Справа № 320/6733/25
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року № 320/6733/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Колеснікової І.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134288 від 19.11.2024, прийняту Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправним та скасувати рішення № 1 від 19.11.2024, прийняте Головним управлінням ДПС у м. Києві відносно фізичної особи-підприємця - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність обставин вчинення ним порушення вимог податкового законодавства, встановлення обставин чого стало підставою притягнення його до відповідальності шляхом прийняття оскаржуваних рішень.

Зокрема вказує на порушення строків притягнення позивача до відповідальності за окремі порушення податкового законодавства та відсутність у дійсності обставин, які відповідачем визнано встановленими у акті податкової перевірки платника податку.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, у наданому суду відзиві, наголошує, що оскаржувані рішення прийняті ним відповідно до вимог чинного законодавства, посилаючись на обставини, викладені у наданому відзиві, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 18.06.2025 судом вирішено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд встановив таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у м. Києві на підставі наказу від 19.08.2024 №5568-п, було проведено документальну планову виїзну перевірку фінансово-господарської діяльності платника податків - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , з питань дотримання платником податків вимог податкового та валютного законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 3 0.12.2023 відповідно до затвердженого плану перевірки, наведеного у додатку до акта.

В наслідок зазначеного відповідачем складено акт про результати документальної планової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , щодо своєчасності, достовірності, повноти, нарахування та сплати податків та зборів, дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування а період з 01.01.2018 по 31.12.2023 № 107906/Ж5/26-15-24-02-01/ від 26.09.2024.

Відповідно до висновків акта перевірки, документальною плановою виїзною перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п. 177.2, п. 177.4, п. 177.10 ст.177 Податкового кодексу України (далі ПК України) - занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності в розмірі 6 289 638,16 грн.

- п. 16-1 підрозділу 10 Розділу XX ПК України - не нараховано та не перераховано до бюджету військового збору з чистого оподатковуваного доходу в розмірі 524 136,49 грн.

- п. 9.6 п. 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення», п.п. 49.18. ст. 49 ПК України - несвоєчасно подана податкова декларація платника єдиного податку за травень 2022 року.

- п.п. 292.1.1 п. 292.1 ст. 292 ПК України - не нараховано та не перераховано до бюджету єдиного податку в розмірі 1 592 137, 98грн.

- п. 9.7 п.9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України - несвоєчасно сплачено єдиного податку за травень 2022 року у сумі 40 596,03 грн. (термін сплати 30.06.2022, сплачено 04.07.2022).

- п.1 ч.2 ст. 6, п.2 ч.1 ст.7, ч.8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» - єдиний внесок з доходу від господарської діяльності не нарахований і не перерахований у розмірі 458 313,50 грн.

- п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст. 188, п.198.1 ст.198, п.200.1, п.200.2, п.200.4 ст.200 ПК України - занижено податкові зобов`язання з ПДВ, що підлягають сплаті до бюджету на суму 1 570 246,00 грн.

Завищено від`ємне значення ПДВ за вересень 2018 - 33 534,00 грв., жовтень 2018 - 33534,00 грн., листопад 2018 - 33 534,00 грн., грудень 2018 - 367 620,00 грн., січень 2019 - 367620,00 грн., лютий 2019 - 367 620,00 грн., березень 2019 - 367 620,00 грн., квітень 2019 - 367620,00 грн., травень 2019 - 367 620,00 грн., червень 2019 - 367 620,00 грн., липень 2019 - 367620,00 грн., серпень 2019 - 367 620,00 грн., вересень 2019 - 367 620,00 грн., жовтень 2019 - 367620,00 грн., листопад 2019 - 367 620,00 грн., грудень 2019 - 367 620,00 грн., січень 2020 - 367620,00 грн., лютий 2020 - 367 620,00 грн., березень 2020 -367 620,00 грн., квітень 2020 - 367620,00 грн., травень 2020 - 367 620,00 грн., червень 2020 -367 620,00 грн., липень 2020 - 367620,00 грн., серпень 2020 - 367 620,00 грн., вересень 2020 - 367 620,00 грн., жовтень 2020 - 367620,00 грн., листопад 2020 - 367 620,00 грн., грудень 2020 - 616 598,00 грн., січень 2021 - 616598,00 грн., лютий 2021 - 616 598,00 грн., березень 2021- 616 598,00 грн., квітень 2021 - 616598,00 грн., травень 2021 - 616598,00 грн., червень 2021 - 616 598,00 грн., липень 2021 - 616598,00 грн., серпень 2021 - 616 598,00 грн., вересень 2021- 514 625,00 грн., жовтень 2021, 514625,00 грн., листопад 2021 - 493 789,00 грн., грудень 2021 - 202 790,00 грн., січень 2022 - 42085,00 грн.

- п.120.1 ст.120 ПК України - несвоєчасне подання податкових декларацій з податку на додану вартість: лютий 2022 (подана 28.09.2023 по строку 21.03.2022), березень 2022 (подана 29.09.2023 по строку 20.04.2022).

- п.201.10 ст.201 ПК України з урахуванням порушень п. 187.1 ст.187, п. 188.1 ст.188 ПК України - не виписано та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних за січень-грудень 2018 на обсяг постачання - 12 749 114 грн., ПДВ 1 653 255,00 грн., за січень - грудень 2020 на обсяг постачання 1 244 891, 00грн., ПДВ 248 978, 00 грн, за січень - грудень 2021 на обсяг постачання 1 816 308, 00 грн, ПДВ 363 262, 00 грн, за січень-грудень 2022 на обсяг постачання 403 774, 00 грн., ПДВ 80 755, 00 грн.

- п.1 ст.3 розділу II Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» - реалізація товарів без застосування РРО/КРРО/ПРРО у загальній сумі 55 800 980, 39грн.

- п. 49.21 ст. 49 ст.222 ПК України - маючи діючі ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами за адресами торгових об`єктів: м. Київ, вул. Новопольова, 89/16, м. Київ, вул. Костянтинівська, 22/17, м. Київ, вул. Осіння 33А, не подані декларації з акцизного податку за червень, липень, серпень, вересень, жовтень 2021 року до ГУ ДПС у Святошинському р-ні ГУ ДПС у м. Києві, за квітень, травень, червень, липень 2022 року до ГУ ДПС у Солом`янському р-ні ГУ ДПС у м. Києві та за квітень, травень, червень, липень 2022 року до ДПІ у Подільському р-ні ГУ ДПС у м. Києві.

- п.223.2 ст.223 ПК України - несвоєчасно подані декларації з акцизного податку.

- п.п. 213.1.9 п. 213.1 ст. 213, п.п. 214.1.4 п. 214.1 ст. 214 ПК України - не нараховано податкові зобов`язання з акцизного податку в розмірі 112 874, 80 грн. за квітень 2022 року.

- п.57.1 ст.57 ПК України - несвоєчасно сплачено акцизного податку в сумі 11 998, 13 грн за 2020-2021 роки.

- ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - встановлено реалізацію алкогольних напоїв без придбання ліцензій на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

- п.44.1, п.44.3 ст.44 ПК України - надання не у повному обсязі на перевірку первинних документів про фінансово - господарську діяльність, отримані доходи, видатки платника податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів за період з 01.01.2018 по 31.12.2023.

За наслідками здійсненої перевірки відповідачем 19.11.2024 прийнято:

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 застосовано штраф у розмірі 1 173 125,00 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 - застосовано штраф у розмірі 13 008 841, 03 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 - встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевіряється у розмірі 7 644 021, 70 грн, з яких основний платіж 6 289 638, 16 грн, штрафна санкція -1 354 383, 54 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 - встановлено заниження податкових зобов`язань з акцизного збору на загальну суму 141 093, 50 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 - встановлено заниження податкових зобов`язань військового збору в результаті декларування на загальну суму 637 001, 78 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 - встановлено правопорушення реалізацію алкогольних напоїв без придбання ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 нараховано зобов`язань зі сплати єдиного податку з фізичних осіб - 1 988 663,18 грн;

- податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму штрафу 1 962 807, 50 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 1 від 19.11.2024 (всього донараховано єдиного внеску 669 848, 12грн. в тому числі основний платіж 458 313, 50 грн та штрафна санкція 211 534, 62 гривень);

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134288 від 19.11.2024.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з такого.

Щодо податкового повідомлення-рішення №1 від 19.11.2024.

Цим рішенням встановлено порушення позивачем граничного строку для реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: період січень-грудень 2018, січень-грудень 2020, січень-грудень 2021, січень-грудень 2022 на загальну суму штрафу 1 173 125, 00 грн, а саме: за січень-грудень 2018 на обсяг постачання - 12 749 114 грн, ПДВ 1653255,00 грн, за січень-грудень 2020 на обсяг постачання - 1244891,00 грн, ПДВ 248978,00 грн, за січень- грудень 2021 на обсяг постачання - 1816308, 00 грн, ПДВ 363262,00 грн, за січень-грудень 2022 на обсяг постачання - 403774, 00 грн, ПДВ 80755, 00 грн.

На думку позивача у даному випадку має місце перевищення визначеного абзацом третім п. 102.1 ст. 102 ПК України строку давності для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію або відсутність реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН.

Крім того, на думку позивача, на період дії мораторію запровадженого п. 52-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України, а саме з 01 березня 2020 року по 26 травня 2022 року, платник податків звільнявся від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Між тим, вказані доводи позивача визнаються судом безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 392, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації або уточнюючої декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань, в межах поданих уточнень, за такою податковою декларацією протягом 1095 днів (2555 дня - у разі проведення перевірки відповідно до статей 39 і 39-2, застосування вимог пункту 141.4 статті 141 цього Кодексу) з дня подання уточнюючого розрахунку (декларації).

В той же час, пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України на період 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПК України.

У позовній заяві позивач вказує: «Розрахунок строків давності для застосування штрафних (фінансових) санкцій за 2018 рік:

- з 26 травня 2022 (поновлення перебігу строків давності) по 19 листопада 2024 (дата прийняття рішення про застосування санкцій) - 2 роки 6 місяців - 910 днів;

- з 2018 по 01.03.2020 - в залежності від дати реєстрації податкової накладної однак не менше 1 одного року та 2-х місяців, що становить 425 днів.

Підсумовуючи обидва строки отримуємо 1335 днів, що значно перевищує визначений абзацом третім п. 102.1 ст. 102 ПК України, строк давності для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну реєстрацію або відсутність реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН (не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення) за 2018 рік.».

Проте, ФОП ОСОБА_1 хибно визначає строк з якого відновлено перебіг строків давності та не враховує, що перебіг строку поновлено 01.07.2023.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2.

Тобто, платником податків невірно визначено строк з якого відновлено перебіг строків давності, що призвело до хибного висновку, що контролюючий орган вийшов за межі встановленого строку давності для застосування штрафних санкцій.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

З урахуванням викладеного, в період існування спірних правовідносин ПК України передбачений обов`язок платників податку на додану вартість забезпечити своєчасну реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України встановлено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/ - послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Аналіз наведеної норми ПК України свідчить, що податкове правопорушення за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної є вчиненим із моменту закінчення граничного терміну реєстрації податкової накладної, передбаченої пунктом 201.10 статті 201 ПК України. Строк затримки реєстрації має правове значення для визначення розміру штрафної санкції, а не для його кваліфікації.

У постанові Верховного Суду від 12.03.2024 у справі № 160/13661/23 зазначено що, оскільки податкове правопорушення щодо несвоєчасної реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних є триваючим порушенням, початком якого є наступний день за останнім (граничним) днем реєстрації податкової накладної, а припиняється таке порушення в день фактичної реєстрації податкової накладної в ЄРПН, то у випадку коли податкова накладна/розрахунок коригування складена(ий) в період дії мораторію, а зареєстрована(ий) в ЄРПН після скасування дії мораторію (тобто після 26 травня 2022 року), відповідальність за порушення строків реєстрації податкових накладних застосовується за період у якому підстави для звільнення від відповідальності перестали існувати.

Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для визнання протиправним та скасування оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №1 від 19.11.2024, яким вірно встановлена відповідальність позивача за порушення строків реєстрації податкових накладних в ЄРПН. А тому в цій частині заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо питання правомірності податкового повідомлення-рішення №1 від 19.11.2024 суд зазначає таке.

Вказаним рішенням встановлено порушення щодо реалізації позивачем товарів без застосування РРО/КРРО/ПРРО (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці порушення: 2018-2023).

Так, відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень Податкового кодексу України.

Пунктом 44.2 статті 44 ПК України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Методологічні засади формування в бухгалтерському обліку інформації про доходи підприємства та її розкриття у фінансовій звітності визначає Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затверджене наказом Міністерства фінансів України від 29 листопада 1999 року № 290.

Відповідно до пункту 7 зазначеного Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи.

При цьому дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) - загальний дохід (виручка) від реалізації продукції, товарів, робіт або послуг без вирахування наданих знижок, повернення раніше проданих товарів та непрямих податків і зборів (податку на додану вартість, акцизного збору тощо), чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) визначається шляхом вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів, робіт, послуг наданих знижок, вартості повернутих раніше проданих товарів, доходів, що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частина 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» закріплює, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України, як: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На сторінках 12-15 Акта перевірки відповідачем встановлено таке: «В ході перевірки використовувалися відомості, надані центральною базою даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів платнику податків податковими агентами, інформація з банківських виписок щодо надходження коштів на банківські рахунки, а також звітів РРО, чеків РРО, поданих до податкового органу в електронному вигляді.

За результатами перевірки правильності відображення в деклараціях про майновий стан та доходи загального оподатковуваного доходу від здійснення діяльності встановлено заниження платником податків отриманого доходу в сумі 7683559,78 грн. в т.ч.: за 2018 - 4218586,15 грн., за 2020 - 1244891,34 грн., за 2021 - 1816308,33 грн., за 2022 - 403773,96 грн.

Розходження виникло за рахунок не відображення платником податків в складі отриманого доходу за 2018 - 4218586,15 грн., за 2020 - 1244891,34 грн., за 2021 - 1816308,33 грн., за 2022 - 403 773, 96 грн., а саме надходження коштів на банківський рахунок як розрахунків з еквайрингу, що не проведено по РРО/ПРРО.

За результатами перевірки сума валового доходу склала за 2018 - 29173735,22 грн., за 2019 - 6095192,00 грн., за 2020 - 41688599,45 грн., за 2021 - 94817347,07 грн., за 2022 - 27813418,22 грн., за 2023 - 27549935,31 грн. та сформована по надходженню коштів у безготівковій формі, відповідно до банківських виписок як оплата за товари/послуги, розрахунки з еквайрингу та в готівковій формі з проведенням операцій через реєстратори розрахункових операцій.

Таким чином, в порушення п. 177.2 ст. 177 ПК України платником податків встановлено нібито заниження оподатковуваного доходу суму 7683559,78 грн. в т.ч.. за 2018 - 4218586, 15 грн., за 2020 -1244891,34 грн., за 2021-1816308,33 грн., за 2022 - 403773,96 грн.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності, відображених в податкових деклараціях, встановлено, що до складу витрат платником податків ОСОБА_1 включено:

- витрати на оплату придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції 2018 - 16522705,80 грн., 2019 - 4092346,57 грн., 2020 - 36958997,54 грн., 2021 - 70514865,57 грн., 2022 - 24162577,48 грн., 2023 - 21593182,46 грн.;

- витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату 2018р. - 710062, 48грн., 2019 - 402031, 31 грн., 2020 - 1893745, 94 грн., 2021 - 4301435, 64 грн., 2022 - 814153, 63 грн., 2023 - 1361565, 10 грн.;

- та інші витрати -2018 р. - 7553578, 17 грн., 2019 - 1549574, 12грн., 2020 - 1526536, 63 грн., 2021 - 17976356, 23 грн., 2022 - 2349401, 07 грн., 2023 - 4464610, 26 грн.

Перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, відображених у податкових деклараціях про майновий стан і доходи за 2018 - 2023 роки, враховуючи почекову інформацію реєстраторів розрахункових операцій в розрізі номенклатури та ціни товару за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, банківські виписки, податкові накладні, квитанції АТ КБ «Приватбанку» про сплату готівковими коштами за товари/послуги встановлено їх завищення на загальну суму - 27258874,45 грн. в т. ч. за 2018 - 6949306,17 грн., за 2019 - 5641920,69 грн., за 2020 - 1029179,11 грн., за 2021 - 754643,44 грн., за 2022 - 7743180,18 грн., за 2023 - 5140644,86 грн.

В порушення п. 177.4 ст. 177 ПК України платником податків віднесено до складу витрат за період господарської діяльності:

2018 - інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг на суму 6949306,17грн., які не підтверджено документально. Для перевірки платником податків надано документи та структуру інших витрат пов`язаних з одержанням доходу відповідно до якої інші витрати за 2018 склали 604272,00 грн. Відповідно до додатку №2 Декларації про майновий стан та доходи за 2018 інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг задекларовано в сумі 7553578,17 грн. Таким чином, документально не підтверджені витрати в розмірі 6949306,17 грн.

2019 - не підтверджено документально витрати, пов`язані з господарською діяльністю на загальну суму 5641920,69 грн. Платником податків не надано платіжні документи на понесення зазначених витрат.

2020 - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не було реалізовано, та не отримано від їх реалізації дохід на суму 1029179,11 грн. Платником податків задекларовано за 2020 рік суму чистого доходу від здійснення діяльності від роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами з від`ємним значенням 1029179,11 грн.

2021 - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не було реалізовано, та не отримано від їх реалізації дохід на суму 754643,44 грн. Платником податків задекларовано за 2021 рік суму чистого доходу від здійснення роздрібної торгівлі фармацевтичними товарами з від`ємним значенням - 220771,25 грн., від роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами в сумі 533872,19 грн.

2022 - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не було реалізовано, та не отримано від Ух реалізації дохід на суму 7743180, 18 грн.

Платником податків надано Книгу обліку доходів та витрат, в якій щоденно здійснені записи про операції, що відбулися у звітному періоді. В графі 6 «витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані/використані у виробництві продукції, товарів (наданні робіт, послуг)» зазначені суми витрат, які більші за суми отриманого доходу (гр.4) на 7743180,18 грн.

Платником податків задекларовано за 2022 рік суму чистого доходу від роздрібної торгівлі продуктами харчування, напоями, тютюновими виробами з від`ємним значенням - 127049,93 грн.

2023 - вартість витрат, не пов`язаних з отриманням доходу, а саме: оплата оренди приміщень за період перебування на спрощеній системі оподаткування на суму 278912,49 грн.

Вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, які не було реалізовано, та не отримано від їх реалізації дохід на суму 4861732,37 грн.

Платником податків надано Книгу обліку доходів та витрат, в якій щоденно здійснені записи про операції, що відбулися у звітному періоді. В графі 6 «витрати на придбання товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані/використані у виробництві продукції, товарів (наданні робіт, послуг)» зазначено суми витрат, більші за суми отриманого доходу (гр.4) на 4861732,37 грн.».

Як вбачається з матеріалів справи, основні висновки акта перевірки базуються на відомостях центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України про суми виплачених доходів платнику податків податковими агентами, інформація з банківських виписок щодо надходження коштів на банківські рахунки, а також звітів РРО, чеків РРО, поданих до податкового органу в електронному вигляді.

Однак, долученими до матеріалів справи доказами, а саме відомостями бухгалтерського обліку та відомостями з електронного кабінету, реєстрами фіскальних чеків, банківськими виписками зазначена вище інформація, відображена в акті перевірки позивача, щодо сум операцій позивача не підтверджується.

Більше того, на підтвердження відповідності задекларованого рівня «Доходу» та нележаного оформлення «Витрат» позивачем було долучено до матеріалів справи періодичні звіти, податкову звітність, КОРО, договори про надання послуг з актами та видатковими касовими ордерами, копії договорів, актів наданих послуг та видаткових касових ордерів.

На підставі наведеного судом встановлена відсутність різниць задекларованих платником податків показників торгівельної виручки та сплачених у зв`язку з цим податків.

Окремо суд у контексті наведеного звертає увагу на те, що у редакції Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», чинній протягом 2018 року, відповідно до п. 1 ст. 17 Закону було передбачено такі розміри штрафних санкцій:

У разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- вчинене вперше -1 гривня;

- за кожне наступне вчинене порушення -100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг);

Однак, відповідач протиправно розрахував штрафні санкції всупереч чинній на 2018 рік нормі п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», тим самим неправомірно визначив розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з позивача, розрахувавши: перше порушення зі штрафом 100%, друге - 150%, оскільки такі розміри штрафних санкції не були передбачені спеціальним законом.

Згідно п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (в редакції станом на 01.01.2017 та по 31.07.2020) за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

У разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня;

- нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- вчинене вперше - 1 гривня;

- за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Пунктом 11 Закону № 128-ІХ від 20.09.2019 п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» викладено у такій редакції:

За порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

У разі встановлення в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня;

- невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пунктом 16 цього ж Закону № 128-ІХ від 20.09.2019 Прикінцеві положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» доповнено п. 11, згідно якого, тимчасово, до 01 жовтня 2020 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах:

- 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 128-ІХ від 20.09.2019 було передбачено, що цей Закон набирає чинності через шість місяців з дня його опублікування, крім:

- підпунктів 6, 7 та абзацу двадцять другого підпункту 11 пункту 2, абзацу другого підпункту 5 пункту 3 (у частині зміни назв контролюючого органу та центральних органів виконавчої влади), абзаців тринадцятого - шістнадцятого пункту 5 (у частині зміни назви центрального органу виконавчої влади), пункту 7 (у частині зміни назви центрального органу виконавчої влади), пункту 9 (у частині зміни назв центральних органів виконавчої влади), пунктів 11-13 (у частині зміни назви контролюючого органу), абзаців одинадцятого та дванадцятого пункту 15 та пункту 16 (у частині зміни назв контролюючого органу та центрального органу виконавчої влади) підрозділу 1 розділу І цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону;

- пункту 10 (щодо доповнення розділом IV-1) та абзаців другого - десятого пункту 15 (щодо викладення в новій редакції статті 25) підрозділу 1 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 1 жовтня 2020 року.

Закон № 128-ІХ від 20.09.2019 опубліковано в офіційному виданні 19.10.2019.

Водночас, Законом № 533-ІХ від 17.03.2020, який набрав чинності 18.03.2020, до п. 1 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 128-ІХ від 20.09.2019 року внесено зміни та визначено, що цей Закон набирає чинності з 01 серпня 2020 року, крім: підпунктів 6, 7 та абзацу двадцять другого підпункту 11 пункту 2, абзацу другого підпункту 5 пункту 3 (у частині зміни назв контролюючого органу та центральних органів виконавчої влади), абзаців тринадцятого - шістнадцятого пункту 5 (у частині зміни назви центрального органу виконавчої влади), пункту 7 (у частині зміни назви центрального органу виконавчої влади), пункту 9 (у частині зміни назв центральних органів виконавчої влади), пунктів 11-13 (у частині зміни назви контролюючого органу), абзаців одинадцятого та дванадцятого пункту 15 та пункту 16 (у частині зміни назв контролюючого органу та центрального органу виконавчої влади) підрозділу 1 розділу І цього Закону, які набирають чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону; пункту 10 (щодо доповнення розділом IV-1) та абзаців другого - десятого пункту 15 (щодо викладення в новій редакції статті 25) підрозділу 1 розділу І цього Закону, які набирають чинності з 01 січня 2021 року.

Також, в абзаці п`ятому пункту 16 розділу І Закону № 128-ІХ слова і цифри до 1 жовтня 2020 року замінено словами і цифрами до 1 січня 2021 року.

Таким чином, 01.08.2020 набрав чинності п. 1 ст. 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», згідно якого, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

У разі встановлення в ході перевірки факту:

- проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг);

- непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи;

- невідповідності на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті реєстратора розрахункових операцій, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня;

- невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

При цьому, 01.08.2020 набрали чинності вимоги п. 11 Прикінцевих положень Закону № 265/95-ВР, згідно яких, тимчасово, до 1 січня 2021 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах:

- 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Законом № 1017-ІХ від 01.12.2020, який набрав чинності 10.12.2020, в абзаці першому пункту 11 розділу II Прикінцеві положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» слова і цифри до 1 січня 2021 року замінено словами і цифрами до 1 січня 2022 року.

Законом № 2118-ІХ від 03.03.2022, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022, в редакції Закону № 3219-ІХ від 30.06.2023, було внесено чергові зміни до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме до розділу II Прикінцеві положення додано пункт 12, яким було визначено, що «Суб`єкти господарювання звільняються від відповідальності за порушення вимог цього Закону, вчинені ними у період з 1 січня 2022 року до 1 жовтня 2023 року, крім відповідальності за порушення порядку здійснення розрахункових операцій при продажу підакцизних товарів, здійснення діяльності з купівлі/продажу іноземної валюти, діяльності у сфері організації та проведення азартних ігор.».

На підставі наведеного судом встановлено, що відповідач, враховуючи чинні норми законів за відповідний проміжок часу, протиправно застосував штрафну санкцію у розмірі 150 %. за періоди 2018, 2020 та 2021 років, оскільки у вказаний період такого розміру штрафу законодавчо визначено не було.

Таким чином, враховуючи встановлені вище обставини, суд доходить висновку про те, що податкове повідомлення-рішення № 1 від 19.11.2024, за відсутності різниць задекларованих показників торгівельної виручки та сплачених податків та здійснених помилкових розрахунків штрафних санкцій, підлягає скасуванню як протиправне.

Щодо податкового повідомлення-рішення № 1 від 19.11.2024, яким встановлено заниження податкових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевіряється у розмірі 7 644 021, 70 грн, суд зазначає, що зазначене рішення є похідним від помилково встановленого розміру доходу та, відповідно, не врахованих витрат позивача, обставини чого були досліджені судом вище.

Більше того, на підставі неправильно визначеного контролюючим органом доходу від реалізації позивачем товарів у період, що перевіряється, як наслідок є хибними висновки відповідача щодо заниження позивачем сплати податків, зокрема ПДВ, єдиного податку, акцизного податку, ЄСВ та військово збору, що ґрунтуються на неповному дослідженню періодичної звітності, даних бухгалтерського обліку, первинної документації, що підтверджує належність задекларованих витрат.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що у відповідача були відсутні правові підстави, для прийняття податкових повідомлень-рішень від 19.11.2024 № 1, №1, №1, № 1, рішення № 1 від 19.11.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134288, які прийняті відповідачем на підставі помилкового встановлених обставин про заниження позивачем доходу, оцінку чому було надано вище.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 щодо заниження позивачем єдиного податку з фізичних осіб за період суд звертає увагу на те, що відповідачем не було враховано ті обставини, що реалізація товару відбулася до квітня 2022 року, під час перебування позивача на загальній системі оподаткування, а кошти від такої реалізації зайшли після квітня 2022 року, під час перебування позивача вже на спрощеній системі. Така реалізація підтверджується аналізом поданих позивачем декларацій з ПДВ.

При цьому, пп. 6 п. 292.11 ст. 292 глави 1 розділу XIV ПК України визначено, що до складу доходу платника єдиного податку не включаються суми коштів, що надійшли як оплата товарів (робіт, послуг), реалізованих у період сплати інших податків і зборів, встановлених ПК України, вартість яких була включена до доходу юридичної особи при обчисленні податку на прибуток підприємств або загального оподатковуваного доходу фізичної особи - підприємця.

Отже, у разі, якщо суб`єктом господарювання у період перебування на загальній системі оподаткування було включено вартість реалізованих товарів (робіт, послуг) до складу доходу при обчисленні податку на прибуток підприємств або загального оподатковуваного доходу, то суми коштів за такі товари (роботи, послуги), які надійдуть на рахунок платника єдиного податку третьої групи у період його перебування на спрощеній системі з особливостями оподаткування, встановленими пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, не включаються до складу його доходу.

Відповідно, враховуючи наведене правове регулювання, податкове повідомлення-рішення від 19.11.2024 № 1 безпідставно визначає додаткові податкові зобов`язання позивача, а тому підлягає скасуванню у зв`язку з його протиправністю.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.11.2024 №1 суд зазначає таке.

Цим рішенням встановлено правопорушення позивача - заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) період фінансово-господарської діяльності платника податків грудень 2018, вересень 2021, листопад 2021, грудень 2021, січень 2022, лютий 2022, березень 2022 на загальну суму 1 962 807, 50 грн.

При цьому, у акті перевірки (п. 2.6) встановлено інші суми заниження платником податків зобов`язань з податку на додану вартість, а саме: заниження на основну суму у розмірі 1 536 712 ,00 грн. Відповідно, на таку суму підлягає і розрахуванню інша сума штрафних санкцій.

За час розгляду справи відповідачем не надано суду обґрунтування походження основної суми заниження з податку на додану вартість, яка зазначена у податковому повідомлені-рішенні від 19.11.2024 №1.

Таким чином, у зв`язку із безпідставністю, про що свідчить невідповідність визначеної в оскаржуваному рішенні суми зобов`язання позивача тій, що вказана у акті перевірки, останнє підлягає скасуванню як протиправне.

Відповідно до статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваних рішень на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 33 308, 00 грн (пропорційно частині задоволених позивних вимог) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 263 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 33/19; код ЄДРПОУ ВП 44116011) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві від 19.11.2024 №1, №1, №1, №1, №1, №1, №1.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) № Ф-134288 від 19.11.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м. Києві № 1 від 19.11.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати у розмірі 33 308, 00 грн (тридцять три тисячі триста вісім гривень).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Колеснікова І.С.