Як встановлено п.3.4 гл.3 р. I Положення №402, у разі визнання штатною ВЛК заяви чи скарги щодо перегляду (відміни, скасування) постанови ВЛК обґрунтованою, ВЛК штатної ВЛК переглядає оскаржувану постанову ВЛК або приймає рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд ВЛК.

Таке рішення є обов`язковим до виконання та має бути реалізовано не пізніше ніж в місячний строк з дати прийняття.

У разі визнання штатною ВЛК звернення необґрунтованим, воно повертається заявнику (скаржнику) з відповідними роз`ясненнями, у строк, визначений Законом України "Про звернення громадян".

У разі прийняття рішення про направлення на контрольне обстеження та медичний огляд, військовослужбовці та інші особи, зазначені у пункті 1.2 глави 1 цього розділу, направляються для проходження медичного огляду ВЛК в інший заклад охорони здоров`я, ніж той, в якому проводився медичний огляд ВЛК, постанова якої оскаржується.

Відповідно до п.1.1 гл.1 р.ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі інші військові формування), у мирний та воєнний час.

З огляду на п.1.2 гл.1 р.ІІ Положення №402 постанови ВЛК приймаються на підставі розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі Розклад хвороб), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі ТДВ).

Розклад хвороб розроблений відповідно до вимог Міжнародної статистичної класифікації хвороб та споріднених проблем охорони здоров`я 10-го перегляду (далі МКХ-10).

Відповідно до п.3.7 гл.3 р.II Положення №402 під час дії особливого періоду постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП про непридатність до військової служби військовозобов`язаних оформлюються свідоцтвами про хворобу (додаток 11 до цього Положення) у трьох примірниках, які не пізніше десятиденного строку з дня закінчення медичного огляду та перевірки ВЛК обласних (Київського та Севастопольського міських) ТЦК та СП, направляються на затвердження до штатних ВЛК згідно адміністративно-територіальної зони відповідальності за проведення військово-лікарської експертизи.

Інші постанови ВЛК районних, міських ТЦК та СП, на особливий період оформлюються довідкою військово-лікарської комісії (додаток 4 до цього Положення) у трьох примірниках.

Як зазначалось, постанову у формі довідки від 03.02.2025 №554/9 винесено на підставі статей 39б, 77б, 38в, 64в графи II Розкладу хвороб, а саме вказано, що позивач придатний до військової служби в військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Позивач вважає, що відповідачем не враховано, що у разі прийняття постанови за статтею 77б Розкладу хвороб, відносно військовозобов`язаного має бути прийнято рішення про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців.

При цьому, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зауважив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також, згідно з висновками Верховного Суду, наведених у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що придатний до військової служби у мирний час.

Суд враховує, що п.20.3 гл.20 р. II Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших осіб ВЛК приймаються, серед інших, постанови такого змісту: а) "Придатний": до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Такі особи є непридатними до служби у підрозділах спеціального призначення, на підводних човнах, надводних кораблях, у спецспорудах.

Постанова "Непридатний до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців" приймається під час дії воєнного стану на підставі статей 2б, 7, 11, 12г, 13г, 24, 32, 37, 44, 48, 56, 59, 65, 72, 76б, 77б, 81 Розкладу хвороб у випадках, коли для відновлення придатності до військової служби необхідний строк від 6 до 12 календарних місяців.

При цьому, п.77б Розкладу хвороб чітко встановлено, що за передбаченими даним пунктом хворобами стосовно громадян, військовослужбовців, які приймаються, призиваються та проходять військову службу на посадах рядового, сержантського та старшинського складу має бути прийнята постанова "Непридатний до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців".

За таких обставин, суд дійшов висновку, що довідка Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 03.02.2025 №554/9 не відповідає вимогам Положення №402, а тому мала бути скасована Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України за результатами розгляду скарги позивача на вказану постанову.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформленого довідкою 03.02.2025 №554/9, згідно з якою ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби в військових частинах забезпечення, ТЦК та СП. ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, та рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленого листом від 21.02.2025 №398/4/4683 за результатами розгляду скарги.

А тому, з урахуванням встановлених обставин справи та норм чинного законодавства, що врегульовують спірні правовідносини, виходячи із положень статті 245 КАС України позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформленого довідкою від 03.02.2025 №554/9 та рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформленого листом від 21.02.2025 №398/4/4683, та зобов`язання Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 повторно провести медичний огляд позивача з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Щодо вимоги стягнути з відповідачів 10000,00 грн на відшкодування витрат на оплату послуг адвоката, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень пунктів 1, 4 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин першої, третьої, восьмої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені в установленому законом порядку.

При визначенні суми відшкодування інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, суд має виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Разом з позовною заявою представником позивача надано ордер на надання правничої допомоги серії АМ №114371 від 17.03.2025, посвідчення адвоката та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Натомість, жодних доказів понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн, таких як договір про надання правничної допомоги, акт виконаних робіт та наданих послуг, квитанцію про оплату послуг адвоката позивачем до суду не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 10000,00 грн не підтверджені належними доказами та не підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Згідно із статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі положень частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 258, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ід. номер НОМЕР_1 ) до Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України (вул. Госпітальна, 16, м.Київ, 01133, ), та Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене довідкою від 03.02.2025 №554/9 та рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, оформлене листом від 21.02.2025 598/4/4683.

Зобов`язати Військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно провести медичний огляд ОСОБА_1 з метою визначення придатності до військової служби.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 судові витрати у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України судові витрати у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 (двадцять) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 25 грудня 2025 року.

Суддя А.В. Горовенко