Справа № 380/24886/25
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

24 грудня 2025 рокусправа № 380/24886/25
Суддя Львівського окружного адміністративного суду Москаль Р.М. перевірив матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Личаківського районного суду м. Львова, треті особи слідчі судді Білоус Ю.Б., Мармаш В.Я., Жовнір Г.Б., Грицко Р.Р., про визнання протиправними бездіяльності та дій, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

22.12.2025 на розгляд Львівського окружного адміністративного суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) від 21.12.2025 до Держави Україна в особі Личаківського районного суду м. Львова, треті особи слідчі судді Білоус Ю.Б., Мармаш В.Я., Жовнір Г.Б., Грицко Р.Р. (справа №463/12013/25, провадження № 1-кс/463/11304/25) про визнання протиправними бездіяльності та дій, відшкодування моральної шкоди.

Позивачка просить адміністративний суд:

1. визнати протиправною умисну бездіяльність та процесуальні дії Личаківського районного суду м. Львова та суддів (Білоуса, Мармаша, Жовніра, Грицко);

2. Усунути суддів - третіх осіб від подальшого розгляду справ ОСОБА_1 ;

3. Забезпечити ефективний розгляд справи про поновлення на роботі;

4. Стягнути матеріальну і моральну шкоду у сумі 500000 грн.

ОСОБА_1 наводить такі обставини на обґрунтування свого звернення до адміністративного суду: 1. Системне ігнорування заяв про відвід слідчого судді Білоуса Ю.Б., попри наявність конфлікту інтересів з ДБР, ОГП та ВРП; 2. Формальні відмови у відводах іншими суддями того ж суду (Мармаш В.Я., Жовнір Г.Б., Грицко Р.Р.); 3. Не розгляд справи про поновлення на роботі лікаря (справа №463/7182/25); 4. Непроведення досудового розслідування ДБР, ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області щодо підслідних суду, що створює конфлікт інтересів та сприяє процесуальній тяганині.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви в тому числі з`ясовує, чи:

- належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;

- немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою зазначено статті визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 та доданих документів, а також відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень суд, що ОСОБА_1 є:

1. позивачкою у цивільній справі №463/7182/25, оскаржує наказ про оголошення їй догани як лікарю-статистику та інші рішення та дії в порядку ЦПК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129634121);

2. скаржником в порядку кримінально-процесуального законодавства, оскаржує постанову старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові Скреклі В.В. від 24.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0003362 від 12.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132577451, справа №463/12013/25), в межах якого заявляла відвід головуючому судді (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132746973, провадження №1-кс/463/11304/25).

Відповідно до приписів статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вичерпний перелік публічно-правових справ, на які не поширюється юрисдикція адміністративних судів, визначено в частині другій статті 19 КАС України, а саме справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті. При цьому КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Вирішуючи питання про юрисдикцію цього спору, суд керується такими мотивами:

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 6 лютого 2019 року у справі №705/748/17 (провадження №11-1195апп18) сформована позиція, згідно з якою вимоги про зобов`язання суду вчинити процесуальні дії судовому розгляду не підлягають. Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що суди першої та другої інстанції у цій справі правомірно відмовили у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки спір у цій справі не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки спірні правовідносини не стосуються здійснення суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій. Дії суду (судді), вчинені при виконанні ним своїх обов`язків щодо здійснення правосуддя є процесуальними, а не управлінськими і оскаржуються в порядку, визначеному процесуальними законами.

У постанові від 12 грудня 2018 року у справі №804/285/16 (провадження №11-669апп18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що позовна вимога про визнання незаконними дій/бездіяльності посадових осіб суду не може розглядатися за правилами будь-якого судочинства. У цій справі фізична особа звернулася до суду з позовом, в якому, зокрема, просила визнати дії/бездіяльність посадових осіб Печерського районного суду Києва незаконними, оскільки розгляд її справи безпідставно відкладався і тривав поза межами розумного строку. Велика Палата Верховного Суду сформувала такі висновки: згідно з приписами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ЦПК України, дотримання вимог процесуального закону є обов`язками суду під час здійснення правосуддя у конкретній справі; закони України не передбачають можливості розгляду в суді позовних вимог про визнання незаконними дій/бездіяльності іншого суду, оскільки такі дії/бездіяльність пов`язані з розглядом судової справи навіть після його завершення; вирішення в суді спору за такою позовною вимогою буде втручанням у здійснення правосуддя іншим судом; вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені в ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені; усі процесуальні порушення, що їх допустили суди після отримання позовної заяви та визначення складу суду для її розгляду, можуть бути усунуті лише у межах відповідної судової справи, в якій такі порушення були допущені; оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що положення частини першої статті 2, пункту 2 частини першої статті 4, статей 5, 19 КАС України слід розуміти так, що в порядку адміністративного судочинства можуть оскаржуватися тільки ті правові акти, дії чи бездіяльність, які прийнято/вчинено/допущено у правовідносинах, у яких відповідач реалізує свої владні (управлінські) функції/повноваження. Неможливість оскарження в порядку адміністративного судочинства дій та бездіяльності відповідача, який у спірних правовідносинах не здійснює владних управлінських функцій є усталеною - відповідної позиції дотримувалася Велика Палата Верховного Суду у постановах від 08 травня 2018 року в справі №521/18287/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі №757/43355/16-ц, від 13 березня 2019 року в справі №462/32/17, від 20 березня 2019 року в справі №295/7631/17, від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18, від 02 жовтня 2019 року в справі №815/110/16, від 16 жовтня 2019 року в справі №1340/4052/18, від 27 листопада 2019 року в справі №1540/4005/18, від 26 лютого 2020 року в справі №280/1334/19, а також Верховний Суд у постановах від 01 серпня 2018 року в справі №813/2579/17, від 18 січня 2019 року в справі №826/1198/17, від 31 липня 2019 року в справі №636/5534/15, від 05 березня 2021 року в справі №640/19503/19, від 21 липня 2022 року в справі №580/5292/21, від 28 грудня 2022 року в справі №640/30494/21, від 26 січня 2023 року в справі №420/9956/22, від 08 травня 2023 року в справі №580/2605/22, від 26 липня 2023 року в справі № 580/1016/23, від 13 червня 2024 року в справі № 280/8200/23 та інших.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_2 зрозуміло, що позивачка бажає оскаржити в порядку адміністративного судочинства:

- процесуальні дії/рішення Личаківського районного суду м. Львова та його суддів в процесі розгляду цивільної справи №463/7182/25 за її позовом;

- процесуальні дії/рішення Личаківського районного суду м. Львова та його слідчих суддів (в т.ч. щодо відводу головуючого судді) в процесі розгляду її скарг в порядку КПК України (в т.ч. на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, справа №463/12013/25, провадження №1-кс/463/11304/25).

Оскільки позивачка оскаржує процесуальні дії/рішення/бездіяльність суду/суддів, вчинені в порядку ЦПК України та КПК України при виконанні обов`язків щодо здійснення правосуддя, то такі оскаржені рішення/дії/бездіяльність є процесуальними, а не управлінськими, та можуть оскаржуватися лише в порядку, визначеному відповідними процесуальними законами (ЦПК України, КПК України). Питання усунення конкретного судді від розгляду конкретної справи вирішується шляхом подання заяви про відвід в порядку, визначеному відповідним процесуальним законодавством, а не шляхом подання адміністративного позову. З огляду на викладені мотиви суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо процесуальної бездіяльності/дій Личаківського районного суду м.Львова та його суддів при розгляді позовів/скарг позивачки, усунення суддів від розгляду її справ, забезпечення ефективного розгляду справ за її участі тощо не належить вирішувати в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Згідно з частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. При цьому, відповідно до частини другої статті 2 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за сукупності таких умов: - вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; - такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Оскільки суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до держави в особі Личаківського районного суду м. Львова щодо процесуальних рішень та дій суддів при розгляді її цивільного позову та скарг в порядку КПК України не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, то похідні позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої процесуальною тяганиною, також не можуть бути розглянуті в порядку адміністративного судочинства, оскільки не об`єднані з вимогою вирішити публічно-правовий спір, що належить до юрисдикції адміністративного суду. Водночас позивачці слід роз`яснити, що такі позовні вимоги про відшкодування шкоди можуть бути заявлені нею в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 19, 170, 241, 243, 248, 256, 294 КАС України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою заява ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Личаківського районного суду м. Львова, треті особи слідчі судді Білоус Ю.Б., Мармаш В.Я., Жовнір Г.Б., Грицко Р.Р., про визнання протиправною умисної бездіяльності та процесуальних дії Личаківського районного суду м. Львова та суддів (Білоуса, Мармаша, Жовніра, Грицко), усунення суддів - третіх осіб від подальшого розгляду справ Неїлик Г.М., забезпечення ефективного розгляду справи про поновлення на роботі, стягнення матеріальної і моральної шкоди у сумі 500000 гривень.

Роз`яснити позивачці:

- право оскарження рішень та дій суду в порядку, визначеному відповідним процесуальним законодавством (ЦПК України, КПК України);

- право на звернення до суду з позовними вимогами про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства;

- повторне звернення тієї ж особи до адміністративного суду з таким самим адміністративним позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги у п`ятнадцятиденний строк з дати складання ухвали.

СуддяМоскаль Ростислав Миколайович