Справа № 308/15784/25
Суддя: Наумова Н. В.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Наумової Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Передерій Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови серії ЕНА № 5792184 від 24 вересня 2025 року.

Позовну заяву представник позивача мотивує тим, що 24.09.2025 близько 09.17 год., вона керувала автомобілем марки «Пежо» р.н.з. НОМЕР_1 , по автодорозі М06 792 кілометр, рухаючись в напрямку до м. Мукачево. В процесі руху її зупинили співробітники УПП у Закарпатській області, один із них повідомив, що вона скоїла адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП - перевищила швидкість на 2 км. та почав складати відповідну постанову. Окрім того під час складання постанови співробітник УПП у Закарпатській області додатково повідомив її, що вона не має права керувати т/з через позбавлення такого права на підставі постанови Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2017 у справі № 465/6169/17.

Щодо керування т/з без права на керування пояснює, що дійсно постановою Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2017 по справі № 465/6169/17 її було визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік і штрафу 10 200 грн. Апеляційний розгляд по справі № 465/6169/17 було завершено у квітні 2018 року.

Пояснює, що на час ухвалення судом рішення щодо неї про позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік (15.12.2017 року, справа №465/6169/17') проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів для отримання посвідчення водія не вимагалося.

Щодо перевищення швидкості, вказує, що до оскаржуваної постанови не долучено жодного доказу на підтвердження наявності зазначеного в оскаржуваній постанові від 24.09.2025. Окрім того пристрій вимірювання швидкості руху - TruCam ІС 000624 в момент вимірювання перебував в руках співробітника УПП у Закарпатській області, а не на відповідному штативі, як це вимагається

Також позивач вказує, що не погодившись з оскаржуваною постановою, 03 жовтня 2025 року звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5792184 від 24.09.2025 по праві про адміністративне правопорушення щодо мене за ст.122,ч.2 ст.126 КУпАП.

Ухвалою суду від 06.10.2025 року у справі №308/14570/25 її позовну заяву залишено без руху, а ухвалою від 10.10.2025 року повернуто позивачу. У зв`язку з чим строк на оскарження постанови серії ЕНА № 5792184 від 24.09.2025 по праві про адміністративне правопорушення щодо нею пропущено з поважних причин, оскільки про наявність таких їй стало відомо тільки 17.10.2025 року, матеріали позовної заяви з додатками їй повернуто 27.10.2025 року.

На підставі наведеного, просить поновити строк на оскарження постанови серії ЕНА № 5792184 від 24.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення мене, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122, ч.2ст.126 КУпАП; визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5792184 від 24.09.2025 по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ст. 122, ч.2ст.126 КУпАП і закрити провадження у справі за відсутності в моїх діях складу адміністративного правопорушення.

04.11.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у відзиві зазначає, що 24.09.2025 року під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 серійний номер ТС 000624, за адресою: автомобільна дорога М-06 «Київ-Чоп» км. 792 було виявлено порушення правил дорожнього руху, а саме, водій транспортного засобу «Peugeot 301» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , рухався швидкістю 95 (дев`яносто п`ять) км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км», чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху на 25 (двадцять п`ять) км/год, порушивши п. 12.9 «б» ПДР України.

В ході перевірки поліцейськими встановлено, що постановою Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2017, яка набрала законної сили 23.05.2018 (справа № 465/6169/17) ОСОБА_1 позбавлено права керування транспортним засобом строком на 1 рік. Враховуючи зазначене, водій порушив п. 2.1 «а» ПДР України.

Чинним на час ухвалення судом рішення відносно ОСОБА_1 , пунктом 20 постанови КМУ від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами» встановлено, що повернення посвідчень водія особам, позбавленим права на керування транспортними засобами, проводиться після складення теоретичного і практичного іспитів.

Вказує, що оскільки водій ОСОБА_1 не склала теоретичний і практичний іспити , остання вважалася такою, яка керувала транспортним засобом без права керування транспортним засобом .

Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.9 «б» та 2.1 «а» ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 та ч. 2 ст. 126 КУпАП було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо водія

Зазначає, що технічними характеристиками приладу TruCam LTI 20/20, яким було зафіксовано порушення позивачем швидкісного режиму передбачено можливість застосування такого приладу в ручному режимі та навіть відведено на це допустиму похибку +/-2 %

Вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, а також такою, що не підлягає скасуванню

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ч. 2 ст.286 КАС України визначено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до переконання, що позивачу необхідно поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з копією постанови поліцейського 2 взводу 2 роти УПП батальйону Управління патрульної поліції в Закарпатській області сержанта поліції Федчик О.О. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5792184 від 24.09.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн за те, що як зазначено у тексті постанови, 24.09.2025 о 09:17:07 год., автомобільна дорога М-06 792 км водій керуючи транспортним засобом «Peugeot 301», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 95 км/год в зоні дії дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 70 км», чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху на 25 км/год, Швидкість вимірювалась приладом «TruCam» TC000624, а також не мала права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1 а ПДР - керування транспортним засобом особою, яка не має права керуванням таким транспортним засобом.

Не погоджуючись із вказаною постановою позивач звернувся із даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений як Конституцією, так і Законами України.

Статтею 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 №3353-XII (далі Закон №3353-XII), учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Згідно з пунктом 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, адміністративна відповідальність настає, зокрема, за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.

В даному випадку перевищення швидкості зафіксовано лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam TC 000624.

За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruСam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Наведене також узгоджується з Методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки руху, відповідно до розпорядження від 08.10.2018 року № 11299/41/2/02-2018 Національної поліції України.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення Правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Згідно технічних характеристик, прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCam LTI» 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку в автоматичному режимі, тому його покази можливо розцінювати, як беззаперечний доказ по справі.

Суд зазначає, що прилад TruCam LT1 20/20 № TC 000624 не є автоматичним засобом вимірювальної техніки.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про помилковість доводів позивача про порушення відповідачем порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилось не в автоматичному режимі.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Вказаний тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam» отримав сертифікат відповідності.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/33534, що прилад TruCam LTI 20/20 серійний № TC000624 є придатним до застосування і відповідає необхідним вимогам. Дане свідоцтво чинне до 07.04.2026.

Можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 у ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

З огляду на викладене, суд не вбачає протиправності у діях відповідача під час винесення оскаржуваної постанови, натомість вбачає відсутність усвідомлення позивачем своєї відповідальності за керування ним транспортним засобом з перевищенням швидкості.

Крім того, згідно з п. 2.1.а Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Диспозицією ч.2 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Постановою Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2017 року справа № 465/6169/17 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накдажено на неї адмністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті грн. 00 коп.) з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 1 рік.

Постановою Апеляційного суду Львівської області від 23.05.2018 у справі № 465/6169/17 апеляційну скаргу, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Франківського районного суду м. Львова від 05.12.2017 залишено без змін.

Згідно статті 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження з дня набрання законної сили рішення за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Відповідно до довідки УПП в Закарпатській області від 23.11.2025, ОСОБА_1 не виконала втоми ч.2 п.20 постанови КМУ від 08.05.1993 № 340 «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», а саме не склала теоретичну та практичну частину іспиту після позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до п. 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, особам, позбавленим права на керування транспортними засобами за керування такими засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту.

З наведеного можна дійти висновку, що особам, позбавленим права на керування транспортними засобами закріплено імперативну вимогу, що за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, посвідчення водія повертається після обов`язкового проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів.

Разом з тим, доказів проходження позачергового медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів позивачем суду не надано.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №524/5741/16-а).

Згідно зі статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи те, що обставини, вказані в постанові про адміністративне правопорушення мали місце, відсутність будь-яких інших аргументованих доказів щодо незаконності дій відповідача при притягненні позивача до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова серія ЕНА №579184 від 24.09.2025 є обґрунтована, прийнята у відповідності до положень чинного законодавства, відсутні підстави для її скасування, а тому всі викладені доводи позивача не спростовують вчинення ним адміністративного правопорушення, що оспорюється, а зводяться до намагання уникнути адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Отже, суд приходить до переконання, що вимоги позову не знайшли своє обґрунтування та підтвердження, а тому рішення суб`єкта владних повноважень слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Суд також враховує, що згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 90, 241-246, 255, 262, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із вказаним позовом.

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області Н.В. Наумова