Справа № 400/13548/25
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

24 грудня 2025 р. № 400/13548/25

м. Миколаїв

Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Малих О.В., ознайомившись з матеріалами

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
доМіністерства культури України, вул. Франка Івана, 19, м. Київ, 01054,
треті особи1. Миколаївська обласна військова адміністрація, вул. Адміральська, 22, м. Миколаїв, 54005, 2. Прибузька сільська рада, вул. Акмечетська, 50, с. Прибужжя, Вознесенський район, Миколаївська область, 56445, 3. Південноукраїнська міська рада, вул. Європейська, 48,м. Південноукраїнськ, Вознесенський район, Миколаївська область, 55002, 4. Арбузинська селищна рада, пл. Центральна, 18, смт. Арбузинка, Первомайський район, Миколаївська область, 55301,
провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства культури України, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства культури України, яка полягає у нездійсненні передбачених законом повноважень щодо забезпечення визначення, встановлення та правового оформлення меж і режимів використання земель історико-культурного призначення під об`єктом культурної спадщини національного значення «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького», занесеним до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (охоронний № 140001-Н), а саме у незамовленні та незабезпеченні розроблення і затвердження:

науково-проєктної документації з визначення меж території пам`ятки та режимів використання земель, з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки;

проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж земель історико- культурного призначення та відповідних обмежень у використанні земель;

технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини;

- зобов`язати Міністерство культури України:

замовити та забезпечити розроблення і затвердження науково-проєктної документації з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки з визначення: меж території пам`ятки культурної спадщини національного значення «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького»; режимів використання земель історико-культурного призначення;

- замовити та забезпечити розроблення проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж земель історико-культурного призначення та обмежень у їх використанні, як невід`ємної складової науково-проєктної документації з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки;

- замовити та забезпечити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини національного значення з урахуванням Карти-схеми розташування пам`ятки, що міститься у Паспорті пам`ятки;

подати до Державного земельного кадастру заяву та необхідні матеріали для внесення відомостей: про межі режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини; про обмеження у використанні земель історико-культурного призначення;

- забезпечити внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі та обмеження у використанні земель історико- культурного призначення, встановлені науково-проєктною та землеустроювальною документацією.

Розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Так, згідно ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З позовної заяви вбачається, що постановою КМУ від 03.09.2020 року № 928 «Про занесення об`єктів культурної спадщини національного значення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України», Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького, датований VII тисячоліття VI тисячоліття до нашої ери, V тисячоліття IV тисячоліття до нашої ери, III тисячоліття II тисячоліття до нашої ери, XII XIII століття, XVI VIII століття, місцезнаходження: Миколаївська область, с. Богданівка Доманівського району, смт Костянтинівка Арбузинського району та м. Южноукраїнськ, вид пам`ятки: пам`ятка ландшафту, історії, археології, охоронний номер: 140001-Н, занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкти культурної спадщини національного значення.

У паспорті пам`ятки «Історичний ландшафт центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» наявні графічні матеріали (карти-схеми розташування пам`ятки «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» меж території пам`ятки) вже містять фіксацію просторових меж об`єкта культурної спадщини. Зазначені на Картах - Схемах розташування пам`ятки «Історичного ландшафту центру Буго-Гардівської паланки Війська Запорозького» межі є узгодженими та такими, що повністю збігаються з текстовим описом місця розташування пам`ятки, наведеним у Паспорті пам`ятки, а саме: в межах Миколаївської області, на ділянці каньйону річки Південний Буг з геологічними утворами русла і обох берегів прирічковими ділянками плакорів, скелями, долинами, балками, прирічковими терасами, островами та порогами, а також із включенням археологічних та історичних об`єктів культурної спадщини в районі с. Богданівка (нині Вознесенський район), смт Костянтинівка (нині селище Костянівка Первомайського району) та м. Південноукраїнськ Вознесенського району від поромної переправи між смт Костянтинівка та с. Богданівка до колишнього гирла річки Сухий Ташлик (лівий берег) та балки Лідина (Зінцева правий берег).

Наявність такого графічного окреслення меж у Паспорті пам`ятки свідчить про визначеність території об`єкта культурної спадщини ще на стадії його обліку та взяття під державну охорону, а отже спростовує будь-які твердження про відсутність вихідних даних для формування земельної ділянки та встановлення обмежень у використанні земель. Саме ці зафіксовані у Паспорті пам`ятки межі підлягають подальшій деталізації, уточненню та юридичному закріпленню шляхом розроблення проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території пам`ятки, науково?проєктної документації та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючих об`єктів культурної спадщини відповідно до вимог чинного законодавства, які на сьогодні відсутні.

Навесні 2010 року Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» не маючи документів дозвільного характеру - позитивного Висновку державної екологічної експертизи самовільно підняв рівень Олександрівського водосховища до підпірного рівня +16,00 м., вказане підтверджується Звітом з оцінки на довкілля в розділі «Опис планової діяльності» АТ «НАЕК «Енергоатом» опублікованому в Єдиному реєстрі впливу на довкілля (Витяг із Звіту ОВД та Відомості з реєстру ОВД додається до позову).

В результаті самовільного підняття підпірного рівня Олександрівського водосховища АТ «НАЕК «Енергоатом» до +16 м. призвело до тяжких наслідків надбання всього українського народу, нерухомого об`єкта культурної спадщини та довкілля.

Позивач стверджує, що, по-перше, проєктна (науково-проєктна) документація щодо визначення меж території пам`ятки та її зон охорони є необхідною для формування самого об`єкта охорони як цілісної території та подальшого формування відповідної земельної ділянки.

По-друге, проект землеустрою є невід`ємною складовою науково-проектної документації якою встановлюються обмеження у використанні земель;

По-третє, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж режимоутворюючого об`єкта культурної спадщини є обов`язковою для реалізації та забезпечення охоронного режиму пам`ятки, оскільки саме вона встановлює режим використання земель, обмеження у їх використанні та забезпечує правову охорону об`єкта у земельно-кадастровій площині.

Таким чином, зазначені види документації мають різне функціональне призначення, але перебувають у нерозривному взаємозв`язку та в сукупності утворюють єдиний комплекс заходів, спрямованих на забезпечення належної охорони пам`ятки культурної спадщини національного значення.

Невчинення відповідачем будь-якого з вказаних заходів унеможливлює ефективну охорону об`єкта культурної спадщини та свідчить про протиправну триваючу бездіяльність, що порушує публічний інтерес.

Нормативно-правове обґрунтування обов`язковості замовлення та розроблення технічної документації із землеустрою.

Разом з цим, як зазначено у самому позові, бездіяльність відповідача є триваючою більше 16 років (з вересня 2009 року по цей час), системною та такою, що прямо суперечить імперативним нормам законодавства, а обраний спосіб судового захисту є єдиним ефективним способом забезпечення охорони пам`ятки культурної спадщини національного значення.

Позивач з даним позовом звернувся 18.12.2025 року, з порушенням строків, встановлених КАС України.

Згідно ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяви про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 160, 161, 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачу у десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, зокрема:

- надати заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом та докази поважності причин його пропуску.

Ухвала окремо не оскаржується.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у порядку ст. 256 КАС України.

Суддя О.В. Малих