Справа № 140/3560/25
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3560/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) (далі ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України, в т. ч. у період з 14.09.2015 по 07.10.2016 у ВЧ НОМЕР_1 , де перебував на грошовому забезпеченні.

Під час проходження військової служби відповідачем з порушенням норм законодавства здійснювалось нарахування та виплата грошового забезпечення, а саме: допомога на оздоровлення за 2016-2017 рр. та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 рр. виплачувалась без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, виплату якої було встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі Постанова № 889).

Зазначені дії відповідача призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату допомоги на оздоровлення за 2016-2017 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 рр., у зв`язку із чим позивач вимушений звернутися до суду.

Позивач просить визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2015 та 2016 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2016 рр., без урахування в складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2016 рр. та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2016 рр., з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 22).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а. с. 35-38) відповідач позов не визнав та просить відмовити в його задоволенні за безпідставністю.

Ухвалою суду від 26.12.2025 відмовлено в задоволенні заяви ВЧ НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та перебував на грошовому забезпеченні у відповідача у період з 14.09.2015 по 07.10.2016, що підтверджується записами військового квитка (а. с. 15-16), розрахунковою відомістю за листопад 2015 року (а. с. 6-10).

Відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.10.2016 №224, молодшого сержанта ОСОБА_1 , радіотелефоніста радіовідділення протитанкового артилерійського дивізіону військової частини польова пошта НОМЕР_2 , який перебуває у службовому відрядженні у складі сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » відповідно до підпункту «є» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ, звільнено з військової служби у запас та вважати таким, що 07.10.2016 справи і посаду у ВЧ НОМЕР_2 здав і вибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для постановки на військовий облік. 07.10.2016 виключено зі списків особового складу ВЧ польова пошта НОМЕР_2 ; з 07.10.2016 знято з усіх видів забезпечення. У цьому наказі також зазначено, що грошова допомога на оздоровлення виплачена; щорічна основна відпустка за 2016 рік використана у кількості 20 діб (з 11.02.2016 по 01.03.2016); матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань в 2016 році не виплачена (а. с. 32).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

За приписами пункту 2 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України (пункт 4 статті 9 Закону № 2011-ХІІ).

Згідно з пунктам 30.1, 30.3 розділу XXX Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11.06.2008 №260 (далі - Інструкція №260, була чинна до 20.07.2018) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.3 розділу XXXIIІ Інструкції №260 особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Спірним у цій справі є питання нарахування та виплати позивачу допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889.

Пунктом 1 Постанови №889, установлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, 2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 р. - у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 р. - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №380/2427/20 констатував наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача в частині нарахування і виплати позивачу допомоги на оздоровлення в 2016 та 2017 роках без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889, та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу недоплачену допомогу на оздоровлення у 2016 та 2017 роках з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої вищевказаною постановою.

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17, від 10.11.2021 у справі №825/997/17.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам додаткового виду щомісячного грошового забезпечення військовослужбовців, які мають щомісячний та постійний характер.

Відповідно до розрахункової відомості на виплату грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги військовослужбовцям, одноразової винагороди при підписанні контракту та винагороди за тривалість безперервної військової служби ВЧ НОМЕР_1 за листопад 2015 року (а. с. 6) та відомості на зарахування грошового забезпечення за листопад військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 (а. с. 8-10), позивачу була виплачена допомога на оздоровлення у сумі 1517,50 грн. Крім того, у вересні 2016 року позивачу була виплачена грошова допомога на оздоровлення в розмірі 4476,33 грн, що підтверджується відомістю на зарахування грошового забезпечення за вересень 2016 року військовослужбовцям ВЧ НОМЕР_1 (а. с. 12-13).

Отже, виплативши позивачу грошову допомогу на оздоровлення у листопаді 2015 року та вересні 2016 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, відповідач порушив вимоги законодавства щодо виплати грошового забезпечення у належному розмірі.

Відтак, з урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову у спосіб визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у листопаді 2015 року та у вересні 2016 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням проведених виплат) грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у листопаді 2015 року та у вересні 2016 року з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, та про відмову у задоволенні решти позовних вимог.

Підстав для задоволення позовних вимог у частині нарахування та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2016 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди суд не вбачає, з огляду на таке.

Так, матеріали справи не містять жодних доказів фактичного нарахування чи виплати такої допомоги у 2015 році. Крім того, згідно з наказом командира військової частини п/п НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.10.2016 № 224 (а. с. 32), матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік позивачу не виплачувалась. Також суд бере до уваги, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27.05.2021 у справі № 140/2427/21, яке набрало законної сили, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВЧ НОМЕР_2 щодо зобов`язання здійснити нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік у розмірі місячного грошового забезпечення (а. с. 45-47).

Отже, з огляду на відсутність доказів нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015-2016 рр., підстави для задоволення позовних вимог щодо перерахунку та виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2015 та 2016 рр., з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою № 889, відсутні.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 (Військова частина польова пошта НОМЕР_2 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення у листопаді 2015 року та у вересні 2016 року без врахування у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у листопаді 2015 року та у вересні 2016 року, з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М.Валюх