Справа № 480/7545/24
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Справа № 480/7545/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Сороки К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7545/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ДПС у Сумській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 2 830,75 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 70 021,70 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 14 478,70 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 176 280,35 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 54 625,10 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 4 288,00 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 50 692,20 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік;

- податкове повідомлення-рішення від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 64 219,50 грн. податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2023 рік.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач не погоджується із винесеними ППР, оскільки, вважає їх незаконними, та підлягають скасуванню, в обґрунтування чого зазначає наступне.

Позивач вважає, що до спірних правовідносин з оподаткування нерухомого майна позивача податком на нерухомість за 2023, в першу чергу, застосовуються спеціальні положення п.п. 69.22. п. 69 підроз. 10 роз. XX ПК України.

В той же час, положення п.п. 69.22. п. 69 підроз. 10 роз. XX ПК України у звітному 2023 році мало дві різних редакції, які по різному підходять до визначення об`єкта оподаткування податком на нерухомість.

Так, позивач зазначає, що зі змісту редакцій положень п.п. 69.22. п. 69 підроз. 10 роз. XX ПК України видно, що до 06.05.2023 за Законом №2142-1Х звільнялись від оподаткування податком на нерухомість об`єкти нерухомості, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, а з 06.05.2023 за Законом №3050-1Х, звільненню підлягали лише об`єкти нерухомості, що розташовані на територіях активних бойових дій. Однак, відповідачем наведеного вище не враховано, що призвело, на думку позивача, до прийняття протиправних ППР.

Позивач зазначає, що нарахування податку на нерухомість стосуються нежитлових приміщень, що розташовані у селі Розсоші у Сумської області (відстань до кордону з країною агресором становить близько 18 км.). Територія Розсошівської громади входить до складу Великописарівської територіальної громади.

Великописарівська територіальна громада є територією на якій ведуться (велися) бойові дії, що підтверджується фактом включення Великописарівської територіальної громади до р. 1 «Територій, на яких ведуться (велися) бойові дії» Переліку територій, що в силу положень п.п. 69.22. п. 69 підроз. 10 роз. XX ПК України (в редакції Закону №2142-1Х) є підставою для звільнення від оподаткування податком на нерухомість об`єктів нерухомості, що розташовані на території цієї громади.

Позивач також наголошує, що Закон №3050-ІХ не містить вказівки про поширення його положень на правовідносини до набрання ним чинності, а згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Також позивач зазначає, що оскаржувані ППР не містять обґрунтування застосування саме такої ставки податку на нерухомість ППР.

Позивач стверджує, що частина об`єктів нерухомості, на які нараховано податок відносяться до «Будівель промисловості» (код 1251).

Рішення Великописарівської селищної ради про встановлення місцевих податків на 2023 рік не приймалось, останнім актом, яким встановлено ставки податку на нерухомість по Великописарівській селищній раді було Рішення Великописарівської селищної ради від 02.06.2021 №627 з Додатком 1. Проте вказаним рішенням встановлювався податок на нерухомість на 2022 рік. До речі, у вказаному рішенні ставка податку для «Будівлі промислові» (код 1251) для фізичних осіб встановлена в розмірі 0,125 % від мінімальної заробітної плати за 1 м2 площі.

Однак існує Рішення Виконавчого комітету Великописарівськіої селищної ради від 15.06.2022 №12, Додатком 1 якого встановлено ставки податку на нерухомість по Великописарівській селищній раді на 2023 рік, згідно з яким, ставка податку для «Будівлі промислові» (код 1251) для фізичних осіб встановлена в розмірі 0,125 % від мінімальної заробітної плати на 2023 рік за 1 м2 площі.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання як встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України. Тобто, встановлювати місцеві податки і збори має виключно відповідна сільська, селищна, міська рада.

Позивач вважає, що оскільки ставки місцевих податків у Великописарівській селищній раді на 2023 рік взагалі не встановлено, отже ставка податку на нерухомість становить 0%.

Таким чином, на переконання позивача, відповідач при відсутності встановлених відповідно до закону ставок місцевих податків на 2023 рік, без належної класифікації об`єктів нерухомості визначив для них ставки податків в розмірі 0,5 % від мінімальної заробітної плати на 2023 рік за 1 м2 площі, що не ґрунтується на законі, отже є протиправним.

Судом відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Представник відповідача надав суду відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує та зазначає, що 11.04.2023 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» № 3050- IX (далі Закон України № 3050-ІХ), який набрав чинності 06.05.2023. Даним законом підпункт 69.22 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України викладено в такій редакції:

«Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території».

Відповідач зазначає, для цілей справляння податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки відповідно до п.п. 69.22 п. 69 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ застосовується тільки перелік територій активних бойових дій (частина друга розділу 1) та тимчасово окупованих російською федерацією (розділ 11) та звертає увагу, що Великописарівську територіальну громаду наказом №309 з 24.02.2022 по 19.03.2024 віднесено до території можливих бойових дій.

Отже, відповідач вважає, що у ОСОБА_1 відсутні правові підстави для звільнення від сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Також відповідач зазначає, що позивач класифікує своє нерухоме майно, як «Будівлі промисловості», хоча згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта дане майно визначено, як нежитлові будівлі до яких зокрема входять зерносклади та нежитлові приміщення, склади.

Відповідач звертає увагу, що підпунктом 12.3.5. пункту 12.3. ст. 12 ПК України визначено, що у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

Рішенням Великописарівської селищної ради від 02.06.2021 №627 з Додатком 1 встановлено ставки податку на нерухомість по Великописарівській селищній раді на 2022 рік.

Крім того, відповідач зазначає, що 28 лютого 2020 року від ОСОБА_1 надійшла заява (вхідний №8657/3/5), згідно якої він повідомляє, що: «нежитлові приміщення в с. Розсоші Великописарівського району Сумської області площею 128,0 м2, 1792,7 м2, 1917,0 м2, 432,2 м2, 84,5 м2, 1630,6 м2 використовуються як складські приміщення для зернових культур, міндобрив та техніки», до якої додав фото та договори оренди зазначених приміщень, де орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Розсоші». ТОВ «Розсоші» здійснює діяльність за КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».

Відповідно до Рішення Великописарівської селищної ради від 02.06.2021 №627 по коду класифікації будівель та споруд пунктом «1271» - «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства», підкласу «1271.3»- «Будівлі для зберігання зерна» та підкласу «1271.9» «Будівлі сільськогосподарського призначення інші» встановлена ставка податку 0,5% мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного (податкового року).

Позивачем не надано ГУ ДПС у Сумській області документів, які б підтверджували належність об`єктів нежитлової нерухомості за адресами: АДРЕСА_1 до об`єктів оподаткування будівель промисловості, віднесених до групи «Будівлі промисловості та склади» (код 125) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, а саме не надано експертного висновку щодо встановлення приналежності будівлі. Крім цього, відповідно до наданих Позивачем технічних паспортів нерухоме майно також не визначено як будівлі промисловості.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах (а.с. 124 126, т.1).

Ухвалою від 11.12.2024 суд вирішив перейти до розгляду цієї справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.03.2025 закрито підготовче провадження у цій справі, призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, заслухавши учасників справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач є власником об`єктів нерухомого нежитлового майна (а.с. 107 113, т.1), а саме:

- нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 5262,10; дата державної реєстрації - 10.06.2009;

- нежитлові будівлі, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа 2090,20; дата державної реєстрації - 10.06.2009;

- нежитлова будівля кормокухня, розташована за адресою: АДРЕСА_4 , загальна площа 128,00; дата державної реєстрації 12.11.2015;

- нежитлове приміщення, склад, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальна площа 1513,20; дата державної реєстрації -05.08.2014;

- нежитлове приміщення, склад, розташоване за адресою: АДРЕСА_5 , загальна площа 1917,00; дата державної реєстрації -05.08.2014;

- нежитлова будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_6 , загальна площа 1630,60; дата державної реєстрації - 10.06.2009;

- нежитлова будівля (кузня-плотня), розташована за адресою: АДРЕСА_7 , загальна площа 84,50; дата державної реєстрації - 10.06.2009;

- нежитлова будівля, склад, розташована за адресою: АДРЕСА_5 , загальна площа 432,20; дата державної реєстрації - 10.06.2019.

Головним управлінням ДПС у Сумській області, направлено позивачу податкові повідомлення-рішення (надалі - ППР) якими ОСОБА_1 визначено податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (надалі - податок на нерухомість) за 2023 рік (а.с. 10 20, т.1):

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 2 830,75 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 84,50 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_7 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 70 021,70 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 2090,20м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 14 478,70 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 432,20м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_8 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 176 280,35 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 5 262,10 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 54 625,10 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 1 630,60 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 4 288,00 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 128 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_4 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 50 692,20 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 1513,20м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 ;

- від 08.05.2024 №0-1823-UА0060142, яким нараховано 64 219,50 грн. податку на нерухомість по об`єкту: нежитлове приміщення площею 1 917,00 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_5 .

Не погодившись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пп. 4.1.1 п. 4.1 статті 4 ПК України кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачений обов`язок платника податків сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку та строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (п. 36.1 статті 36 ПК України).

Відповідно до статті 265 Податкового кодексу України до складу податку на майно відноситься податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПКУ платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункт 266.2. статті 266 ПКУ).

Згідно пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (підпункт 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПКУ).

Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року. (п.п. 266.6.1., п. 266.5. ст. 266 ПК України).

Відповідно до п.п. 266.7. ст. 266 ПК України визначено порядок обчислення суми податку, а саме: обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, визначені в абзаці першому цього підпункту, що надсилаються платнику податку, повинні містити щодо кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, зокрема, але не виключно, інформацію про адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, ставки та надані фізичним особам пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Суд зазначає, що сторонами не оспорюється факт наявності у власності позивача нерухомо майна, з приводу якого податковим органом сформовані спірні податкові повідомлення рішення по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Разом з тим, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його терміну відповідними Указами.

Воєнний стан діє і станом на цей час.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період дії воєнного стану» № 2142-ІХ від 24 березня 2022 року (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України підпунктом 69.22, відповідно до якого: тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації. При цьому платники податку - юридичні особи протягом шести календарних місяців після місяця, в якому припинено чи скасовано воєнний стан, введений Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, мають право подати уточнюючу податкову декларацію, в якій відображаються зміни розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за відповідний податковий період. Для платників податку - фізичних осіб контролюючий орган самостійно обчислює податкове зобов`язання за період з 1 січня по 1 березня 2022 року.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, пп. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення ПК України було встановлено пільгу на час введення воєнного стану для власників об`єктів нерухомості, відмінних від земельних ділянки, зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки у випадку, зокрема, розташування таких земельних ділянок на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

З аналізу зазначених норм убачається, що вказані норми є імперативними та такими, що звільняли позивача як від нарахування, так і від сплати відповідних податкових зобов`язань, за умови щодо місця розташування відповідного нерухомого майна на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.

22.12.2022 Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України прийнято Наказ № 309, яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

З матеріалів справи суд вбачає, що спірні об`єкти нерухомості, що належать позивачу розташовані у селі Розсоші у Сумської області.

Додатком до Розпорядження КМ України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Сумської області» від 12.06.2020 №723-р територія Розсошівської громади входить до складу Великописарівської територіальної громади.

Відповідно п. 1.7 підрозділу 1 (території можливих бойових дій) розділу І вказаного Наказу 309 до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії відносяться: Великописарівська територіальна громада з 24.02.2022.

В подальшому Законом України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно», внесено зміни до п. 69.22 п. 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Так, у редакції Закону № 3050-IX від 11.04.2023 пункт 69.22 викладено таким чином:

Починаючи з 1 січня 2023 року за об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що перебувають у власності фізичних та/або юридичних осіб, що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, у якому завершено бойові дії або тимчасову окупацію на відповідній території.

Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Отже, законодавець визначив умови оподаткування, уточнивши, що від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки звільняються об`єкти нерухомості виключно в зоні активних бойових дій чи на окупованих територіях, змінивши початок цього періоду на 01.01.2023 та обмеживши його дію умовами. Разом з тим, суд зауважує, що вказаний Закон набрав чинності з дня, наступного за днем його опублікуванням, тобто 06.05.2023 року.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13 травня 1997 року № 1-зп/1997, стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 280/4484/22, від 06 лютого 2024 року у справі № 160/10740/23, від 21 серпня 2024 року у справі № 440/8796/23.

Закон № 3050-IX від 11.04.2023 не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі. Тобто, у період з 01.01.2023 по 05.05.2023 Закон України від 11 квітня 2023 року № 3050-ІХ не був чинним, а відтак його норми у цей період застосуванню не підлягали, оскільки не пов`язували розташування відповідних об`єктів нерухомого майна з територіями саме активних бойових дій, як і не передбачали інші умови звільнення від сплати податку.

Враховуючи наведене, в межах спірних правовідносин, позивач був звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави.

Тобто, за нормами ПК України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та були чинні на момент виникнення спірних правовідносин, єдиною умовою для ненарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, на якій ведуться (велися) бойові дії.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

За практикою ЄСПЛ, яка сформувалась з питань імперативності правил про прийняття рішення на користь платників податків, у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справа Серков проти України, заява № 39766/05, пункт 43).

Таким чином, податкові повідомлення-рішення від 08.05.2024 року:

- №0-1823-UА0060142 на суму 2830,75 грн є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 969,43 грн. (2830,75 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142 на суму 70021,70 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 29980,03 грн. (70021,70 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142, на суму 14478,70 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 4958,46 грн. (14478,70 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142, на суму 176280,35 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 60369,98 грн. (176280,35 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142, на суму 54625,10 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 18707,23 грн. (54625,10 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142, на суму 4288,00 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 1468,49 грн. (4288,00 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142, на суму 50692,20 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 17360,34 грн. (50692,20 грн./365днів х 125 днів);

- №0-1823-UА0060142, на суму 64219,50 грн. є протиправним та підлягає скасуванню в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з 01 січня 2023 року по 05 травня 2023 року (125 днів), тобто, в сумі 21992,98 грн. (64219,50 грн./365днів х 125 днів);

Щодо твердження позивача, що оскільки рішення Великописарівською селищною радою про встановлення місцевих податків на 2023 рік не приймалось, відтак така ставка податку дорівнює 0%, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 36 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, вирішуються питання про встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

Згідно п.п. 266.5.1. п. 266.5. ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з п.п. 12.3.4. п. 12.3 ст. 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та/або зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 25 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та/або зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Підпунктом 12.3.5. пункту 12.3. ст. 12 ПК України визначено, що у разі якщо до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування місцевих податків та/або зборів, сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків та/або зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки та/або збори справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування таких місцевих податків та/або зборів.

Рішенням виконавчого комітету Великописарівської селищної ради Великописарівського району Сумської області №120 від 15.06.2022 року встановлено ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік.

Натомість, суд зазначає, що відповідно до перелічених вище норм законодавства, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради, вирішуються питання про встановлення місцевих податків і зборів відповідно до ПК України.

Судом встановлено, що Великописарівською селищною радою у встановленому законом порядку не приймалося рішення про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік.

Разом з тим, рішенням Великописарівської селищної ради від 02.06.2021 №627 встановлено ставки податку на нерухомість по Великописарівській селищній раді на 2022 рік (а.с. 129- 136, т.1).

Оскільки Великописарівською селищною радою у встановленому законом порядку не було прийнято рішення про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2023 рік, то відповідно до п.п. 12.3.5. пункту 12.3. ст. 12 ПК України, в 2023 році такий податок справляється із застосуванням ставок, визначених на 2022 рік.

Виходячи із вищевикладеного суд вважає помилковим твердження позивача, що внаслідок неприйняття рішення Великописарівською селищною радою про встановлення місцевих податків на 2023 рік, ставка такого податку дорівнює 0%.

Крім того, проаналізувавши доводи сторін у цій справі, суд встановив, що звертаючись із цим позовом, позивач просив суд визнати протиправними і скасувати спірні податкові повідомлення-рішення, зокрема з тих підстав, що не погоджувався із розміром ставки податку згідно з рішенням Великописарівської селищної ради від 02.06.2021 №627, що була застосована ГУ ДПС при обчисленні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Так, рішенням від 02.06.2021 №627 Великописарівська селищна рада диференціювала ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, залежно від її типу і встановила, серед іншого, ставку 0,125% від розміру мінімальної заробітної плати для будівель транспорту та засобів зв`язку, 0,125% - для промислових будівель і складів, 0,5% - для резервуарів, силосів та складів, 0,5% - для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, 0,5% - для будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, що здаються їх власниками в оренду, лізинг, позику, 0,125% - для інших будівель не класифікованих раніше (а.с. 35 44, т.1).

З матеріалів справи суд вбачає, що відповідач при розрахунку податку на нерухомість в оскаржуваних ППР застосував ставку в розмірі 0,5% від мінімальної заробітної плати.

Позивач стверджує, що:

- нежитлове приміщення площею 84,50 м2, що розташоване за адресою: Сумська обл., Великописарівський р-н., с. Розсоші, вул. Обуховського 330а/2, визначено як кузня-плотня та повинно бути віднесено до категорії «Будівель промисловості» (код 1251), відповідно ставка податку встановлена в розмірі 0,125 % від мінімальної заробітної плати за 1 м2 площі.

- нерухоме майно площею 2 090,20 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , є збірним та який включає різні будівлі серед яких, зокрема: автовагова - площею 316 м2 відноситься до «Будівель транспорту та зв`язку» (код 1241.9) ставка податку 0,125%; кормокухня та ЗАВ слід класифікувати як «Будівлі інші, не класифіковані раніше» (код 1274) ставка податку для яких встановлена у розмірі 0,125%.

- нежитлове приміщення площею 1630,60 м2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_6 , є будівлею майстерні, яке складається із декількох інших приміщень різних функціональних призначень: майстерні, гараж, підсобні приміщення, відтак і класифікуються через механізм обчислення відсоткового співвідношення площ різних за призначенням приміщень будівлі за найбільшою часткою від всієї загальної площі в межах групи. Оскільки сумарні площі майстерень (1554 м2) від загальної площі будівлі (1651,2 м2) становлять - 94,11 %, вказаний об`єкт нерухомості класифікується як «Будівля промисловості» (код 1251), ставка податку для яких встановлена у розмірі 0,125%.

Отже, спір між сторонами, в даному випадку, стосувався саме встановлення належного розміру ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що були встановлені Рішенням від 02.06.2021 №627 та залежали від виду (типу) нерухомого майна. Так, у розглядуваному спорі встановленню підлягав вид належного позивачу нерухомого майна у розумінні Додатку 1 до Рішення від 02.06.2021 №627, а саме, чи воно є промисловим, сільськогосподарським або належить до категорії «інших будівель».

Відповідно до пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, щодо податків та зборів належить встановлення ставок місцевих податків та зборів в межах ставок, визначених цим Кодексом.

Підпункт 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначає, що об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості. До об`єктів нежитлової нерухомості відносяться:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

За правилами підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Отже, за загальним правилом, об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Таким чином, відповідно до приписів пункту 12.4.1 пункту 12.4 статті 12 ПК України органи місцевого самоврядування, серед іншого, встановлюють ставки податку на нерухоме майно, а саме для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. При цьому у підпункті 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України законодавець встановив максимальну межу розміру такого податку (1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування) та надав право органу місцевого самоврядування на диференціацію розміру ставки податку залежно від (1) місця розташування (зональності), (2) виду нерухомості, (3) особи платника податку. Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постановах від 13 серпня 2020 року (справа №480/631/19) та від 15 лютого 2024 року (справа №520/27906/21).

На виконання означених вище вимог Великописарівська селищна рада рішенням від 02.06.2021 №627 визначила диференційовані ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, залежно від їх виду, встановивши, зокрема що 0,125% від розміру мінімальної заробітної плати підлягає сплаті за будівлі транспорту та засобів зв`язку, 0,125% за промислові будівлі і склади, 0,5% за резервуари, силоси та склади, 0,5% за будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, 0,5% за будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства, що здаються їх власниками в оренду, лізинг, позику, 0,125% за інші будівлі не класифіковані раніше.

Отже, суд висновує, що у 2023 році згідно рішення від 02.06.2021 №627, фізичні та юридичні особи мали сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за належні їм на праві власності промислові будівлі та склади, за будівлі транспорту та засобів зв`язку, за інші будівлі не класифіковані раніше у розмірі 0,125%.

Для застосування такої ставки податку достатнім є доведення факту приналежності нерухомого майна саме до зазначеного вище виду нерухомості.

У цій справі позивач наполягав, що згідно з технічними характеристиками частина належних йому нежитлових приміщень належать до промислових, будівель транспорту та інших будівель, на підтвердження чого посилався на технічні паспорти, які долучив і до матеріалів справи.

Натомість, податковий орган вказував, що відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не зазначено детальної конкретизації типу об`єкту нерухомості. Також контролюючий орган використав інформацію повідомлену позивачем щодо надання ним вказаних об`єктів нерухомості в оренду Товариство з обмеженою відповідальністю «Розсоші». Інших документів, які б підтверджували доводи позивача, останній до контролюючого органу не надавав, як і не скористався правом на проведення звірки.

З матеріалів справи судом встановлено, що 28 лютого 2020 року від ОСОБА_1 до податкового органу надійшла заява (вхідний №8657/3/5), згідно якої він повідомляє, що: «нежитлові приміщення в с. Розсоші Великописарівського району Сумської області площею 128,0 м2, 1792,7 м2, м2, 1917,0 м2, 432,2 м2, 84,5 м2, 1630,6 м2 використовуються як складські приміщення для зернових культур, міндобрив та техніки». До вищезазначеної заяви позивач додав фото та договори оренди зазначених приміщень, де орендарем є Товариство з обмеженою відповідальністю «Розсоші» () (а.с. 117 122, т.1, а.с. 25 47, т.2).

Також від Охтирської ДПІ Головного управління ДПС у Сумській області відповідачем була отримана інформаційна довідка, де зазначено, що ТОВ «Розсоші» здійснює діяльність за КВЕД 01.11 «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур».

Отже при винесенні спірних податкових повідомлень рішень контролюючим органом було обраховано податкове зобов`язання позивачу виходячи із ставки податку 0,5% мінімальної заробітної плати на 1 січня звітного (податкового року) як для будівель сільськогосподарського призначення, виходячи з того, що перелічені вище об`єкти нерухомості були передані позивачем в оренду сільгосподарському підприємству ТОВ «Розсоші» та використовувалися ним для здійснення сільськогосподарської діяльності.

Підпункт 266.7.3 пункту 266.7 статті 266 ПК України передбачає, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо:

об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

права на користування пільгою із сплати податку;

розміру ставки податку;

нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

Аналогічні норми містить і п.п.6.3.п.6 Положення про оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Великописарівської селищної ради, затверджене рішенням Великописарівської селищної ради від 02.06.2021 (а.с. 45 48, т.1).

У постанові від 29 червня 2023 року (справа №520/342/21), ухваленій у подібних до цієї справи правовідносинах, Верховний Суд, застосовуючи наведену вище норму податкового законодавства, виснував, що платник податків не позбавлений можливості надати до податкового органу уточнюючі документи щодо характеристик оподатковуваних будівель для правильного розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом застосування відповідних коефіцієнтів для обчислення такого податку.

В позові та в додаткових поясненнях, наданих під час розгляду справи, в підтвердження класифікації типу спірного нерухомого майна, представник позивача посилався на технічні паспорти щодо перелічених об`єктів нерухомого майна а також на додаткові угоди, якими достроково розірвано договори оренди між позивачем та ТОВ «Розсоші» (а.с.49 60, т.1, а.с. 25 47, 139 141, 124 127 т.2).

Разом з тим, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем податковому органу перелічених документів для визначення приналежності будівель до того чи іншого класу або для врахування класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з Класифікатором.

Також в матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до податкового органу для проведення звірки даних щодо спірних об`єктів нерухомості.

Відповідачем також було надано суду копії повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність форми №20-ОПП, подане ТОВ «Розсоші», в якому відображені об`єкти нерухомого майна, вказані в заяві ОСОБА_1 від 28 лютого 2020 року (а.с. 146 148,т.2).

Суд зазначає, що порядок складання і подання Заяви про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП визначений розділом VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Мінфіну від 09.12.2011 № 1588.

Так п.8.1 Цього Порядку визначено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.

У заяві за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду (п.8.4).

Відомості, зазначені в заяві за формою № 20-ОПП, вносяться контролюючим органом до Єдиного банку даних юридичних осіб або Реєстру самозайнятих осіб (п.8.6).

У разі зміни відомостей про об`єкт оподаткування, а саме: зміна типу, найменування, місцезнаходження, виду права або стану об`єкта оподаткування, платник податків надає до контролюючого органу за основним місцем обліку заяви за формою № 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в такому самому порядку та строки, як і при реєстрації, створенні чи відкритті об`єкта оподаткування (п.8.5).

Отже виходячи із аналізу зазначених норм, при зміні відомостей про об`єкт оподаткування, зокрема і при закінченні дії договору оренди або розірвання його, платник податків зобов`язаний надати до контролюючого органу за основним місцем обліку повідомлення за ф. №20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни.

Натомість представник відповідача пояснив, що ТОВ «Розсоші» не звітував податковому органу про припинення оренди вказаних об`єктів нерухомості та згідно інформаційної довідки вказане майно знаходиться на обліку у ТОВ «Розсоші» як орендоване та графа «дата зняття з обліку» не заповнена (а.с. 16 24, т.2).

Так згідно інформаційної довідки в пункті «Відомості про об`єкти оподаткування платника податків» відображені об`єкти нерухомого майна, вказані в заяві ОСОБА_1 від 28 лютого 2020 року, де в графі «Тип об`єкта оподаткування» ТОВ «Розсоші» самостійно визначає їх як склади (а.с. 16 24, т.2).

На вимогу суду ТОВ «Розсоші» не надало будь яких пояснень щодо не подання заяви форми 20-ОПП після розірвання договорів оренди (а.с. 188, т.2)

Суд касаційної інстанції у постанові від 15.02.2024 у справі №520/27906/21 зазначив, що у випадку нереалізації платником податків права на проведення звірки даних відсутні підстави для посилань в подальшому на відомості, що можуть мати вплив або на віднесення належного йому нерухомого майна до об`єкта оподаткування взагалі, або ж на розмір ставки податку. Подібний підхід Верховний Суд також застосував і у постанові від 09 серпня 2022 року (справа №819/1339/16).

Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про правомірність застосування податковим органом ставки 0,5% мінімальної заробітної плати при розрахунку податку згідно оскаржуваних ППР.

Підсумовуючи наведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.05.2024 року:

- №0-1823-UА0060142 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 969,43 грн.;

- №0-1823-UА0060142 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 29980,03 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4958,46 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 60369,98 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 18707,23 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1468,49 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної в сумі 17360,34 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 21992,98 грн.

Крім того, враховуючи приписи ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області суму судового збору пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 1 246,45 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень задовольнити частково.

та скасувати податкові повідомлення-рішення від 08.05.2024 року:

- №0-1823-UА0060142 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 969,43 грн.;

- №0-1823-UА0060142 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 29980,03 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 4958,46 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 60369,98 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 18707,23 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 1468,49 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної в сумі 17360,34 грн.;

- №0-1823-UА0060142, в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 21992,98 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області (вул. Іллінська, 13, м. Суми, 40009, ) суму судового збору у розмірі 1 246,45 грн. (одна тисяча двісті сорок шість гривень 45 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст постанови складено 24.12.2025 року.

Суддя В.О. Павлічек