Справа № 320/9196/20
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/9196/20 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.

Єгорової Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 у справі за адміністративним позовом Головного Управління Державної податкової служби у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ» про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом про стягнення з відповідача податкового боргу у розмірі 48 291,22 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для стягнення податкового боргу відсутні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «Спецмонтаж-ССХ» зареєстровано в якості юридичної особи 02.11.2006, про що свідчить інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Київській області.

Відповідно до інтегрованої картки платника податків ТОВ «Спецмонтаж-ССХ» має заборгованість на загальну суму 48291,22 грн. з податку на додану вартість, що виник на підставі:

-податкового повідомлення-рішення від 15.04.2019 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 6452,73 грн.;

-податкового повідомлення-рішення від 29.05.2020 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 5862,39 грн.;

-податкового повідомлення-рішення від 29.05.2020 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 300,80 грн.;

-податкового повідомлення-рішення від 29.05.2020 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 656,60 грн.;

-податкового повідомлення-рішення від 29.05.2020 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 92,00 грн.;

-податкового повідомлення-рішення від 29.05.2020 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 241,40 грн.;

-податкового повідомлення-рішення від 29.05.2020 № , яким до відповідача застосовано штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 11108,20 грн.

- декларації від 19.08.2019 за липень місяць 2019 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 5446,00 грн;

- декларації від 18.09.2019 за серпень місяць 2019 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 4114,00 грн;

- декларації від 18.10.2019 за вересень місяць 2019 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 1700,00 грн;

- декларації від 19.11.2019 за жовтень місяць 2019 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 1177,00 грн;

- декларації від 18.12.2019 за листопад місяць 2019 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 1207,00 грн;

- декларації від 16.03.2020 за лютий місяць 2020 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 4787,00 грн;

- декларації від 20.05.2020 за квітень місяць 2020 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 1118,00 грн;

- декларації від 09.06.2020 за травень місяць 2020 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 1214,00 грн;

- декларації від 17.07.2020 за червень місяць 2020 року, в якій задекларовано суму податку, що підлягає сплати до бюджету, у розмірі 1262,00 грн.

- відповідно до вимог п. 129.1.2 статті 129 ПК України відповідачу нарахована пеня з податку на додану вартість в розмірі 1552,10 грн.

Загальний розмір податкового боргу складає 48291,22 грн.

Позивачем складено податкову вимогу форми Ю від 21.01.2019 № 269-54 на загальну суму 27138,86 грн., яка була направлена на адресу платника податків, та отримана відповідачем.

Несплата відповідачем вищевказаної суми стала підставою для звернення до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що оскільки відповідачем під час розгляду справи не надано доказів погашення податкового боргу та враховуючи дотримання контролюючим органом законодавчо встановленої процедури, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 ПК податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

За правилами пункту 36.2 цієї ж статті ПК податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. В силу пункту 36.3 статті 36 ПК податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до підпункту 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) , та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України;

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (пункт 57.1 статті 57 ПК).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 ПК).

У розумінні підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом, набуває статусу податкового боргу.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 ПК у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (пункт 59.4 статті 59 ПК).

Відповідно до пункту 95.3 статті 95 ПК стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Відповідно до пункту 20.1.34 статті 20 ПК контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відтак, позивач вправі звертатися до адміністративного суду із позовом про стягнення податкового боргу платників податків.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2 статті 95 ПК).

Відтак, право на стягнення коштів платника податку, а відтак і право на звернення із відповідним позовом, виникає у контролюючого органу після спливу 30 календарних днів з моменту надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Як вже зазначалося, за відповідачем обліковується податковий борг, що виник у зв`язку із несплатою самостійно визначених зобов`язань, а також і зобов`язань, що були визначені контролюючим органом у відповідних податкових повідомленнях-рішеннях. При цьому, позивачем було сформовано та направлено відповідачу податкову вимогу про сплачу боргу.

Як вірно встановив суд першої інстанції, доказів погашення податкового боргу надано не було. Відповідні відомості про погашення боргу не надані також і до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, проте не наводить жодних доводів, які б свідчили про неправильність такого рішення суду або ж про помилковість його висновків та мотивів.

За таких обставин, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецмонтаж-ССХ» залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.08.2024 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова