Справа № 340/3780/25
Суддя: К.М. ПРИТУЛА
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/3780/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Притули К.М. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті від 27.05.2025 №OПШ 043062 про застосування на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарського штрафу на суму 17000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу винесена без наявності з його боку правопорушень та з порушенням процесуального закону, а саме: відповідно до Законів "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух", Правил дорожнього руху та Порядку № 137 протокол перевірки технічного стану транспортного засобу не є обов`язковим документом, який має бути у водія в наявності в дорозі при здійсненні поїздок, а тому перевізник не може відповідати за його відсутність у водія на маршруті; на сьогодні законодавство передбачає відповідальність виключно за не проходження такого технічного огляду на підставі ч.3 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу 340 грн та за ч.4 ст.121 КУпАП з накладенням штрафу 850 грн (1700 грн у разі повторного порушення протягом року); оскаржувана постанова винесена не керівником і не заступником керівника територіального Відділу Укртрансбезпеки, а виконуючим обов`язки керівника цього Відділу, тобто особою, яка законом не уповноважена на винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу та яка діяла з перевищенням своїх службових повноважень.

Представник відповідача подав відзив, у якому позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити у їх задоволенні, оскільки під час перевірки було виявлено порушення позивачем, як перевізником, вимог статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме під час здійснення перевезення вантажів автомобільний перевізник не забезпечив водія проколом технічного стану до транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (а.с.25-30).

Позивач подав суду відповідь на відзив, у якій не погодився з аргументами відповідача та просив суд позов задовольнити (а.с.49-50).

Ухвалою судді від 09.06.2025 відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.24).

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Матеріалами справи підтверджено, що 18.04.2025 посадовими особами Укртрансбезпеки на а/д М-05 Київ-Одеса, 452 км + 811 м, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів, в ході проведення якої був зупинений транспортний засіб марки DAF/KRONE, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 / НОМЕР_2 . Під час перевірки виявлено порушення статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме під час здійснення перевезення вантажів автомобільний перевізник не забезпечив водія проколом технічного стану до транспортного засобу, чим порушено вимоги статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За цим фактом складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 18 квітня 2025 року №093558 (а.с.35зв.).

Вказаний акт став підставою для винесення Відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті постанови від 27 травня 2025 року №ОПШ 043062, якою до ФОП ОСОБА_1 , як автомобільного перевізника, на підставі абзацу 3 частину 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", було застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн (а.с.34зв.).

Незгода позивача з такою постановою зумовила його звернення до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до частини 1 та 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 05 квітня 2001 року № 2344-III "Про автомобільний транспорт" (далі Закон № 2344-III) регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Відповідно до статті 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11 лютого 2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі Положення №103), згідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із пунктами 4, 5, 8, 9 Положення № 103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, у тому числі:

здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема:

здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті;

проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт.

Відповідно до пункту 8 Положення № 103, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт визначено Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 (в редакції, чинній на момент проведення перевірки) рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Приписами пункту 4 Порядку № 1567 визначено, що рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Згідно з пунктом 14 Порядку № 1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Пунктами 20, 21 Порядку № 1567 визначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Пунктом 16, 17 Порядку № 1567 (в редакції, чинній на момент винесення постанови) передбачено, що матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.

Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України Про адміністративну процедуру.

У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.

Згідно з абзацом 2 пункту 19 Порядку № 1567, за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт, виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 34 Закону України №2344-ІІІ визначено, що автомобільний перевізник повинен:

виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів;

утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону;

забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут;

забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв;

організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод;

забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства;

забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту;

забезпечувати безпеку дорожнього руху;

забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 48 Закону України № 2344-ІІІ визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу наведеної норми вбачається, що перелік документів, які повинен мати водій для здійснення внутрішніх вантажних перевезень не є вичерпним, до таких документів належать також інші документи, передбачені законодавством.

Водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема, мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень (частина 2 статті 49 Закону №2344-ІІІ).

У відповідності до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Підставою для висновків відповідача про порушення позивачем вимог статті 48 Закону № 2344-ІІІ слугував факт перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, який повинен знаходитись у водія і надаватись для перевірки інспектуючим особам, чим порушено вимоги статті 34 Закону.

Так, статтею 2 Закону № 2344-III визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, Законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Згідно положення статті 23 Закону № 2344-III, контроль технічного стану транспортних засобів включає:

обов`язковий технічний контроль транспортних засобів;

перевірку технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками.

Перевірку технічного стану транспортних засобів під час обов`язкового технічного контролю транспортних засобів здійснюють суб`єкти господарювання, визначені відповідно до Закону України "Про дорожній рух" в порядку, який встановлює Кабінет Міністрів України.

У період між обов`язковими технічними контролями відповідність технічного стану транспортних засобів вимогам законодавства забезпечує перевізник.

Порядок проведення обов`язкового технічного контролю транспортних засобів визначає Кабінет Міністрів України.

Перевірка технічного стану транспортних засобів автомобільними перевізниками здійснюється в порядку, який визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Частиною 1 статті 35 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

Згідно з частиною 8 статті 35 цього Закону, періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить:

для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки;

для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації - щороку;

для автобусів та спеціалізованих транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, незалежно від строку експлуатації - двічі на рік.

На кожний транспортний засіб, що пройшов обов`язковий технічний контроль і визнаний технічно справним, суб`єкт проведення обов`язкового технічного контролю складає протокол перевірки його технічного стану, який видається водію транспортного засобу. У протоколі зазначається строк чергового проходження обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до періодичності проходження, встановленої частиною восьмою цієї статті (частини 9 статті 35 Закону України "Про дорожній рух").

Постановою Кабінету Міністрів України від 30 січня 2012 року №137 було затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу (далі по тексту Порядок № 137), який визначає процедуру проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, зареєстрованих уповноваженими органами МВС (далі - транспортні засоби), за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації;

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Пунктом 18 Порядку № 137 передбачено, що у разі позитивного результату після проведення обов`язкового технічного контролю транспортного засобу виконавець складає протокол перевірки технічного стану транспортного засобу. Паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію). На вимогу замовника (водія) паперова копія виготовляється та видається на бланку протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу.

У протоколі перевірки технічного стану транспортного засобу виконавець зазначає дату проведення наступного обов`язкового технічного контролю транспортного засобу відповідно до пункту 3 цього Порядку, а також призначення відповідно до проведених додаткових перевірок транспортного засобу.

Як встановлено судом, під час проведення рейдової перевірки 18.04.2025 позивачем (був водієм) не надано протокол технічного стану транспортного засобу. Так, у рядку "Пояснення водія про причини порушень" акту № 093558 позивачем було внесено запис: "був необачний, не додивився та не своєчасно перевірив документи".

У позовні заяві позивач також зазначає, що під час перевірки документів він виявив, що протоколи перевірки технічного стану прострочені (дія закінчилась 10.04.2025 року), вказане він визнав і цього не заперечував.

Тобто, станом на момент перевірки посадовими особами Укртрансбезпеки (18.04.2025) у водія був відсутній чинний протокол перевірки технічного стану транспортного засобу.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що протокол перевірки технічного стану транспортного засобу не є обов`язковим документом, який має перебувати у водія під час здійснення вантажних перевезень, а відтак його відсутність не може бути підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до автомобільного перевізника.

Як встановлено судом, відповідно до статей 48 та 49 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник і водій зобов`язані мати та пред`являти уповноваженим посадовим особам документи, на підставі яких здійснюється перевезення вантажів, а також інші документи, передбачені законодавством.

При цьому перелік таких документів не є вичерпним, що прямо випливає зі змісту статті 48 Закону № 2344-ІІІ.

З аналізу статей 23 Закону України "Про автомобільний транспорт", статті 35 Закону України "Про дорожній рух" та Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137, убачається, що протокол перевірки технічного стану транспортного засобу є офіційним документом, який підтверджує проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю та містить відомості про строк його дії.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 137 паперова копія протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу видається замовнику (водію), а отже водій зобов`язаний мати його при собі та пред`являти під час перевірки.

Таким чином, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу належить до категорії "інших документів, передбачених законодавством", які підлягають пред`явленню під час здійснення рейдової перевірки, а його відсутність на момент перевірки утворює склад правопорушення, передбаченого абз.3 ч.1 ст.60 Закону № 2344-ІІІ.

Посилання на можливість притягнення виключно до адміністративної відповідальності за статтею 121 КУпАП також є безпідставними, оскільки адміністративна відповідальність водія та адміністративно-господарська відповідальність автомобільного перевізника є різними за своєю правовою природою та суб`єктним складом і можуть застосовуватися паралельно.

Суд також не приймає аргументи позивача про те, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті не був уповноважений на винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Як убачається з приписів пунктів 16, 17 та абзацу другого пункту 19 Порядку № 1567 (в редакції, чинній на день винесення спірної постанови) матеріали справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки, які за наявності встановлених порушень уповноважені виносити постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Водночас наведені вище норми не містять застережень чи обмежень щодо здійснення таких повноважень особою, яка на законних підставах тимчасово виконує обов`язки керівника відповідного територіального органу. Наділення особи статусом тимчасово виконуючого обов`язки керівника означає покладення на неї повного обсягу організаційно-розпорядчих та владних повноважень керівника органу на період виконання таких обов`язків, у тому числі щодо прийняття рішень у справах про порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що тимчасово виконуючий обов`язки начальника Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті був призначений з порушенням установленого порядку або що обсяг його повноважень був обмежений у частині розгляду справ про порушення законодавства про автомобільний транспорт та винесення постанов про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Крім того, в межах даного спору предметом судового контролю є саме правомірність оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, а не оцінка законності кадрових чи організаційно-розпорядчих рішень щодо покладення виконання обов`язків керівника відповідного територіального органу. За відсутності належних та допустимих доказів перевищення повноважень посадовою особою, суд не вбачає підстав для визнання спірної постанови незаконною з мотивів, наведених позивачем.

Щодо доводу про відсутність складу правопорушення та порушення процесуального порядку притягнення до відповідальності

Судом установлено, що під час рейдової перевірки 18.04.2025 водієм транспортного засобу не було надано чинного протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу, що підтверджується актом перевірки та власноручними поясненнями водія, у яких він визнав необачність та несвоєчасну перевірку документів.

Таким чином, відсутність необхідного документа зафіксована саме на момент проведення перевірки, що відповідає об`єктивній стороні правопорушення, передбаченого абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Доводи позивача про те, що законодавством передбачено виключно відповідальність за непроходження технічного контролю, а не за відсутність протоколу у водія, суд визнає безпідставними, оскільки відповідальність за статтею 60 Закону №2344-ІІІ настає за відсутність документів на момент перевірки, незалежно від факту їх фактичного існування у перевізника.

Також матеріалами справи підтверджується, що постанова була винесена з дотриманням процедури, передбаченої Порядком № 1567, у межах строків та компетенції відповідача, а доказів порушення процесуальних гарантій позивачем не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивача є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та нормами чинного законодавства, а оскаржувана постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу прийнята відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законом.

Підсумовуючи вищевказане, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. ПРИТУЛА