Справа № 440/10907/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-11-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2025 року м. ПолтаваСправа №440/10907/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Ворона О.А.,

від відповідача Мамчич А.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позовних вимог та їх обґрунтування.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2 (надалі - позивачка, ФОП ОСОБА_1 ) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач, ГУ ДПС у Полтавській області), у якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.05.2025 №№ 6, 6, 6, 6, 6, 6, 6.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неправомірність спірних податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.06.2023 по 31.12.2024. Позивачка стверджувала, що нею у повній мірі дотримані вимоги чинного законодавства, тоді як висновки податкового органу ґрунтуються на хибному розумінні норм права.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 1, а.с. 30-34/. Свою позицію мотивував посиланням на висновки, наведені в акті від 09.04.2025 №4561/16-31-24-06-01/ НОМЕР_1 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.06.2023 по 31.12.2024.

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження /т. 1, а.с. 27/.

17.09.2025 до суду надійшла заява представника позивачки про збільшення позовних вимог, якою позов доповнено вимогами про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 № Ф-6 та рішення від 07.08.2025 №06 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску /т. 1, а.с. 98/.

22.09.2025 до суду надійшла заява представника відповідача про залишення заяви позивачки про збільшення позовних вимог без розгляду, що обґрунтована посиланням на пропуск ФОП ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовними вимогами про визнання протиправними та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 № Ф-6 та рішення від 07.08.2025 №06 /т. 1, а.с. 107-109/.

У підготовчому засіданні суд відповідно до частини сьомої статті 243 КАС України постановив ухвалу (без оформлення окремого документа), якою прийняв до розгляду заяву позивачки про збільшення позовних вимог та відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення заяви про збільшення позовних вимог без розгляду.

При цьому, суд виходив з такого.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд врахував, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 №Ф-6 та рішення від 07.08.2025 №06 прийняті відповідачем на підставі висновків акта перевірки від 09.04.2025 №4561/16-31-24-06-01/ НОМЕР_1 , з урахуванням рішення ДПС України від 01.08.2025 №22321/6/99-00-06-02-01-06 /т. 1, а.с. 101-103/, тобто відповідні позовні вимоги пов`язані з первинним предметом спору.

Заява про збільшення позовних вимог відповідала вимогам статті 47 КАС України, а тому прийнята до розгляду.

Водночас щодо доводів представника відповідача про пропуск строку звернення до суду з відповідними позовними вимогами суд врахував, що за висновком судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (постанова від 25.02.2021 у справі №580/3469/19) строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги.

Оскільки рішення ДПС України від 01.08.2025 №22321/6/99-00-06-02-01-06 позивачка отримала 05.08.2025, а із заявою про збільшення позовних вимог до суду звернулась 17.09.2025, строк звернення нею не пропущений.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 продовжено строк проведення підготовчого провадження на тридцять днів з 11 жовтня 2025 року.

21.10.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника позивачки щодо порушень, встановлених податковим органом під час проведення перевірки /т. 3, а.с. 157-158/.

23.10.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача на заяву позивачки про збільшення позовних вимог, у яких заявник стверджував про правомірність та обґрунтованість вимоги про сплату боргу від 15.05.2025 № Ф-6 та рішення від 07.08.2025 №06 /т. 3, а.с. 159-161/.

03.11.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення представника відповідача щодо порушень, встановлених податковим органом під час проведення перевірки /т. 3, а.с. 179-180/.

У підготовчому засіданні 04.11.2025 ухвалою суду (без оформлення окремого документа) закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті /т. 3, а.с. 181/.

У судовому засіданні 25.11.2025 представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а представник відповідача - проти позову заперечувала, наполягала на відмові у задоволенні позовних вимог.

Обставини справи

ОСОБА_1 у визначеному законом порядку зареєстрована як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку в органах державної податкової служби як платник податків, що не оспорюється сторонами.

ФОП ОСОБА_3 у період з 21.06.2023 по 31.03.2024 здійснювала оподаткування одержаних доходів від провадження підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування, а з 01.04.2024 по 31.12.2024 - на спрощеній системі оподаткування.

ГУ ДПС у Полтавській області відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.1, 78.1.4 п. 78.1 ст. 78, п.81.1 ст. 81, п. 82.1 ст. 82 Податкового кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" у період з 27.03.2025 по 02.04.2025 проведена документальна позапланова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_3 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 21.06.2023 по 31.12.2024, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 21.06.2023 по 31.12.2024.

За результатами документальної позапланової виїзної перевірки складено акт від 09.04.2025 №4561/16-31-24-06-01/ НОМЕР_1 , за висновками якого встановлено такі порушення:

1) пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16, п. 177.10 ст. 177 Податкового кодексу України, наказ Міндоходів від 16.09.2013 №481 (зареєстрований у Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218) "Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення", ст. 128 п. 6 Господарського кодексу України, а саме - не ведення книги обліку доходів та витрат, що призвело до включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2023-2024 роки недостовірних даних в зв`язку з заниженням загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності та завищення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу загалом на 1912001,89 грн, з них: за 2023 рік - 1911633,89 грн, за 2024 рік - 368,00 грн;

2) пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 177.2 пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 344160,34 грн, у т.ч. за 2023 рік - 344094,10 грн, за 2024 рік - 66,24 грн;

3) п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.4, п.п. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору у розмірі 28680,03 грн, у тому числі: за 2023 рік - 28674,51 грн, за 2024 рік - 5,52 грн;

4) пп. 44.1 ст. 44, п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, а саме: занижено податкові зобов`язання з ПДВ загалом на 105045 грн, в т.ч. по періодах: жовтень 2023 року 65229 грн, листопад 2023 року 38656 грн, січень 2024 року 920 грн, березень 2024 року 240 грн;

5) п. 54.2 ст. 54, пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.6 п. 164.2 ст. 164, пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України щодо не нарахування доходу та не утримання податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати найманим працівникам у розмірі 4320,00 грн;

6) пп. 1.2, пп. 1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, п. 54.2 ст. 54, пп. 164.1.1 п. 164.1 ст. 164, пп. 164.2.6 п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України, а саме: не нарахований дохід та не утриманий військовий збір у вигляді заробітної плати найманим працівникам в сумі 360,00 грн;

7) абзацу першого пункту 1 частини першої статті 7, частини п`ятої статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: не нарахований єдиний внесок у вигляді заробітної плати найманим працівникам в сумі 5280,00 грн;

8) п. 50.1 ст. 50, абз. "а", абз. "б", абз. "ґ" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України та Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 із змінами, внесеними згідно з наказами Міністерства фінансів України №863 від 31.10.2018, №241 від 26.05.2020, №773 від 15.12.2020, №278 від 19.05.2021, №189 від 04.07.2022, в результаті чого податкові розрахунки за ІІІ, IV квартали 2023 року, IV квартал 2024 року подано з помилками, а саме - ФОП ОСОБА_3 в податкових розрахунках не відображались суми виплат за придбану продукцію (надані послуги) у фізичних осіб-підприємців (ознака доходу 157 дохід виплачений самозайнятій особі);

9) пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 Податкового кодексу України в частині не надання документів на запит податкового органу.

Позивачка не погодилась з висновками перевірки та 30.04.2025 надала податковому органу заперечення, до яких долучила первинні документи (договори, видаткові накладні, акти наданих послуг, товарні накладні, декларації виробника, товарно-транспортні накладні, розрахункові документи, оборотно-сальдові відомості тощо) /т. 3, а.с. 162-163/.

ГУ ДПС у Полтавській області листом від 14.05.2025 за вих.№15331/6/16-31-24-06-07 повідомило ФОП ОСОБА_3 про залишення висновків акта перевірки без змін, а заперечення - без задоволення /т. 3, а.с. 184-188/.

На підставі висновків акта перевірки від 09.04.2025 №4561/16-31-24-06-01/ НОМЕР_1 відповідач 15.05.2025 сформував податкові повідомлення-рішення:

- №6 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 430200,43 грн, з них: 344160,34 грн - основний платіж, 86040,09 грн - штрафна (фінансова) санкція /т. 1, а.с. 53, 60/;

- №6 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати військового збору загалом у розмірі 35850,04 грн, з них: 28680,03 грн - основний платіж, 7170,01 грн - штрафна (фінансова) санкція /т. 1, а.с. 52, 60 - зі звороту/;

- №6 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість загалом у розмірі 131306,25 грн (у т.ч.: 105045,00 грн - основний платіж, 26261,25 грн - штрафна (фінансова) санкція) /т. 1, а.с. 51, 61/;

- №6 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 4772,69 грн (у т.ч.: 4320,00 грн - основний платіж, 432,00 грн - штрафна (фінансова) санкція, 20,69 грн - пеня) /т. 1, а.с. 54, 61 - зі звороту/;

- №6 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати військового збору загалом у розмірі 397,73 грн, з них: 360,00 грн - основний платіж, 36,00 грн - штрафна (фінансова) санкція, 1,73 грн - пеня /т. 1, а.с. 55, 62/;

- №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 1020,00 грн /т. 1, а.с. 57, 63/;

- №6 про застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 8000,00 грн /т. 1, а.с. 59, 64/.

Рішенням ДПС України від 01.08.2025 №22331/6/99-00-06-02-01-06 скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, а податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №№ 6, 6, 6, 6, 6, 6, 6 - без змін /т. 1, а.с. 17-21/.

Крім того, на підставі висновків акта перевірки від 09.04.2025 №4561/16-31-24-06-01/ НОМЕР_1 ГУ ДПС у Полтавській області сформовані:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 №Ф-6, якою позивачку повідомлено про наявність недоїмки зі сплати єдиного внеску загалом у розмірі 5280,00 грн /т. 1, а.с. 56/;

- рішення від 15.05.2025 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, на підставі якого за несплату єдиного внеску у розмірі 5280,00 грн нараховані штрафні санкції у розмірі 528,00 грн /т. 1, а.с. 56 - зі звороту/.

Рішенням ДПС України від 01.08.2025 №22321/6/99-00-06-02-01-06 скаргу ФОП ОСОБА_3 залишено без задоволення, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 №Ф-6 та рішення від 15.05.2025 №6 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - без змін; зобов`язано ГУ ДПС у Полтавській області скласти та направити платнику нове рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, оскільки за результатом розгляду матеріалів скарги встановлено, що розрахунок штрафної санкції здійснено всупереч вимог підпункту 3 пункту 2 розділу VІІ Інструкції №449, що призвело до заниження суми застосованої штрафної санкції /т. 1, а.с. 101-102/.

На цій підставі ГУ ДПС у Полтавській області складено та надіслано позивачці рішення від 07.08.2025 №06 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовані штрафні санкції за несплату єдиного внеску у розмірі 2112,00 грн /т. 1, а.с. 100, у т.ч. зі звороту/.

ФОП ОСОБА_1 не погодилась із зазначеними вище податковими повідомленнями-рішеннями, вимогою про сплату боргу (недоїмки) та рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, а тому звернулась до суду з цим позовом.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено Податковим кодексом України (надалі - ПК України). Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абзацу першого пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу /абзац перший підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 ПК України/.

Як визначено в абзаці першому пункту 85.2 статті 85 ПК України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

У силу підпункту 162.1.1 пункту 162.1 статті 162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом пункту 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Згідно з пунктами 177.1, 177.2 статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

У разі якщо фізична особа - підприємець отримує інші доходи, ніж від провадження підприємницької діяльності, у межах обраних ним видів такої діяльності, такі доходи оподатковуються за загальними правилами, встановленими цим Кодексом для платників податку - фізичних осіб /пункт 177.6 статті 177 ПК України/.

Відповідно до абзацу першого пункту 177.11 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці подають річну податкову декларацію у строк, визначений підпунктом 49.18.4 пункту 49.18 статті 49 цього Кодексу, в якій поряд з доходами від підприємницької діяльності мають зазначатися інші доходи з джерел їх походження з України та іноземні доходи, а також відомості про суми єдиного внеску, нарахованого на доходи від підприємницької діяльності в розмірах, визначених відповідно до закону.

У силу підпункту 1 пункту 180.1 статті 180 ПК України для цілей оподаткування платником податку на додану вартість є будь-яка особа, яка провадить або планує провадити господарську діяльність і реєструється за своїм добровільним рішенням як платник податку у порядку, визначеному статтею 183 цього розділу.

За змістом підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

За приписами абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

У силу пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються в порядку, встановленому розділом IV цього Кодексу, з урахуванням особливостей, визначених підрозділом 1 цього розділу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі Закон №2464-VI, у редакції, чинній на час спірних відносин).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону №2464-VI єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Частиною п`ятою статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

За змістом абзаців першого, другого частини четвертої4 статті 25 Закону №2464-VI податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Також, пунктом 3 частини одинадцятої статті 25 Закону №2464-VI передбачено, що податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі позивачка оспорює правомірність податкових повідомлень-рішень, вимоги про сплату боргу (недоїмки), а також рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, що надіслані їй за результатами документальної позапланової виїзної перевірки.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку /частина друга статті 2 КАС України/.

Щодо правомірності податкових повідомлень-рішень від 15.05.2025 №№ 6 та 6, суд встановив такі обставини.

Зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями позивачці збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з таких підстав.

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу встановлено заниження чистого оподатковуваного доходу у сумі 1940374,89 грн, а саме: за 2023 рік - 1940006,89 грн, за 2024 рік - 368,00 грн, та як наслідок збільшено суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету, з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 344160,34 грн, у тому числі: за 2023 рік - 344094,10 грн, за 2024 рік - 66,24 грн.

Відповідач в акті перевірки зазначив, що перевіркою на підставі документів (податкові декларації про майновий стан і доходи за 2023, 2024 роки (з додатками), банківські виписки, фіскальні чеки, видаткові накладні, акти виконаних робіт та ін.), встановлено його завищення загалом на 1874047,55 грн, у тому числі: за 2023 рік - 1868513,55 грн, за 2024 рік - 5534 грн, за рахунок включення до складу інших витрат, витрат безпосередньо не пов`язаних з отриманням доходу, суми витрат не підтверджені документально, суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності.

Крім того, на порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 пункту 177.10 статті 177 ПК України перевіркою встановлено не ведення книги обліку доходів та витрат, що призвело до включення до декларацій про майновий стан і доходи за 2023, 2024 роки недостовірних даних в зв`язку з заниженням загального оподатковуваного доходу, отриманого від провадження діяльності та завищення вартості документально підтверджених витрат пов`язаних з господарською діяльністю, що призвело до заниження суми чистого оподатковуваного доходу загалом у розмірі 1912001,89 грн, з них: за 2023 рік - 1911633,89 грн, за 2024 рік - 368,00 грн.

Відповідне порушення також призвело до заниження податкового зобов`язання зі сплати військового збору на загальну суму 28680,03 грн, у тому числі: за 2023 рік - 28674,51 грн, за 2024 рік - 5,52 грн.

Згідно з абзацами першим, третім пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет.

Типова форма, за якою здійснюється облік доходів і витрат, та порядок ведення такого обліку визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Так, Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01.10.2013 за №1686/24218) було затверджено Порядок ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі Порядок №481).

Пунктом 1 Порядку №481 було визначено, що відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу ІV Податкового кодексу України фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат (далі - Книга), у якій за підсумком робочого дня, протягом якого отримано дохід, на підставі первинних документів здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати.

Книга ведеться за вибором платника податку в паперовому або електронному вигляді (пункт 2 Порядку № 481).

Водночас Порядок №481 втратив чинність з 16.07.2021 на підставі Наказу Міністерства фінансів України від 13.05.2021 №261 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.06.2021 за №865/36487), яким затверджено Порядок ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність (далі Порядок №261).

За приписами пунктів 1, 2 Порядку №261 відповідно до пункту 177.10 статті 177 та пункту 178.6 статті 178 розділу IV Податкового кодексу України (далі - Кодекс) фізичні особи - підприємці та фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність (далі - самозайняті особи), зобов`язані вести облік доходів і витрат. На підставі первинних документів за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід/ понесено витрати, здійснюються записи про отримані доходи та документально підтверджені витрати. Облік доходів і витрат ведеться в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі засобами електронного кабінету у порядку, встановленому законодавством.

Представник позивача у ході розгляду справи на пропозицію суду надала письмові пояснення, у яких зазначила, що в Податковій декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, поданій ФОП ОСОБА_1 , платником в розділі 1 "Доходи від провадження господарської діяльності" Додатку 4 "Ф2" відображені такі показники діяльності:

- в ряд. 1 графа 4 - сума одержаного доходу в розмірі 2380100,00 грн;

- в ряд. 1 графа 5 - вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції в розмірі 307827,00 грн, яка включає в себе вартість продуктів для виготовлення готових страв;

- в ряд. 1 графа 7 - інші витрати, зокрема витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності та суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності у сумі 2043900,00 грн, що включають у себе: плату за розрахунково-касове обслуговування й інші послуги банків 41539,99 грн; винагороду за консультаційні, інформаційні, аудиторські й інші послуги 814203,60 грн, програмне обслуговування 14203,60 грн; малоцінні та швидкозношувані предмети для використання в господарській діяльності 375000,00 грн; ремонтні роботи, пов`язанні з внутрішніми опоряджувальними роботами у приміщенні - 425000,00 грн; малоцінні та швидкозношувані предмети для використання в інтер`єрі господарської діяльності 44936,29 грн; господарські витрати 532059,38 грн (зокрема, супутні господарські витрати пов`язані з придбанням товарів для санітарно-гігієнічних заходів - 14555,23 грн; придбання товарів для підтримання приміщення в належному стані 128650,93 грн; господарські витрати 286423,96 грн; господарські витрати, пов`язані з провадженням діяльності 102429,26 грн); оренда приміщення 600000,00 грн; розрахунки пов`язані з податками 11160,74 грн /т. 3, а.с. 157-158/.

Контролюючий орган під час проведення перевірки з метою визначення суми чистого оподаткованого доходу врахував суму витрат в розмірі 483213,45 грн, в т.ч. 307827,00 грн вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, реалізованих або використаних у виробництві продукції та 175386,45 грн інші витрати, що підтверджені виключно рухом грошових коштів на банківському рахунку платника.

Щодо доводів представника відповідача про ненадання документів на запит ГУ ДПС у Полтавській області від 28.03.2025 №1 /а.с. 44/ представник позивача зауважила, що відповідні документи не були надані з огляду на скорочені строки проведення перевірки (розпочата 27.03.2025, завершена - 02.04.2025), відсутність платника податків за місцем фактичного ведення господарської діяльності, про що повідомлено ревізорів.

Суд враховує, що у запиті від 28.03.2025 №1 містилась вимога про надання документів за місцезнаходженням платника (тобто, м. Миргород Полтавської області) /т. 1, а.с. 44 - зі звороту/.

Водночас, в акті перевірки від 09.04.2025 зазначено, що перевірка проведена за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 155, каб. 402, тобто за місцем розташування службового приміщення ГУ ДПС у Полтавській області.

Матеріали справи не містять доказів, що посадові особи ГУ ДПС у Полтавській області виїздили за місцем знаходження ФОП ОСОБА_1 (м. Миргород Полтавської області) чи місцем ведення нею господарської діяльності (м. Полтава).

Крім того, як слідує зі змісту заперечення на акт перевірки /т. 3, а.с. 162-163/, відповідні документи надані ФОП ОСОБА_3 в якості додатків до заперечення.

У відповіді на заперечення /т. 3, а.с. 184-188/ зазначено, що до заперечення позивачкою надані: договiр виконання робіт від 22.06.2023 №2206/23, договiр безвiдсоткової фiнансової допомоги від 15.08.2023 №1508/2023, акт проведення залiку зустрiчних однорiдних вимог б/н вiд 31.12.2023, договiр позички від 01.08.2023, договір про надання рекламних послуг від 24.01.2025 №225, акти виконаних робіт, видаткові накладні, розрахунковi квитанцiї, квитанцiї до прибуткових касових ордерiв, договори постачання та iнше.

Згідно з пунктом 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Відповідно до абзацу другого пункту 44.6 статті 44 ПК України, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Верховний Суд неодноразово аналізував положення статей 44, 85 ПК України у їх взаємозв`язку і сформовані ним підходи щодо застосування означених норм податкового законодавства є усталеними.

Так, зокрема, але не виключно, у постановах від 29.05.2020 (справа №826/27811/15), від 06.08.2019 (справа №160/8441/18), від 31.01.2020 (справа №826/15328/18), від 03.10.2023 (справа №420/534/20) Верховний Суд сформулював такий висновок. Надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Крім того, у постанові від 08.09.2019 (справа №802/1069/13-а) Верховний Суд також зауважував, що обставина щодо порушення платником податків обов`язку, встановленого пунктом 85.2 статті 85 ПК України, надати після початку перевірки всі документи, які пов`язані з предметом перевірки, не означає, що платник не має права додатково їх надати до прийняття контролюючим органом відповідного рішення за результатами перевірки та не звільняє контролюючий орган від обов`язку врахувати при прийнятті рішення додатково надані платником документи у строк, встановлений абзацом другим пункту 44.7 статті 44 ПК України, що прямо передбачено нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України.

Також у постановах від 08.09.2019 (справа №802/1069/13-а), від 01.04.2020 (справа №640/637/19), від 04.03.2020 (справа №0440/5658/18) Верховний Суд висловив позицію про те, що законодавцем передбачено право платника податків надати контролюючому органу документи, які були відсутні під час перевірки. При цьому, якщо платник податків у запереченнях на акт перевірки посилається на обставини, що не були досліджені під час перевірки, контролюючий орган до прийняття рішення за результатами такої перевірки зобов`язаний призначити та провести позапланову перевірку.

При цьому у постановах від 24.02.2020 (справа №440/4443/18), від 27.04.2022 (справа №420/13197/20) Верховний Суд виснував, що суд не може обмежити право платника податків довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Разом з тим, з огляду на визначені нормами ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі якщо рішення контролюючого органу вмотивоване саме не наданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору.

Узагальнюючи наведені вище підходи, суд касаційної інстанції у постанові від 14.08.2024 у справі №560/12984/23 зазначив, що платник податків має право на подання документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, після закінчення такої перевірки. Проте реалізація такого права має здійснюватися відповідно до вимог, встановлених ПК України, і до прийняття рішення за результатами такої перевірки. Поряд з цим платник податків не позбавлений права довести у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.

Суд у ході розгляду справи встановив, що висновок податкової перевірки про заниження податкового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору ГУ ДПС у Полтавській області зроблений виключно за результатами аналізу руху коштів на банківському рахунку позивачки.

Водночас позивачка разом із запереченнями на акт перевірки надала первинні документи, однак, відповідач не взяв до уваги витрати, понесені платником податків в розмірі 1911633,89 грн, підтверджені первинними документами, наданими разом із запереченням на акт перевірки /т. 3, а.с. 162-163/, а також долученими до матеріалів справи /т. 1, а.с. 111-250; т. 2, а.с. 22-250; т. 3, а.с. 1-153/.

Суд зауважує, що надана платнику податків відповідь на заперечення до акта перевірки не містить жодних обґрунтувань щодо підстав не врахування документів, долучених позивачкою до заперечень.

За вищевикладених обставин, суд визнав недоведеними висновки податкового органу про порушення ФОП ОСОБА_3 вимог підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.10 статті 177 ПК України, підпункту 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, пункту 177.2, підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України, підпунктів 1.1, 1.2, 1.4, 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Інші перехідні положення" ПК України, наслідком чого визначено заниження позивачкою податкового зообов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору.

Крім того, суд визнає помилковим висновок податкового органу про порушення позивачкою вимог Наказу Міндоходів від 16.09.2013 №481 "Про затвердження форми Книги обліку доходів та витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність та Порядку її ведення", оскільки згаданий наказ втратив чинність з 16.07.2021.

Як наслідок, суд дійшов висновку про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №№ 6, 6.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.05.2025 №6, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішенням позивачці збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість загалом у розмірі 131306,25 грн (у т.ч.: 105045,00 грн - основний платіж, 26261,25 грн - штрафна (фінансова) санкція) /т. 1, а.с. 51, 61/ з таких підстав.

Перевіркою встановлено, що у періоді з 21.06.2023 по 31.12.2024 ФОП ОСОБА_3 не була зареєстрована платником ПДВ. Разом з тим, ФОП ОСОБА_3 у період з 15.08.2023 по 10.09.2023, перебуваючи на загальній системі оподаткування, отримала дохід у розмірі 1032401,92 грн, що перевищує граничний обсяг суми доходу (1 млн грн).

Відповідно до пункту 181.1 статті 181 ПК України, у разі якщо загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг, що підлягають оподаткуванню згідно з цим розділом, у тому числі операцій з постачання товарів/послуг з використанням локальної або глобальної комп`ютерної мережі (зокрема, але не виключно шляхом встановлення спеціального застосунку або додатку на смартфонах, планшетах чи інших цифрових пристроях), нарахована (сплачена) такій особі протягом останніх 12 календарних місяців, сукупно перевищує 1000000 гривень (без урахування податку на додану вартість), така особа зобов`язана зареєструватися як платник податку у контролюючому органі за своїм місцезнаходженням (місцем проживання) з дотриманням вимог, передбачених статтею 183 цього Кодексу, крім особи, яка є платником єдиного податку першої - третьої групи.

Згідно з пунктом 183.2 статті 183 ПК України у разі обов`язкової реєстрації особи як платника податку реєстраційна заява подається до контролюючого органу не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій, визначеного у статті 181 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, відповідач в акті перевірки від 09.04.2025 зазначив, що на виконання вимог пункту 183.2 статті 183 ПК України ФОП ОСОБА_3 була зобов`язана не пізніше 10 числа календарного місяця, що настає за місяцем, в якому вперше досягнуто обсягу оподатковуваних операцій (понад 1 млн грн.), визначеного у статі 181 цього Кодексу, подати реєстраційну заяву до ГУ ДПС у Полтавській області.

Перевіркою на підставі даних ПРРО, банківської виписки визначено отримання загального обсягу доходу за жовтень 2023 року - березень 2024 року в розмірі 525227,94 грн, відповідно сума ПДВ становить 105045,59 грн.

Таким чином, за висновком податкового органу, на порушення абзацу третього підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298, пунктів 183.2, 183.4 статті 183, пункту 181.1 статті 181, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187 ПК України ФОП ОСОБА_3 занижено суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету, загалом в розмірі 105045,00 грн, в т.ч.: за жовтень 2023 року - 65229,00 грн, листопад 2023 року - 38656,00 грн, січень 2024 року - 920,00 грн, березень 2024 року - 240,00 грн.

Позивачка та або/її представник у ході розгляду справи жодним чином на спростували наведені доводи податкового органу.

Позовна заява ФОП ОСОБА_1 , а також додаткові пояснення адвоката Ворони О.А. не містять обґрунтувань щодо підстав незгоди з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №6.

Факт перевищення позивачкою граничного обсягу суми доходу, з чим ПК України пов`язує виникнення у неї обов`язку зареєструватись платником податку на додану вартість, встановлений у ході проведення документальної перевірки та відображений в акті перевірки від 09.04.2025.

За змістом частини другої статі 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки позивачка у ході розгляду справи не спростувала висновки податкового органу про порушення нею вищенаведених вимог ПК України в частині реєстрації платником ПДВ, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №6.

А тому, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 15.05.2025 №№ 6, 6, вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 №Ф-6 та рішення від 07.08.2025 № 06 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, суд встановив такі обставини.

Як зазначено в акті перевірки від 09.04.2025, перевіркою з питань використання у діяльності праці найманих осіб встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у період, що перевірявся, використовувала у господарській діяльності працю найманого працівника - ОСОБА_4 (рнокпп НОМЕР_2 ), повідомлення про прийняття на роботу/укладення гіг - контракту до податкового органу подано 12.06.2024 № , наказ про прийняття на роботу від 12.06.2024 №1, дата початку роботи/виконання робіт 17.06.2024.

Разом з тим, перевіркою встановлено, що у IV кварталі 2024 року мають місце випадки не нарахування мінімальної заробітної плати найманому працівнику ОСОБА_4 , не нарахований дохід та не утриманий податок на доходи фізичних осіб у вигляді заробітної плати у сумі - 4320,00 грн та військовий збір у сумі - 360,00 грн, а також не сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 5280,00 грн.

Однак, представник позивача у ході розгляду справи надала суду копію заяви ОСОБА_4 від 01.10.2024 про надання відпустки без збереження заробітної плати з 01.10.2024 по 31.12.2024 у зв`язку із сімейними обставинами /т. 2, а.с. 6/ та наказу від 01.10.2024 №4/Л-2024 про надання ОСОБА_4 відпустки без збереження заробітної плати за згодою сторін на період дії воєнного стану з 01.10.2024 по 31.12.2024 /т. 2, а.с. 1/.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що нарахування ОСОБА_4 заробітної плати, а, відповідно, й сплата податків та зборів до бюджету у IV кварталі 2024 року не здійснювались з огляду на надання їй відпустки без збереження заробітної плати.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України "Про відпустки" за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 30 календарних днів на рік.

На час загрози поширення епідемії, пандемії, необхідності самоізоляції працівника у випадках, встановлених законодавством, та/або у разі виникнення загрози збройної агресії проти України, надзвичайної ситуації техногенного, природного чи іншого характеру роботодавець на прохання працівника може надавати йому відпустку без збереження заробітної плати без обмеження строку, визначеного частиною першою цієї статті. Тривалість такої відпустки визначається угодою сторін.

Оскільки під час перебування у відпустці без збереження заробітної плати роботодавець не здійснює нарахування найманому працівнику будь-яких доходів, відповідно немає підстав й для нарахування та сплати за такого працівника податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску.

З урахуванням встановлених обставин, податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №№ 6, 6, вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 №Ф-6 та рішення від 07.08.2025 № 06 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску належить визнати протиправними та скасувати, а позов ФОП ОСОБА_1 в цій частині - задовольнити.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.05.2025 №6, суд встановив такі обставини.

Перевіркою дотримання самозайнятою особою встановленого порядку заповнення Податкового розрахунку, достовірності, повноти відображення в ньому відповідних відомостей встановлено, що ФОП ОСОБА_3 у III, IV кварталах 2023 року не відображала інформацію щодо виплати доходів на користь фізичних осіб - підприємців за ознакою "157" - виплати самозайнятим особам (перелік осіб наведено в акті перевірки), чим порушено вимоги пункту 51.1 статті 51 ПК України.

Так, відповідно до пункту 51.1 статті 51 ПК України платники податків, у тому числі податкові агенти, платники єдиного внеску, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового місяця, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.

Позивачка та або/її представник у ході розгляду справи жодним чином на спростували наведені доводи податкового органу.

Позовна заява ФОП ОСОБА_1 , а також додаткові пояснення адвоката Ворони О.А. не містять обґрунтувань щодо підстав незгоди з податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №6.

Факт не відображення позивачкою у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (форма №4ДФ) за III, IV квартали 2023 року сум доходів, сплачених окремим фізичним особам - підприємцям протягом серпня - листопада 2023 року за ознакою доходу "157" встановлений у ході проведення документальної перевірки та відображений в акті перевірки від 09.04.2025 /т. 1, а.с. 80 зі звороту, а.с. 81, у т.ч. зі звороту/.

За змістом частини другої статі 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Оскільки позивачка у ході розгляду справи не спростувала висновки податкового органу про порушення нею вимог пункту 51.1 статті 51 ПК України, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №6.

Тож у задоволенні позову в наведеній частині належить відмовити.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 15.05.2025 №6, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішенням до позивачки застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 8000,00 грн відповідно до абзацу третього пункту 121.2 статті 121 ПК України, яким визначено, що неподання або подання не в повному обсязі платником податків документів чи іншої інформації на запит контролюючого органу в інших випадках, передбачених статтею 73 Кодексу, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за кожний такий факт.

Відповідач в акті перевірки від 09.04.2025 зазначив, що ФОП ОСОБА_3 вручено запит від 28.03.2025 №1 про надання документів (копій документів) та письмових пояснень, який отримано особисто /т. 1, а.с. 44/.

Оскільки позивачка до завершення перевірки (02.04.2025) первинні документи не надала, про що складено Акт про ненадання документів від 02.04.2025 №276/16-31-24-06-01 /т. 1, а.с. 45/, спірним податковим повідомленням-рішенням до неї застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 8000,00 грн.

Водночас представник позивача у ході розгляду справи звернула увагу на те, що документальна перевірка ФОП ОСОБА_1 проводилась у термін з 27.03.2025 по 02.04.2025.

У запиті від 28.03.2025 №1 зазначено, що відповідні документи та пояснення необхідно за місцезнаходженням платника (тобто, АДРЕСА_1 ) /т. 1, а.с. 44 - зі звороту/.

Водночас, в акті перевірки від 09.04.2025 зазначено, що перевірка проведена за адресою: м. Полтава, вул. Європейська, 155, каб. 402, тобто за місцем розташування службового приміщення ГУ ДПС у Полтавській області.

Матеріали справи не містять доказів, що посадові особи ГУ ДПС у Полтавській області виїздили за місцем знаходження ФОП ОСОБА_1 (м. Миргород Полтавської області), а також відмови позивачки від надання документів за її місцезнаходженням.

Водночас, відповідні документи надані ФОП ОСОБА_3 в якості додатків до заперечення на акт перевірки /т. 3, а.с. 162-163/, що узгоджується з приписами пункту 44.6 статті 44, пункту 86.7 статті 86 ПК України.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність застосування до позивачки штрафних (фінансових) санкцій відповідно до абзацу третього пункту 121.2 статті 121 ПК України.

А тому, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №6 належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір загалом у розмірі 6655,46 грн, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету /т. 1, а.с. 26, 104/.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що предметом спору у справі №440/10907/25 були позовні вимоги про визнання протиправними та скасування рішень контролюючого органу, якими ФОП ОСОБА_1 донараховані грошові (податкові) зобов`язання на загальну суму 618939,14 грн.

При цьому позовну заяву подано з використанням підсистеми електронного суду.

Як визначено частиною першою статті 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою - підприємцем, встановлюється ставка судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У силу частини третьої цієї статті при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

А відповідно до частини першої статті 4 названого Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 01.01.2025 - 3028,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивачка при зверненні до суду мала сплатити судовий збір у розмірі 4951,51 грн (618939,14 грн х 1% х 0,8).

Зважаючи на задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 частково, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС на користь позивачки належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3892,90 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Своєю чергою, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Частиною першою статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Таким чином, надмірно сплачений за подання позовної заяви у цій справі судовий збір у розмірі 1703,95 грн (6655,46 грн - 4951,51 грн) належить повернути позивачці з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №№ 6, 6, 6, 6, 6.

Визнати протиправними та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.05.2025 №Ф-6 та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 07.08.2025 № 06.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Полтавській області від 15.05.2025 №№ 6, 6 - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3892,90 грн (три тисячі вісімсот дев`яносто дві гривні дев`яносто копійок).

Повернути Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1703,95 грн (одна тисяча сімсот три гривні дев`яносто п`ять копійок).

Позивач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 5 грудня 2025 року.

Суддя Олександр КУКОБА