Справа № 500/6632/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/6632/25

25 грудня 2025 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №95 від 11.11.2025 про відмову в переведенні на інший вид пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням довідок ГУ ДПС у Тернопільській області про складові заробітної плати для призначення пенсії від 23.09.2024 №567/5/19-00-10-31 та №566/5/19-00-10-31.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 в справі 500/6332/24 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №95 від 02.10.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 24.09.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 30.06.1990 по 01.05.2016 в органах державної податкової служби.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 в справі 500/6332/24 залишено без змін.

При виконанні вказаного рішення суду, відповідач прийняв нове рішення №95 від 11.11.2025, яким повторно відмовив позивачу в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» в зв`язку з недоцільністю та не врахував довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №566/5/19-00-10-31 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.09.2024 № №567/5/19-00-10-31.

Не погоджуючи із вказаними рішенням, позивач звернулася до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 26.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області вказує на те, що постановою Кабінету Міністрів України Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб від 14.09.2016 №622 (зі змінами, внесеними від 12.07.2024 №823) затверджено форми довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям. Зазначає, що відповідно до п. 4-2 Постанови № 622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 року № 57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. № 661), або які звільнилися до 1 січня 2024 року з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням пункту 4 цього Порядку. Довідки про складові заробітної плати державного службовця є обов`язковими при переведенні із пенсії призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Тому, приходить до висновку про те, що без урахування довідок про складові заробітної плати розмір пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» може бути визначений з урахуванням норм постанови Кабінету Міністрів України від 26.03.2008 №265 Деякі питання пенсійного забезпечення громадян, що є недоцільним, оскільки призведе до зменшення розміру пенсійної виплати. У той же час, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 в справі 500/6332/24 не містить зобов`язань відповідача зарахувати надані позивачкою довідки.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України, справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 04.12.2024 у справі №500/6332/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025, адміністративний позов задовольнив частково; визнав протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №95 від 02.10.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 24.09.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 30.06.1990 по 01.05.2016 в органах державної податкової служби; у решті позовних вимог відмовив.

Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області 12.11.2025 прийняло рішення про відмову в перерахунку пенсії на виконання рішення суду в якому вказало, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 по справі №500/6332/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 24.09.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 30.06.1990 по 01.05.2016 в органах державної податкової служби.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025 по справі №500/6332/24 апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2024 року у справі №500/6332/24 - без змін.

Відповідач зазначив, що до спеціального стажу державного службовця враховано період роботи з 30.06.1990 по 01.05.2016. Загальний стаж державного службовця складає 23 роки 03 місяці. Проте, оскільки рішення суду не містить зобов`язання щодо врахування довідок про заробітну плату, тому ОСОБА_1 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», оклад внесено нульовим значенням.

Таким чином, розмір пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» складає 2361,00 грн. та складається з:

- середньомісячний заробіток для обчислення - 0 грн.;

- заг. процент розрах. пенсії від заробітку - 60%;

- основний розмір пенсії від середнього заробітку - 0 х 60% = 0 грн.;

- Доплата до мінімальної пенсійної виплати (2361 грн) - 2361 грн.

Прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в переведенні на пенсію за віком відповідно ст. 37 Закону України «Про державну службу», через недоцільність його проведення.

Не погоджуючись із такою позицією суб`єкта владних повноважень позивачка звернулась до суду із цим позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам суд керувався таким.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Відповідно до п. 2 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, з набранням чинності вказаного закону втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно з п. 10 - 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону від 16.12.1993 №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 статті 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ передбачено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Отже, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 по справі № 822/524/18 та постановах Верховного Суду від 15.12.2020 по справі №560/2398/19, від 01.12.2020 по справі № 466/6057/17.

Отже, з аналізу вищенаведених норм ст. 37 Закону від 16.12.1993 № 3723-ХІІ та пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 10.12.2015 № 889-VIII, суд дійшов висновку, що для реалізації позивачем права на пенсію державного службовця необхідним є дотримання таких умов: 1) досягнення пенсійного віку; 2) загальний страховий стаж не менше 35 років; 3) 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі.

Суд встановив, що Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 04.12.2024 у справі № 500/6332/24, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2025, зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 24.09.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», зарахувавши до стажу державної служби періоди її роботи з 30.06.1990 по 01.05.2016 в органах державної податкової служби.

Вказане судове рішення набрало законної сили та є обов`язковим для виконання та врахування пенсійним органом, відтак в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України такі обставини не підлягають доказуванню у цій справі.

Однак цим судовим рішенням не встановлено обов`язку щодо нарахування позивачу пенсії державного службовця з урахуванням довідок про складові заробітної плати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - Порядок №622).

Пунктом 2 Порядку № 622 передбачено, що згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу» мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», зокрема, мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України та займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно з п. 4 Порядку № 622 пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 року, середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 року на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 року, а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 року на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 року як за повний місяць;

матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 5 Порядку № 622 форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

На виконання вимог Порядку № 622 наказом Міністерства соціальної політики України від 10.05.2017 №750, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.06.2017 за №766/30634, затверджено Порядок видачі довідок про заробітну плату для призначення пенсій окремим категоріям осіб у разі ліквідації державних органів, у яких особи працювали, а також перейменування (відсутності) їхніх посад №750 (далі - Порядок № 750).

Відповідно до п. 7 Порядку № 750 довідка для призначення пенсії видається державним органом, в якому працювала особа, відповідно до пунктів 4, 5 Порядку № 622.

Згідно з п. 8 Порядку № 750 для отримання довідки подаються такі документи: заява; документ, що підтверджує відсутність в державному органі посади державної служби, ліквідацію державного органу; довідки з архівної установи, в якій зберігаються документи ліквідованих державних органів, або іншого органу (організації, установи), в якому (якій) зберігаються документи про заробітну плату, про розміри посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років на день звільнення з посади державної служби (припинення державної служби), надбавок до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень залежно від ступеня секретності інформації, а також інших виплат за їх наявності - у випадку, передбаченому пунктом 6 цього Порядку.

Відповідно до п. 6 Порядку № 622 у разі ліквідації державного органу довідку видає орган, який є правонаступником, а в разі його відсутності чи перейменування (відсутності) посад, у тому числі відсутності відповідних посад державної служби, довідка видається у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із Нацдержслужбою.

Форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», затверджені Постановою від 17.01.2017 №1-3 Правління пенсійного фонду України (далі - Постанова № 3-1).

Такими довідками є:

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд встановив та підтверджується матеріалами справи, що додані до заяви позивача про призначення пенсії довідки складені відповідно до вказаної постанови та відповідають затвердженій формі. Тому, згадані довідки є джерелом інформації про доходи позивача, що впливають на правильність обчислення пенсії.

Разом з цим, відповідач не надав жодного доказу щодо правових підстав не враховувати вказані в них відомості, а лише зазначив, що зобов`язальною частиною судового рішення не покладено на нього зобов`язання щодо обчислення розміру пенсії з урахуванням довідок про складові заробітної плати.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні. Таким чином, суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення на користь позивача. Тобто, такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

При вирішенні цієї справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.12.2025 (справа №380/1383/25), від 30.09.2025 (справа №3801232/23), відповідно до яких пунктами 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII передбачено, що право на призначення пенсії за статтею 37 Закону № 3723-XII зберігається за тими особами, які станом на день набрання чинності цим Законом, тобто 01.05.2016, вже мали відповідний стаж. Верховний Суд підкреслює, що визначальною умовою для збереження спеціального пенсійного забезпечення є наявність необхідного стажу саме станом на 01.05.2016, а не на момент звернення. Застосування пунктів 4-5 Порядку №622 можливе лише за умови, якщо особа відповідає критеріям пункту 2 цього ж Порядку, тобто має необхідний стаж державної служби станом на 01.05.2016.

Оскільки, як встановлено зі спірного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області такий стаж ОСОБА_1 за період з 30.06.1990 по 01.05.2016 складає 23 роки 03 місяці, вона набуває права на використання механізму, передбаченого пунктами 4-5 Порядку №622.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що органом пенсійного забезпечення безпідставно не враховано позивачу заробітну плату згідно з довідкою про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 23.09.2024 №566/5/19-00-10-31 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 23.09.2024 №567/5/19-00-10-31, які видані Головним управлінням ДПС у Тернопільській області, відтак такі дії відповідача належить визнати протиправними.

Отже, на переконання суду, наявні підстави для врахування пенсійним органом вказаних довідок при розрахунку розміру пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Суд зазначає, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 в справі 500/6332/24 позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №95 від 02.10.2024 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 з 24.09.2024 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Однак, відповідач на виконання зазначеного судового рішення повторно відмовив позивачці у переведенні на інший вид пенсії, відтак, застосовуючи найбільш ефективний спосіб судового захисту, який би виключав повторне звернення позивачки суду, вважає за необхідне скасувати спірне рішення та зобов`язати перевести позивачку на інший вид пенсії на підставі відповідних довідок.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Розділ судових витрат здійснити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області задовольнити.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 95 від 11.11.2025 про відмову у переведенні ОСОБА_1 на інший вид пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" із урахуванням довідок Головного управління ДПС у Тернопільській області від 23.09.2024 №566/5/19-00-10-31 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та від 23.09.2024 №567/5/19-00-10-31 про складові заробітної плати для призначення пенсії особи, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених категорій посад державних службовців і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 968,96 грн судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 25 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: вул. Надії Алексєєнко, 106, м. Дніпро, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., 49008 );

третя особа:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.