Справа № 380/20976/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання вчинити дії,

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно не внесення актуальних відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку з визнанням його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 внести відомості про виключення з військового обліку ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів за наявністю чинної довідки ВЛК від 22.05.2023, яка відображена у Реєстрі;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно внесення відомостей до Єдиног державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів щодо « ІНФОРМАЦІЯ_3 : порушення військового обліку» ОСОБА_1 від 14.09.2025 року з причини неприбуття за повісткою;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 прибрати відомості про « ІНФОРМАЦІЯ_3 : порушення військового обліку» ОСОБА_1 у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів у зв`язку з відсутністю порушень військового обліку.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що 22.05.2023 року за результатами медичного огляду Військово-лікарською комісією (ВЛК) його визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку. Підставою для такого рішення став пункт «а» статті 64 графи II Розкладу хвороб Наказу МОЗ України № 402. На підтвердження вказаного факту Позивач отримав військово-обліковий документ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , у якому зроблено відповідний запис та проставлено відмітку про виключення з військового обліку.

Позивач стверджує, що з моменту прийняття вказаного рішення він набув статусу особи, яка не є військовозобов`язаною, та на яку не поширюються обов`язки щодо виконання правил військового обліку, зокрема обов`язок з`являтися за повісткою.

Разом з тим, під час перевірки своїх даних у мобільному застосунку «Резерв+» (що відображає відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг»), Позивач виявив суттєву невідповідність. Незважаючи на наявність запису про постанову ВЛК від 22.05.2023, у графі «Категорія обліку» зазначено статус «Військовозобов`язаний» замість належного статусу «Виключено з обліку» (або «Невійськовозобов`язаний»), а відомості про підставу зняття/виключення з обліку відсутні.

Крім того, у Реєстрі міститься інформація про те, що Позивач перебуває у розшуку з 14.09.2025 року з підстав порушення правил військового обліку (неприбуття за повісткою). Позивач вважає такі відомості помилковими та протиправними, оскільки, будучи виключеним з військового обліку, він не може бути суб`єктом правопорушення, пов`язаного з неявкою до ТЦК та СП.

З метою виправлення некоректних даних Позивач звернувся із заявою до Відповідача. Однак, листом від 28.09.2025 № 1/10341 Відповідач повідомив про відмову у внесенні змін, посилаючись на те, що постанову ВЛК від 22.05.2023 скасовано рішенням Центральної військово-лікарської комісії (ЦВЛК) ЗСУ (протокол від 2025 року) на підставі перегляду медичної документації, вилученої правоохоронними органами в межах кримінального провадження.

Позивач не погоджується з такими діями Відповідача та рішенням про скасування його непридатності. Він наголошує, що процедура скасування відбулася з грубим порушенням його прав: без його відома, без виклику на засідання комісії та без проведення контрольного медичного обстеження (очного огляду), що є обов`язковим для встановлення реального стану здоров`я.

На переконання Позивача, формальний перегляд документів без участі особи та без належного повідомлення про прийняте рішення суперечить принципам правової визначеності. Позивач стверджує, що він не вчиняв жодних неправомірних дій, надав достовірні медичні дані, а можливі порушення з боку посадових осіб ТЦК (якщо такі були) не повинні впливати на його правовий статус та скасовувати законне рішення про виключення з обліку. У зв`язку з цим, Позивач наполягає на тому, що первинна постанова ВЛК залишається чинною, а відомості в Реєстрі «Оберіг» підлягають виправленню відповідно до записів у його військово-обліковому документі.

Ухвалою від 23 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

Вказаною ухвалою Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, який мав відповідати вимогам статті 162 КАС України, а також роз`яснено наслідки ненадання такого відзиву.

Відповідно до Довідки про доставку електронного документа, сформованої в підсистемі «Електронний суд», копію ухвали про відкриття провадження успішно доставлено до Офіційного електронного кабінету Відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) 24 жовтня 2025 року.

Згідно з частиною 6 статті 18 КАС України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставку копії судового рішення до електронного кабінету особи. Таким чином, Відповідач був належним чином повідомлений про наявність судового провадження та встановлені судом процесуальні строки.

Станом на дату прийняття цього рішення, у встановлений судом строк та після його спливу, Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву. Також до суду не надходило будь-яких клопотань про продовження процесуального строку для подання відзиву або повідомлень про поважність причин його неподання.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 статті 159 КАС України передбачено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Однак, Суд, керуючись принципом офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ч. 4 ст. 9 КАС України), вважає за необхідне дослідити наявні у матеріалах справи докази для прийняття законного та обґрунтованого рішення по суті спору, не обмежуючись фактом процесуальної пасивності Відповідача.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, керуючись своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів (відповідно до ст. 90 КАС України), суд-

встановив:

Позивач отримав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , у якому міститься запис про визнання його непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку на підставі постанови ВЛК від 22.05.2023 (довідка №1372/102). Саме наявність цього документа та запису в ньому стала підставою для звернення Позивача до суду з вимогою привести дані електронного Реєстру у відповідність до паперового документа.

Водночас, з матеріалів справи, а саме з листа-відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 №1/10341 від 28.09.2025, встановлено, що правовий статус постанови ВЛК від 22.05.2023 змінився. Вказана постанова була предметом перегляду Центральної військово-лікарської комісії (ЦВЛК) Збройних Сил України в порядку контролю за діяльністю підпорядкованих ВЛК. За результатами цього перегляду, оформленого протоколом засідання ЦВЛК №2025-0416-0930, постанова ВЛК про непридатність Позивача до військової служби СКАСОВАНА, а Позивач визначений таким, що підлягає направленню на контрольний медичний огляд для встановлення реального ступеня придатності.

Це рішення Центральної військово-лікарської комісії (ЦВЛК) Збройних Сил України позивачем не оскаржено і не є предметом розгляду цієї справи.

Суд звертає увагу на правовий статус та повноваження Центральної ВЛК. Відповідно до пункту 2.3 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі Положення № 402), ЦВЛК є вищим органом медичного забезпечення Збройних Сил України. До її виключної компетенції належить право розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати або не затверджувати постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії). Рішення ЦВЛК є обов`язковими до виконання.

Оцінюючи вимогу Позивача про зобов`язання Відповідача внести зміни до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», Суд виходить з того, що Реєстр є автоматизованою інформаційно-телекомунікаційною системою, призначеною для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, захисту та знеособлення інформації. Згідно із Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», відомості, що вносяться до Реєстру, повинні бути повними, актуальними та достовірними.

Підставою для внесення до Реєстру запису про «виключення з військового обліку за станом здоров`я» є чинна, не скасована постанова ВЛК про непридатність до військової служби. Однак, на момент розгляду даної адміністративної справи, судом встановлено беззаперечний юридичний факт: постанова ВЛК від 22.05.2023, на якій ґрунтуються вимоги Позивача, втратила свою чинність внаслідок її скасування уповноваженим вищим органом (ЦВЛК).

Отже, станом на час вирішення спору у Відповідача ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) відсутні законні підстави для внесення до системи «Оберіг» відомостей про виключення Позивача з обліку, оскільки документ-підстава (довідка ВЛК від 22.05.2023) де-юре анульований. Задоволення позову в цій частині призвело б до внесення до державного Реєстру недостовірної інформації, що суперечить принципам ведення військового обліку.

Суд також відхиляє доводи Позивача щодо процедурних порушень при прийнятті рішення ЦВЛК (зокрема, щодо відсутності його виклику, непроведення очного огляду тощо) як підставу для задоволення позову в межах заявлених вимог. Предметом цього спору є оскарження бездіяльності РТЦК щодо ведення Реєстру, а не правомірність рішення ЦВЛК.

Питання законності протоколу ЦВЛК №2025-0416-0930 може бути предметом окремого судового розгляду за позовом до Центральної ВЛК, проте в межах цієї справи Позивач таких позовних вимог не заявляв і ЦВЛК як співвідповідача не залучав. Доки рішення ЦВЛК про скасування постанови про непридатність є чинним і не скасованим у судовому порядку, воно створює правові наслідки, які унеможливлюють задоволення вимог Позивача.

За таких обставин, Суд дійшов висновку, що дії Відповідача щодо невнесення відомостей про виключення з обліку в даному конкретному випадку не є протиправною бездіяльністю, а є наслідком виконання рішення органу вищого рівня, яким скасовано підставу для такого виключення.

Позивач у своїй заяві просить визнати протиправним внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» відомостей про його розшук та зобов`язати Відповідача видалити ці дані. В обґрунтування цієї вимоги Позивач посилається на те, що він має статус особи, виключеної з військового обліку, а отже, на нього не поширюються обов`язки військовозобов`язаних, зокрема обов`язок з`являтися за повісткою, а тому він не може бути суб`єктом правопорушення, пов`язаного з ухиленням від явки.

Однак, оцінюючи ці доводи, Суд виходить з того, що правовий статус особи у відносинах з органами військового управління визначається наявністю чи відсутністю законних підстав для звільнення від виконання військового обов`язку. Як вже встановлено судом у попередніх розділах цього рішення, постанова ВЛК від 22.05.2023 про непридатність Позивача до військової служби скасована вищим органом військово-лікарської експертизи Центральною ВЛК ЗСУ.

Скасування рішення про виключення з військового обліку має своїм юридичним наслідком поновлення щодо особи комплексу обов`язків, передбачених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (Додаток 2 до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487). Зокрема, з моменту скасування постанови ВЛК, у Позивача виник обов`язок пройти повторний (контрольний) медичний огляд для остаточного визначення ступеня придатності до військової служби.

Відповідно до пункту 2 Правил військового обліку, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні перебувати на військовому обліку за зареєстрованим місцем проживання. Згідно з абзацом 2 підпункту 1 пункту 20 цих Правил, громадяни зобов`язані прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач повідомляв Позивача про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження контрольного медичного огляду у зв`язку зі скасуванням попереднього рішення ВЛК. Неприбуття громадянина за таким викликом без поважних причин кваліфікується як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (статті 210, 210-1 КУпАП).

Суд наголошує, що внесення до Реєстру «Оберіг» відомостей про розшук (повідомлення до органів Національної поліції) є не самостійним видом покарання, а заходом реагування суб`єкта владних повноважень на факт невиконання громадянином обов`язку щодо явки.

Відповідно до статті 259 КУпАП та частини 3 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», органи Національної поліції у встановленому законом порядку зобов`язані за зверненням ТЦК та СП доставити до таких центрів осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням правил військового обліку.

Оскільки Позивач не прибув для проходження контрольного медичного огляду, не надав доказів поважності причин неявки, а його посилання на статус «невійськовозобов`язаного» спростовуються фактом скасування довідки ВЛК рішенням ЦВЛК, дії Відповідача щодо ініціювання розшуку та внесення відповідних відомостей до Реєстру є правомірними. Ці дії вчинені Відповідачем на виконання повноважень щодо забезпечення ведення військового обліку та контролю за проходженням медичних оглядів військовозобов`язаними.

Доводи Позивача про те, що він не визнає рішення ЦВЛК, не можуть братися судом до уваги в межах даної справи, оскільки рішення суб`єкта владних повноважень (в даному випадку протокол ЦВЛК) є чинним до моменту його скасування у встановленому законом порядку. Доказів оскарження та скасування рішення ЦВЛК суду не надано.

Таким чином, оскільки правова підстава, на яку посилався Позивач (виключення з обліку), на момент виникнення спірних правовідносин була юридично нівельована рішенням вищого органу, Відповідач діяв обґрунтовано, фіксуючи факт порушення правил військового обліку (неявки) шляхом внесення відомостей про розшук.

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо внесення відомостей про розшук та зобов`язання їх видалити є безпідставними та задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення Суд керується принципами адміністративного судочинства, визначеними статтею 2 КАС України, зокрема верховенством права, законністю та рівністю усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 4 статті 9 КАС України, суд вживає визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Реалізуючи принцип офіційного з`ясування обставин справи, суд дослідив надані Позивачем докази, зокрема листування з Відповідачем, яке містило інформацію про скасування постанови ВЛК. Це дозволило суду встановити об`єктивну істину у справі, незважаючи на процесуальну пасивність Відповідача (неподання відзиву).

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Водночас, частиною 2 статті 77 КАС України встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У цій справі матеріали, надані самим Позивачем (зокрема, відповідь ТЦК про рішення ЦВЛК), фактично спростували доводи позовної заяви про наявність у нього статусу особи, виключеної з військового обліку. Судом встановлено, що Відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством, відмовляючи у внесенні змін до Реєстру та здійснюючи розшук особи, яка ухиляється від контрольного медичного огляду після скасування попереднього висновку ВЛК.

Таким чином, системний аналіз матеріалів справи свідчить про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки базуються на скасованому акті індивідуальної дії (постанові ВЛК), а тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Відповідно до положень статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову повністю, підстави для стягнення сплаченого Позивачем судового збору та витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача відсутні. Судові витрати у такому випадку залишаються за Позивачем.

Керуючись статтями 2, 6, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. В позові ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 25.12.2025 року

Суддя Коморний О.І.