Справа № 160/27525/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЮркова Е.О.
за участі секретаря судового засіданняВолок А.О.
представника позивача представника відповідача Тішуніна О.А., Ваховської Г.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «ТРАНС КОРП ЮА» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-
Ухвалою суду від 29.09.2025 було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог частини 6 статті 12, частини 2 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
18.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРАНС КОРП ЮА» надійшли письмові пояснення, в яких зазначає, що господарської операції між ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» та ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» підтверджуються договорами, актами виконаних робіт, податковими накладними, що підтверджують рух активів. ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» не повертало коштів позивачеві після їх перерахування, наявності у позивача та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» спільного інтересу щодо фіктивного отримання коштів за виконані роботи (що могло б мати місце у разі пов`язаності цих осіб), в матеріалах справи відсутні. За правилами Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" операція зі списання коштів з банківських рахунків платника податку призводить до зміни стану та структури активів і зобов`язань такого платника. Отже, наявність факту (і це не заперечується сторонами) про належну оплату товару (послуг) визнаються належними та допустимими доказами реальності вчинених між позивачем та контрагентами позивача господарських операцій. Рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» є свідченням про те, що господарські операції призвели реальних змін майнового стану платника податків і, відповідно, свідчить про реальність (фактичність) таких операцій. Роботи, згідно умов Договорів виконані. Сторони не мають будь-яких претензії по вищезазначеним договорам. Будь яких питань відносно правової природи договорів, а також взаємовідносин між сторонами не виникало. ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» в повному обсязі розрахувалось за виконані роботи по вищезазначеним договорам. ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», на момент укладення договорів та на момент розгляду справи по сутті є діючим підприємством, яке має самостійний баланс, поточні рахунки, на даний час є платником податку на додану вартість. ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» у процесі здійснення господарських операцій, отримало економічну вигоди, господарські операції призвели реальних змін майнового стану і, відповідно, свідчить про реальність (фактичність) таких операцій. Копії належним чином оформлених документів, які надаються до матеріалів справи, містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій. Операції підтверджені належними первинними документами, відбулися реальні зміни майнового стану ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», господарські операції спричинили зміни в структурі активів і зобов`язань позивача, сприяли отриманню доходу. Відсутні підставі стверджувати про неспричинення реального настання правових наслідків за господарськими операціями між ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД- МОНТАЖ» та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА». ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» підтверджує факт виконання робіт по вищезазначеним договорам. Рух активів у процесі здійснення господарських операцій, отримання економічної вигоди ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» є свідченням про те, що господарські операції призвели реальних змін майнового стану платника податків і, відповідно, свідчить про реальність (фактичність) таких операцій. Надані третьою особою до матеріалів справи копії належним чином оформлених документів містять достатні дані про зміст господарських операцій і їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій. Вищезазначені договори (укладені між ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» та ТОВ «ТРАНС КОРОП ЮА»), на момент перевірки є діючими договорами, не оспарювались, не визнавались судом нікчемними. Договори, а також усі необхідні додатки, акти наданих послуг, виконаних робіт, рахунки, акти прийому-передачі підписані уповноваженими представниками Сторін.
09.12.2025 у зв`язку із технічною неможливістю представника позивача брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, розгляд справи по суті відкладено до 23.12.2025 о 10:00 год.
В судовому засіданні 23.12.2025 представник позивача вимоги позову підтримав та просив позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи наведені у позові.
Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві.
Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
За результатами означеної перевірки, Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено акт від 18.08.2025 №3593/04-36-07-14-04/42865431, відповідно до якого контролюючим органом встановлено порушення ТОВ "ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ":
- п.44.1 ст.44, п.198.1, п. 198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого завищено податковий кредит на загальну суму податку на додану вартість 570 756,3 грн, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 570 756,3 грн, в т.ч. за вересень 2024 року на суму 570 756,3 грн (ряд. 18 Декларації).
На підставі акта перевірки від 18.08.2025 №3593/04-36-07-14-04/42865431 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області прийнято:
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема: визначають вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI.
Пунктом 44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
У відповідності до п.2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Правила податкового обліку визначаються відповідними нормативними документами, що регламентують порядок оподаткування в Україні.
Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.
Слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконати дії (операції) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.
Відповідно до вищенаведеного визначення господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податків та руху його капіталу.
Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами Податкового кодексу України.
Податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом У цього Кодексу п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України.
Право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій , зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг - п.198.1 ст. 198 ПК України.
Пунктом 198.2 ст. 198 вказаного вище Кодексу, визначено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
За приписами пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:
- придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;
- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.
Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до пункту 201.4, 201.6 статті 201 ПКУ податкова накладна виписується у двох примірниках у день виникнення податкових зобов`язань продавця. Оригінал податкової накладної видається покупцю, копія залишається у продавця товарів/послуг. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця.
Також і за приписами п.201.10 ст.201 наведеного вище Кодексу, встановлено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Таким чином, з аналізу наведених норм видно, що датою виникнення у платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість є, зокрема, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною, при цьому, передбачено, що право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Також, за вищезгаданими нормами передбачено, що підставами для формування податкового кредиту та податкових зобов`язань, витрат і доходів є наявність у платника податків належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, що підтверджують реальність здійснення господарський операцій, зокрема і реєстрація податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних продавцем товарів та послуг, що дає право покупцю на віднесення вказаних сум до податкового кредиту.
При вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У разі надання контролюючим органом доказів, які в сукупності з іншими доказами у справі свідчать про те, що документи, на підставі яких платник податків задекларував податковий кредит та сформував витрати, що враховуються при визначені об`єкта оподаткування, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту частини першої статті 77 КАС України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Так, матеріалами справи встановлено, що у спірному періоді позивач мав взаємовідносини з ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Між ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» (Підрядник) та ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (Замовник) було укладено договори підряду №1075 від 31.05.2024, №47 від 14.01.2020, №411 від 18.02.2021, №412 від 18.02.2021, №494 від 24.05.2022, №1257 від 24.06.2024 та №276 від 13.03.2024.
Відповідно до умов означених договорів, Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик виконувати роботи в порядку та на умовах даного договору (п.1.1.Договору).
Для виконання умов договорів, які були укладені з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» залучало ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» як субпідрядну організацію для виконання договірних зобов`язань по договорам укладеним з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».
Так, ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» (Замовник) та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» (Виконавець) уклали Договір №0309-2024КР від 03.09.2024.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується у 2024 році виконати роботи по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з технічного обслуговування електрообладнання ШГ РЗФ та РЗА кар`єрів РУ ГД, згідно кошторису, що додається до договору та є невід`ємною частиною, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.
Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати роботи з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектів та кошторисної документації, державних стандартів, будівельних нормі правил, технічних умов та інших нормативно-правових документів (п. 6.3.1. Договору).
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поточні розрахунки проводяться шляхом оплати за фактично виконані роботи, згідно з рахунками, шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок Виконавця згідно з актами виконаних робіт.
Відповідно до п. 4.1. Договору, ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», на підтвердження факту виконання робіт надало ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» наступні документи:
- Рахунок на оплату № 304 від 24 вересня 2024 року, загальна сума з ПДВ 142513,56 грн.
- Акт № 2-09 прийому виконаних підрядних робіт за вересень 2024 року на технічне обслуговування електрообладнання НІГ РЗФ ГД, ПДВ - 21 863,75, загальна сума з ПДВ 131 182,50 грн.
- Рахунок на оплату № 230 від 06 вересня 2024 року, загальна сума з ПДВ 131182,50 грн.
На виконання п.4.1. Договору, ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ», на підставі наданого ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» рахунків на оплату та актів виконаних робіт, розрахувалось за надані послуги.
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі належним чином оформлених податкових накладних, які надані ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», а саме:
- Податкова накладна № 103 від 06.09.2024, ПДВ - 21 863,75, загальна сума з ПДВ 131 182,50 грн.
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» (Замовник) та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» (Виконавець) уклали Договір № 0309/1-2024КР від 03.09.2024.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується у 2024 році виконати роботи по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з капітального ремонту консульно-фрезеоного верстата фсс-400*1600, згідно кошторису, що додається до договору та є невід ємною частиною, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.
Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати роботи з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектів та кошторисної документації, державних стандартів, будівельних нормі правил, технічних умов та інших нормативно-правових документів (п. 6.3.1. Договору).
Згідно п. 3.1. Договору, ціна цього договору становить 1000800,00 грн. в т.ч. ПДВ 166800,00 грн.
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поточні розрахунки проводяться шляхом оплати за фактично виконані роботи, згідно з рахунками, шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок Виконавця згідно з актами виконаних робіт.
Факт виконання робіт по договору, підтверджено Актом виконаних підрядних робіт підписаний між Сторонами.
Відповідно до п. 4.1. Договору, ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», на підтвердження факту виконання робіт надало ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» наступні документи:
- Акт № 3-09 прийому виконаних підрядних робіт за вересень 2024 року на Капітальний ремонт консольно-фрезерного верстата фсс-400*1600 інв.№42019551., ПДВ 166800,00 грн., загальна сума з ПДВ 1000800,00 грн.
- Рахунок на оплату № 231 від 09 вересня 2024 р., загальна сума з ПДВ 1000800,00 грн.
На виконання п.4.1. Договору, ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ», на підставі наданого ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» рахунку на оплату та акту виконаних робіт, розрахувалось за надані послуги.
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» включило до податкового кредиту суми податку на додану
вартість на підставі належним чином оформленої податкової накладної, яка надана ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», а саме:
- Податкова накладна № 104 від 09.09.2024 р., ПДВ 166800,00 грн., загальна сума з ПДВ 1000800,00 грн.
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» (Замовник) та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» (Виконавець) уклали Договір № 0309/2-2024КР від 03.09.2024.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується у 2024 році виконати роботи по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з технічного обслуговування електрообладнання ДФ-3,4 ГД, згідно кошторису, 'що додається до договору та є невід`ємною частиною, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.
Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати роботи з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектів та кошторисної документації, державних стандартів, будівельних нормі правил, технічних умов та інших нормативно-правових документів (п. 6.3.1. Договору).
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поточні розрахунки проводяться шляхом оплати за фактично виконані роботи, згідно з рахунками, шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок Виконавця згідно з актами виконаних робіт.
Факт виконання робіт по договору, підтверджено Актом прийому виконаних підрядних робіт підписаний між Сторонами.
Відповідно до п. 4.1. Договору, ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», на підтвердження факту виконання робіт надало ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» наступні документи:
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі належним чином оформленої податкової накладної, яка надана ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», а саме:
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» (Замовник) та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» (Виконавець) уклали Договір № 2309-2024КР від 23.09.2024.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується у 2024 році виконати роботи по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з ремонту рідинних реостатів ЖРН-1000 ДФ-3.4РУ ГД та ремонт ПРУ АКАу-40/35 №2 Кисневого Виробництва, згідно кошторису, що додається до договору та є невід 'ємною частиною, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.
Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати роботи з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектів та кошторисної документації, державних стандартів, будівельних нормі правил, технічних умов та інших нормативно-правових документів (п. 6.3.1. Договору).
Згідно п. 3.1. Договору, ціна цього договору становить 609373,68 грн з ПДВ, в т.ч. ПДВ 101562,28 грн.
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поточні розрахунки проводяться шляхом оплати за фактично виконані роботи, згідно з рахунками, шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок Виконавця згідно з актами виконаних робіт.
Факт виконання робіт по договору, підтверджено Актом прийому виконаних підрядних робіт підписаний між Сторонами.
Відповідно до п. 4.1. Договору, ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», на підтвердження факту виконання робіт надало ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» наступні документи:
- Рахунок на оплату № 307 від 27 вересня 2024 р., загальна сума з ПДВ 338914,14 грн. На виконання п.4.1. Договору, ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ», на підставі наданого ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» рахунків на оплату та актів виконаних робіт, розрахувалось за надані послуги.
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі належним чином оформленої податкової накладної, яка надана ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», а саме:
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» (Замовник) та ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» (Виконавець) уклали Договір № 2309/1-2024КР від 23.09.2024.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Виконавець зобов`язується у 2024 році виконати роботи по об`єктах ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» з контролю технічних параметрів РУ ГД. згідно кошторису, що додається до договору та є невід`ємною частиною, а Замовник прийняти та оплатити виконані роботи.
Виконавець взяв на себе зобов`язання виконати роботи з використанням власних ресурсів та у встановлені строки роботи відповідно до проектів та кошторисної документації, державних стандартів, будівельних нормі правил, технічних умов та інших нормативно-правових документів (п. 6.3.1. Договору).
Пунктом 4.1. Договору передбачено, що поточні розрахунки проводяться шляхом оплати за фактично виконані роботи, згідно з рахунками, шляхом перерахування відповідних сум на поточний рахунок Виконавця згідно з актами виконаних робіт.
Факт виконання робіт по договору, підтверджено Актами прийому виконаних підрядних робіт підписаних між Сторонами.
Відповідно до п. 4.1. Договору, ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», на підтвердження факту виконання робіт надало ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» наступні документи:
- Рахунок на оплату № 306 від 25 вересня 2024 р., загальна сума з ПДВ 112980,31 грн.
- Рахунок на оплату № 305 від 24 вересня 2024 р., загальна сума з ПДВ 157139,52 грн.
На виконання п.4.1. Договору, ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ», на підставі наданого ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА» рахунків на оплату та актів виконаних робіт, розрахувалось за надані послуги.
ТОВ «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» включило до податкового кредиту суми податку на додану вартість на підставі належним чином оформленої податкової накладної, яка надана ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», а саме:
Отже, підтвердженням здійснення господарської операції між вказаними особами, які були досліджені під час перевірки є зокрема: договори від 03.09.2024 №0309/2-2024КР, від 03.09.2024 №0309-2024КР, від 03.09.2024 №0309/1-2024КР, від 16.09.2024 №1609-2024КР, від 23.09.2024 №2309-2024КР, від 23.09.2024 №2309/1-2024КР, акти виконаних робіт ТОВ «ТРАНС КОРП ЮА», копії податкових накладних, виписки банку, журнал-ордер рахунку 68.5.
Суд звертає увагу, що під час проведення перевірки, податковим органом фактично не встановлено порушень та недоліків в первинних документах, що підтверджують факт виконання зазначених договорів сторонами. Висновки про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблено, зокрема, на підставі аналізу податкової інформації про відсутність у контрагента позивача трудових та виробничих ресурсів.
Зі змісту акту перевірки вбачається, що зустрічні звірки або перевірки з питань підтвердження отриманих від позивача відомостей щодо відносин з іншими контрагентами контролюючим органом не проводились.
Визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні наявна у контролюючого органу податкова інформація, ні відсутність у контрагента достатньої кількості основних засобів та трудових ресурсів самі по собі не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність недоліків у первинних документах може свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
Оцінка документів як письмових доказів здійснюється відповідно до принципу допустимості доказів, закріпленого статтею 74 КАС України, частиною другою якої визначено, що обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Не підтвердження операцій за ланцюгом постачання, так само як і податкова інформація про інші порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами як підставами формування податкового та бухгалтерського обліку. Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №804/887/17.
Оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд встановив, що господарські операції між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕЛЕКТРО-БУД-МОНТАЖ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРАНС КОРП ЮА» фактично відбулися, були реальними за своїм змістом та спричинили реальні зміни майнового стану сторін.
Факт здійснення спірних операцій підтверджується належним чином оформленими первинними документами, зокрема договорами, актами виконаних робіт, податковими накладними, платіжними документами, а також поясненнями третьої особи, яка підтвердила виконання робіт та отримання оплати.
Податковим органом не спростовано, що внаслідок проведення спірних господарських операцій позивач мав намір одержати економічний ефект у результаті підприємницької або іншої економічної діяльності, не підтверджено, що позивач не прагнув отримати вигоду виключно переважно за рахунок відшкодування з державного бюджету ПДВ (безпідставного формування податкового кредиту). Відповідачем не доведено неотримання позивачем товару, як і не надано доказів визнання судом недійсними правочинів, укладених позивачем з його контрагентами.
Судом встановлено, що спірні господарські операції були безпосередньо пов`язані з основним видом діяльності позивача, спрямовані на виконання зобов`язань перед кінцевим замовником та мали очевидний економічний ефект. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність розумної економічної причини (ділової мети) здійснення зазначених операцій, що виключає можливість формування податкового кредиту без реального економічного підґрунтя.
Контролюючим органом не надано суду належних та допустимих доказів, які б у сукупності підтверджували відсутність фактичного виконання робіт, відсутності реальних змін у майновому стані сторін або узгодженість дій позивача та його контрагента з метою отримання необґрунтованого податкового кредиту.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доведення правомірності прийнятого податкового повідомлення-рішення покладається на суб`єкта владних повноважень. Проте у цій справі відповідач не надав суду достатніх доказів, які б у сукупності підтверджували правомірність висновків, викладених в акті перевірки, та обґрунтованість спірного податкового повідомлення-рішення.
Таким чином, наданими до матеріалів справи письмовими доказами підтверджено, що господарські відносини між позивачем та його контрагентами мали реальний характер, підтверджені належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, спричинили реальні зміни майнового стану позивача, та були належним чином відображені у податковій звітності.
Разом з цим, висновки контролюючого органу про порушення позивачем податкового законодавства базуються на податковій інформації, сформованій за результатами аналізу відомостей, отриманих від аналізу діяльності по ланцюгу постачання.
Суд, ураховуючи вище наведе, а також правові позиції Верховного Суду, які викладені постановах від 06.02.2018 в справі №816/166/15-а, від 27.03.2018 в справі №816/809/17, від 14.08.2018 в справі №815/3479/17 зазначає, що не є належним доказом нереальності господарських операцій позивача з його контрагентами, лише бази даних податкового органу, оскільки інформація з баз даних АІС Податковий блок, не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів, вона носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального закону.
Щодо доводів відповідача стосовно відсутності перепусток та списків працівників або інших внутрішніх документів режимного об`єкта, суд зазначає, що такі доводи не можуть свідчити про нереальність господарської операції, оскільки такі документи не є первинними документами бухгалтерського обліку, не передбачені податковим законодавством як обов`язкові.
Контролюючим органом не подано доказів, які однозначно свідчили б про неправдивість одержаних від платника документів, підтверджували б фіктивний характер спірної операції та недобросовісність позивача як платника податків, відповідачем не надано суду жодних доказів, які підтверджували б те, що вчинення правочину (укладення договору), на підставі якого виникли взаємовідносини між позивачем та контрагентом не відповідали дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків чи свідчили б про незвичність цін за спірною операцією, або про невідповідність господарської операції цілям та завданням статутної діяльності товариства, господарській меті з метою досягнення правових наслідків та які порушують публічний порядок, суперечать моральним засадам суспільства та спрямовані на заволодіння майном держави.
Отже, позивач як платник податків самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та сплату, лише, ним самим податку до бюджету відповідно до законодавства України. Він не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за неподання контрагентом первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.03.2018 у справі №803/1198/16.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд також наголошує, що непідтвердженість реальності господарських операцій, описаних контролюючим органом у акті перевірки у контексті податку на додану вартість, заснована на припущеннях, а не встановлених податковим органом фактах. Висновки перевіряючого сформовані на підставі оцінки іншої діяльності контрагентів, а не конкретних господарських операціях, проведених з позивачем.
Посилання контролюючого органу на інформацію, отриману із власних баз даних, не може нести доказовий характер, адже такі бази є лише джерелом загальної інформації щодо платників податки і не встановлюють безумовних фактів та висновків при проведенні перевірки.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача.
Оскільки судом встановлено відсутність порушень позивачем норм податкового законодавства щодо формування податкового кредиту, відсутні й підстави для застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій. Таким чином, податкове повідомлення-рішення в частині штрафних санкцій є протиправним як похідне від необґрунтовано визначеного грошового зобов`язання.
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а також суперечить встановленим у справі обставинам, є протиправним та підлягає скасуванню, що є правовою підставою для задоволення позовних вимог в цій частині.
Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
В адміністративному судочинстві тягар доказування покладається на суб`єкт владних повноважень, а не на позивача. При цьому суб`єкт владних повноважень може посилатися лише на докази, які були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що вони не були отримані ним до його прийняття з незалежних від нього причин.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №420/9371/22.
Положеннями частини 3 статті 77 КАС України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На сьогодні у праві існують три основні стандарти доказування: «баланс імовірностей» (balance of probabilities) або «перевага доказів» (preponderance of the evidence); «наявність чітких та переконливих доказів» (clear and convincing evidence); «поза розумним сумнівом» (beyond reasonable doubt) та у справах, де суб`єкт владних повноважень доводить правомірність своїх рішень, що передбачають втручання у власність або діяльність суб`єкта приватного права (зокрема, притягнення його до відповідальності), подані таким суб`єктом владних повноважень докази, за загальним правилом, повинні відповідати критерію «поза розумним сумнівом».
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 29.09.2023 у справі №200/2859/19-а.
При вирішенні спору цього спору, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 18.10.2023 у справі №1.380.2019.004162.
У справі Кобець проти України Європейський суд з прав людини, керуючись критерієм доведення поза розумним сумнівом (рішення у справі Авшар проти Туреччини), вказав, що таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення (рішення від 14.02.2008 у справі Кобець проти України).
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.06.2023 у справі №826/5397/18.
В своїй сукупності вказані нормативні положення свідчать, що саме відповідач повинен довести існування юридичного складу обставин, за наявності яких він може, а тому правомірно прийняв спірне рішення.
Всупереч зазначеному контролюючий орган в цій справі не довів правомірність спірних податкових повідомлень-рішень в оскаржуваній частині.
Частиною 1 статті 6 КАС України передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 30 280,00 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №1026 від 23.09.2025 на суму 10 701,68 грн .
За результатами розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача судовий збір у сумі 10 701,68 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 КАС України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 26 грудня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков