Справа № 280/9083/25
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року Справа № 280/9083/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2025 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність відповідача у виплаті позивачу одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень на підставі п.4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану»;

зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень на підставі п. 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

Ухвалою суду від 20.10.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у березні 2023 року позивача було прийнято на службу за контрактом під час дії воєнного стану. З метою реалізації прав на отримання одноразової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ №153 від 11 лютого 2025 року, позивач особисто подав рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з проханням здійснити виплату одноразової грошової винагороди відповідно до положень Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153 за тривалість проходження служби в бойових умовах та включити в наказ про виплату одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень. Позивач зазначає, що у задоволені рапорту про включення до наказу командира військової частини про виплату одноразової грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 Постанови №153 від 11 лютого 2025 року, у зв`язку з тим, що безпосередня участь позивача у бойових діях в районах ведення воєнних дій становить строком менше 6 місяців станом на 13.02.2025. Позивач зазначає, що така відмова є протиправною, оскільки на йогу думку він має достатньо днів участі у бойових діях в районах ведення воєнних дій. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивачу правомірно відмовлено у задоволенні його рапорту. Відповідач зазначає, що однією з обов`язкових умов проходження військової служби є безпосередня участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових), а відповідно дана довідка повинна містити інформацію про участь саме у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора. Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до роз`яснень Департаменту соціального забезпечення Міністерства Оборони України від 26.03.2025 №220/13/19466 та Рішення Міністерства Оборони України від 20.02.2025 №999/уд, згідно положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, право на отримання винагороди мають військовослужбовці, які проходять службу та безпосередньо брали участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій. Періоди безпосередньої участі у бойових діях підтверджуються виключно на основі визначеного переліку документів, таких як бойові накази, журнали бойових дій, рапорти командирів тощо. Довідка, зазначена в Додатку 6 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій, містить інформацію про участь особи в заходах, необхідних для забезпечення оборони України. Проте, ця Довідка не є документом, що підтверджує безпосередню участь в бойових діях в районах ведення воєнних (бойових)дій для цілей виплати винагороди згідно з Постановою. Відповідач вказує на те, що періоди, вказані в Довідці, не можуть бути використані як підстава для нарахування Винагороди, оскільки вони включають як періоди безпосередньої участі у бойових діях, так і інші періоди, за які виплата не передбачена. Тому виникає питання, чи є вказані у довідці Позивача про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, передбаченою Додатком №6 Порядку таким, що підтверджують періоди безпосередньої участі у цілях виплати відповідної винагороди. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що 10 березня 2023 року позивач був прийнятий на службу за контрактом під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ, з числа осіб, які проходили строкову військову службу, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України.

На момент виникнення спірних правовідносин позивач проходить службу в Центральній базі забезпечення пально-мастильними матеріалами Національної гвардії України (військова частина НОМЕР_1 ) на посаді водія заправника відділення підвозу пально-мастильних матеріалів відділу матеріально-технічного забезпечення, наказ НЗБЗ ПММ НГУ в/ч НОМЕР_1 від 28.10.2024 №19 о/с.

08.09.2025 Позивач звернувся з рапортом щодо виплати йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000,00 грн. на підставі абз.2 п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експерементального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану».

09.09.2025 року рапорт позивача розглянуто комісією з призначення та виплати одноразової грошової винагороди військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) визначеної постановами Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 та від 30.07.2025 №942.

За результатами розгляду рапорту Позивача, прийнято рішення про відмову у виплаті одноразової грошової винагороди військовослужбовцям на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153, від 30.07.2025 №942.

Позивач, не погодившись з відмовою у задоволенні його рапорту, звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану» вирішено погодитись з пропозицією Міністерства оборони стосовно реалізації протягом двох років з дня, що настає за днем набрання чинності цією постановою, експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану (далі - експериментальний проект) далі Постанова №153).

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 Постанови №153, установлено, що: учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.

Згідно пункту 4 Постанови №153 установлено, що

громадянам України з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №64, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. №2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони притягувалися до кримінальної відповідальності, два або більше разів притягувалися до адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується;

виплата винагороди здійснюється також військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які відповідають вимогам щодо виплати винагороди, зазначеним в абзаці другому цього пункту, та:

були прийняті на військову службу за контрактом під час воєнного стану, з числа осіб, які проходили строкову військову службу;

проходили військову службу і були атестовані до присвоєння первинного офіцерського звання офіцерського складу «молодший лейтенант»;

проходили військову службу, мали спеціальні звання або класні чини та були переатестовані до присвоєння офіцерського звання.

Під час розгляду справи судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у виплаті винагороди визначеної постановами КМУ від 11.02.2025 №153, від 30.07.2025 №942, слугували висновки відповідача про те, що строк безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій становить менше 6 місяців (станом на 13.02.2025), а саме щодо позивача такий строк складає 113 днів, при мінімально необхідному 153.

Позивач навпаки зазначає, що він підпадає під всі умови для виплати спірної винагороди, зокрема вказує на те, що строк безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій становить 281 день, що на його думку підтверджується довідкою від 26.02.2025 №65/В, яка долучена позивачем до матеріалів справи.

Суд зазначає, що кваліфікуючими умовами для набуття права на отримання одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у порядку п. 4 постанови КМУ від 11.02.2025р. №153 є одночасна сукупність таких факторів як:

1) належність здобувача виплати до осіб рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань;

2) призов або прийняття здобувача виплати на військову службу після оголошення воєнного стану у віці до 25 років;

3) безпосередня участь особи у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою;

4) відсутність притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності під час проходження військової служби, а також діючих дисциплінарних стягнень.

Сторонами у справі не заперечується, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, який був призваний після оголошення воєнного стану на посаду сержантського складу до досягнення ним 25-річного віку. За час проходження позивачем військової служби відсутній факт притягнення його до адміністративної, дисциплінарної або кримінальної відповідальності, діючих дисциплінарних стягнень позивач не має.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, спірним є питання безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій в розумінні абз.2 п.4 Постанови №153.

Так, відповідно до Довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 26.02.2025 №65/В, яка видана командиром ВЧ НОМЕР_2 НГУ, старший солдат ОСОБА_1 в період 25.02.2022, 14.03.2022, з 03.07.2022 по 06.08.2022, з 09.09.2022 по 11.10.2022, з 30.10.2022 по 03.01.2023, з 18.01.2023 по 18.02.2023, з 18.04.2023 по 20.05.2023, з 21.06.2023 по 22.07.2023, з 19.09.20232 по 22.09.2023, з 03.10.2023 по 19.10.2023, з 11.12.2023 по 05.01.2024, 23.01.2024 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі/районах Запорізької області.

Водночас на переконання суду, вказана довідка не є належним підтвердженням безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153.

Зазначене у довідці ВЧ НОМЕР_2 НГУ від 26.02.2025 №65/В формулювання є загальним визначенням щодо осіб, які відповідно до п.19 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» мають право на статус учасника бойових дій.

Довідка від 26.02.2025 №65/В свідчить про наявність у позивача статусу учасника бойових дій, але не свідчить про те, що позивач відноситься до категорії учасників бойових дій, які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора.

Інших доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153, матеріали справи не містять та про їх наявність позивач не зазначає.

За таких обставин, суд вважає правомірною відмову відповідача у виплаті військовослужбовцю ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди, передбаченої п.4 постанови КМУ №153 від 11.02.2025 у розмірі 1 000 000,00 грн.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутися до військової частини із рапортом щодо виплати грошової винагороди, передбаченої Постановою №153, з наданням належного документального підтвердження його безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності Постановою №153.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат на користь позивача не здійснюється.

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) до Центральна база забезпечення пально-мастильними матеріалами Національної гвардії України (Військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова