Справа № 320/35089/23
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Київ справа №320/35089/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2023 №Ф-44924-2615; та зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, який зазначений у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2023 № Ф-44924-2615.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що позивач з лютого по травень 2019 року перебував у трудових відносинах з ПрАТ «КиївХліб», з червня 2019 року по грудень 2021 з ТОВ «ТД «КиївХліб», а тому збір з ЄСВ за нього сплачував роботодавець. Вказує, що недотримання податковим органом критерію пропорційності. Дії податкового органу по нарахуванню єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 17 547,20 грн. за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року є протиправними.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 зупинено провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №640/13468/22.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 поновлено провадження в адміністративній справі.

Встановивши правові позиції сторін по справі та їх обґрунтування, розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані до матеріалів справи, судом встановлено наступне

03.02.2022 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців здійснено державну реєстрацію позивача в якості ФОП.

Позивач перебував у трудових відносинах у період з лютого по травень 2019 року з ПрАТ «КИЇВХЛІБ» (), з червня 2019 року по грудень 2021 року з ТОВ «ТД «КИЇВХЛІБ» (), що підтверджується трудовою книжкою позивача, довідками з Пенсійного фонду форми ОК-5 та ОК-7, довідкою про трудовий стаж.

За вказаний період за позивача підприємства сплачувалось ЄСВ.

Засобами ІКС контролюючого органу в автоматичному режимі сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 24.07.2023 № Ф-44924-2615 та направлено позивачу.

10.08.3034 ОСОБА_1 отримано спірну вимогу ГУ ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 24.07.2023 № Ф-44924-2615.

Позивачем було складено та направлено на адресу ГУ ДПС у м. Києві запит на отримання публічної інформації та адресовані податковому органу наступні запитання:

1) зазначити конкретно (з розбивкою по періодах) з чого складається сума недоїмки у розмірі 17 547,20 грн., за які періоди виникла тощо;

2) надати детальні розрахунки (помісячно) недоїмки з єдиного соціального внеску до примірника вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-44924-2615 від 24.07.2023 року.;

3) зазначити, при винесенні вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-44924-2615 від 24.07.2023 року чи бралось до уваги ГУ ДПС у м. Києві наявність судової справи №640/13468/22, якою розглядається питання правомірності дій ГУ ДПС у м. Києві щодо нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 969,20 грн. (за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року) протиправними з вимогою до ГУ ДПС у м. Києві ГУ ДПС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 969,20 грн. Якщо ні, прошу привести у відповідність дані інтегрованої картки з урахуванням наявності судової справи № 640/13468/22 на час розгляду справи у суді та відповідно набрання судовим рішенням по цій справі.

ОСОБА_1 було отримано лист ГУ ДПС у м. Києві від 17.08.2023 року № 602/3ПI/26-15-24-01-07-09, відповідно до якого контролюючий орган зазначив, що в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 обліковуються автоматичні щоквартальні нарахування за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року у розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць згідно обраних систем оподаткування., а саме:

- 4 квартал 2018 року по терміну сплати: 21.01.2019 в сумі 2 457,18 грн.;

- 1-4 квартали 2019 року по термінах сплати: 19.04.2019 (2754,18 грн.), 19.07.2019 (2754,18 грн.), 21.10.2019 (2754,18 грн.), 20.01.2020 (2754,18 грн.);

- 1-4 квартали (січень-лютий, червень-листопад) 2020 року по термінах сплати: 21.04.2020 (2078,12 грн.), 20.07.2020 (1039,06 грн.), 19.10.2020 (3178,12 грн.), 19.01.2021 (2200,00 грн.).

Керуючись положеннями ст. 56 Податкового кодексу України та абз.5 ч.4 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов?язкове державне соціальне страхування» позивачем була оскаржена вищезазначена вимога про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску, а також дії податкового органу з приводу нарахування мені єдиного соціального внеску до Державної податкової служби України шляхом подання відповідної скарги.

Однак, рішенням ДПС України від 08.09.2023 року №26466/6/99-00-06-02-01-06 у задоволенні скарги позивачу було відмовлено.

Рішення ДПС України було отримано позивачем 25.09.2023 року.

Не погодившись із вищевказаною сумою заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що призвело до прийняття спірної вимоги про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені в Законі України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до ч.4 ст.8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, а в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

За визначенням наданим у п.2 ч.1 ст.1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У п. 4 ч.1 ст. 4 Закону №2464-VI передбачено, що фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, є платниками єдиного внеску.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Обов`язки, передбачені ч.2 цієї статті, поширюються на платників, зазначених у п. 1, 4, 5, 5-1 та 16 ч.1 ст. 4 цього Закону, тобто й на фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування (ч.3 ст.6 Закону №2464-VI).

У ч.5 ст.8 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок для платників, зазначених у ст.4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної ст.7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З 01.01.2017 набули чинності зміни до Закону №2464-VI, внесені Законом України від 06.12.2016 №1774-VIІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Так, п.2 та 3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI (в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIІІ) передбачено, що для платників, зазначених у п.4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч.1 ст.4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Для платників, зазначених у п.4 ч.1 ст.4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Таким чином, приписи п.2 та 3 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI (в редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIІІ) встановили, що з 01.01.2017 фізичні особи-підприємці, не залежно від того отримали вони дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року від такої діяльності чи ні, зобов`язані сплатити за такий період єдиний внесок в розмірі не меншому за розмір мінімального страхового внеску.

За визначенням наведеним в п.5 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Згідно з п.3 ч.1 ст.14 Закону №2464-VI на податкові органи покладено обов`язок здійснювати контроль за дотриманням платниками єдиного внеску вимог цього Закону.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.13 Закону №2464-VI податкові органи мають право стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953 (далі - Інструкція № 449), врегульований порядок стягнення заборгованості з єдиного внеску із платників.

Пунктом 1 розділу VI Інструкції № 449 передбачено, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Згідно з п.2 розділу VI Інструкції № 449 у разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з п.3 розділу VI Інструкції № 449 податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІКС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи) (п.4 розділу VI Інструкції № 449).

У ч.4 ст.25 Закону №2464-VI передбачено, що податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному ст.42 Податкового кодексу України.

Судом встановлено, що в інтегрованій картці платника за кодом платежу 71040000 (для фізичних осіб-підприємців, у т.ч. які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність) обліковуються автоматичні щоквартальні нарахування за період з IV кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року у розмірі мінімального страхового внеску за кожен місяць згідно обраних систем оподаткування в сумі 21969,20 грн, а саме:

- IV квартал 2018 року по терміну сплати: 21.01.2019 в сумі 2457,18 грн;

- І-IV квартали 2019 року по термінах сплати: 19.04.2019 (2754,18 грн), 19.07.2019 (2754,18 грн), 21.10.2019 (2754,18 грн), 20.01.2020 (2754,18 грн);

- І-IV квартали (січень-лютий, червень-листопад) 2020 року по термінах сплати: 21.04.2020 (2078,12 грн), 20.07.2020 (1039,06 грн), 19.10.2020 (3178,12 грн), 19.01.2021 (2200,00 грн).

Позивач зазначає, що в період, за який йому нараховано борг, він перебував у трудових відносинах, а тому єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за нього, як за застраховану особу, сплачував роботодавець.

Суд вважає переконливими твердження позивача про відсутність підстав для нарахування за період з IV кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року у розмірі мінімального страхового внеску в сумі 21969,20 грн внаслідок наявності у позивача трудових відносин з ТОВ ТД Київхліб, оскільки вказані обставини є такими, що встановлені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 08.05.2025 по справі № 640/13468/22. Вказаним судови рішенням, яке набрало законної сили 30.06.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління ДПС у м. Києві в частині нарахування ОСОБА_1 єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 969,20 грн. за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року. Зобов`язано Головне управління ДПС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 21 969,20 грн. за період з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року.

Крім того, в межах адміністративної справи № 640/13468/22 було встановлено, що, відповідно до довідки ОК-5 та ОК-7, єдиний соціальний внесок з заробітної плати позивача був утриманий та перерахований до бюджету за весь період трудових відносним. Зокрема, доказів ведення позивачем господарської діяльності та отримання від такої діяльності доходів у спірний період, відповідач до суду не надавав.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

При цьому, згідно з частиною сьомою цієї ж статті, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду.

Отже, зазначене рішення є джерелом виникнення преюдиціальних фактів.

Суд зауважує, що спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2023 №Ф-44924-2615 у розмірі 17 547,20 грн. також стосується періоду з 4 кварталу 2018 року по 4 квартал 2020 року, що було предметом судового розгляду в межах адміністративної справи № 640/13468/22, а тому є протиправною.

З огляду на зазначене, суд погоджується з доводами позивача, що нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування у розмірі 17 547,20 грн (за період 4 квартал 2018 року по 04 квартал 2020 року) є протиправним, у період коли позивач був застрахованою особою, та обов`язок сплати за нього єдиного внеску був покладений на відповідного роботодавця.

Стосовно позовної вимоги, якою позивач просить суд зобов`язати відповідача внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі, який зазначений у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2023 № Ф-44924-2615, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства фінансів України 07.04.2016 № 422 затверджений Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Порядок № 422).

У відповідності до п.1 розділу II Порядку № 422, з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платника за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. Інтегрована картка платника містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Інтегрована картка платника (далі - ІКП) - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів до бюджетів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу та включає перелік показників підсистем інформаційної системи органів ДФС, які характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами (пункт 2 розділу І Порядку № 422).

У розділі VII Порядку № 422 визначено механізм перенесення до інтегрованої картки платника результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Згідно з п.5 розділу І Порядку № 422, при виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов`язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи.

Таким чином, в разі необхідності контролюючий орган має можливість здійснювати коригування облікових показників інтегрованої картки платника, в тому числі в ручному режимі.

Відповідно до ч.2 ст.245 КАС України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 17 547,20 грн. за 4 квартал 2018 року по 4 квартал 2020 року.

Отже, суд дійшов висновку про протиправність вимоги від 24.07.2023 №Ф-44924-2615 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 17 547,20 грн., прийнятої на підставі вищевикладених необґрунтованих висновків контролюючого органу.

Відповідачем не доведено тих обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, як того вимагає від сторін приписи частини першої статті 77 КАС України.

За визначенням частини першої статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми, у розумінні частини першої статті 76 КАС України, є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За змістом частини другої вищезазначеної правової норми процесуального закону, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим частина перша статті 77 КАС України покладає на кожну сторону обов`язок довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд наголошує, що обов`язок доказування в податкових спорах покладається на податковий орган, який у відповідності до принципу офіційного з`ясування обставин справи повинен доводити в суді обставини, що стали підставою для нарахування платнику податків спірних податкових зобов`язань, та правомірність прийняття свого рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 817/149/17, від 29.03.2018 у справі № 813/2758/16.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зауважує, що усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 280/3703/23.

Податковим законодавством презюмується правомірність рішень, дій та бездіяльності платника податків (ст. 4 ПК України)

При цьому, позивачем надано достатні та беззаперечні докази в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Інших доводів, що можуть вплинути на правильність вирішення судом спору, що розглядається, матеріали справи не містять.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 1 073,60 грн, що документально підтверджується платіжним документом.

Суд зазначає, що на час вирішення справи, позивачем не заявлено до стягнення понесені витрати на професійну правничу допомогу, не надано до суду відповідних доказів, у зв`язку з чим, вирішенню судом такі витрати за ст. 134 та ст. 139 КАС України, під час винесення рішення у даній справі, не підлягають.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено, сплачений судовий збір за подачу позову до суду у сумі 1 073,60 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДПС у м. Києві.

Керуючись статтями 2, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві від 24.07.2023 №Ф-44924-2615 про сплату боргу (недоїмки) у розмірі 17 547,20 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у м. Києві внести зміни до інтегрованої картки ОСОБА_1 шляхом виключення з неї суми недоїмки з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 17 547,20 грн., який зазначений у вимозі про сплату боргу (недоїмки) від 24.07.2023 № Ф-44924-2615.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у м. Києві (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.