Справа № 276/1890/25
Суддя: СЕМЕНЮК А. С.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 276/1890/25
Провадження по справі №2-а/276/19/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року селище Хорошів

Хорошівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Семенюка А.С.,

при секретарі судового засідання Дашенко Д.А.,

за участю: позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Бугайова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5723682 від 15.09.2025 року про накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити. В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки позивачка транспортним засобом не керувала. За її твердженнями, 15.09.2025 року вона разом із чоловіком та сином їхала в автомобілі «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував її син ОСОБА_2 . Автомобіль був зупинений працівниками поліції, які звинуватили їх у порушенні комендантської години. У подальшому, через відсутність у чоловіка позивачки документів, син побіг додому за паспортом вітчима. В цей час між позивачкою та поліцейськими виник конфлікт, внаслідок якого інспектор склав постанову на неї, незважаючи на те, що вона перебувала на пасажирському сидінні. Позивачка наголошує, що поліцейськими не надано доказів її керування автомобілем, а відеозапис, долучений поліцейськими, фіксує лише процедуру оформлення матеріалів, а не факт руху автомобіля під її керуванням.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача зазначив, що постанова винесена правомірно, оскільки 15.09.2025 року під час дії комендантської години було зупинено транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , яка не мала права керування таким транспортним засобом, чим порушила п. 2.1.а ПДР України. Відповідач вважає, що дії поліцейського відповідали вимогам ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», а факт правопорушення підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою суду від 10.11.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні 24.12.2025 представник позивачки позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, посилаючись на відсутність доказів вини його довірительки та покази свідків. Позивачка підтримала позицію свого представника у попередньому судовому засіданні 16.12.2025. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (шлях направлення повістки до електронного кабінету), свого представника до суду не направив.

Судом встановлено, що 15 вересня 2025 року поліцейським Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області старшим сержантом поліції Семендою Олександром Васильовичем винесено постанову серії ЕНА № 5723682 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Згідно зі змістом оскаржуваної постанови, 15.09.2025 року о 02:12 год. в селищі Іршанськ по вул. Гулія, 25, водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Ssang Yong», д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушила п. 2.1.а ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП. Зазначеною постановою на позивачку накладено штраф у розмірі 3400 грн.

Позивачка категорично заперечує факт керування нею транспортним засобом. На підтвердження своїх доводів стороною позивача надано відеозаписи з місця події та забезпечено явку свідків. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 (син позивачки) пояснив, що 15.09.2025 року саме він керував автомобілем «Ssang Yong», оскільки йому необхідно було дістатися до місця роботи у с. Добринь. Коли їх зупинили працівники поліції, виникло питання щодо документів вітчима ( ОСОБА_3 ), який був пасажиром. Свідок зазначив, що він пішов додому за паспортом вітчима, а коли повернувся, поліція вже поїхала, склавши матеріали на його матір через конфлікт, що виник між нею та поліцейськими. Також свідок підтвердив, що на відеозаписах його не видно саме тому, що він відлучився за документами. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 (чоловік позивачки) надав аналогічні пояснення, підтвердивши, що за кермом перебував його пасинок ОСОБА_2 , а позивачка перебувала на задньому сидінні автомобіля.

Дослідивши надані сторонами відеозаписи, суд встановив, що на них зафіксовано спілкування учасників події з працівниками поліції та процедурні моменти оформлення матеріалів. Однак, на вказаних відеозаписах відсутній безпосередньо факт керування автомобілем будь-якою конкретною особою. З відеозаписів неможливо достеменно встановити, хто саме перебував за кермом у момент руху автомобіля.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Частиною 2 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Суб`єктом даного правопорушення може бути лише водій, тобто особа, яка керує транспортним засобом. Отже, для правомірності притягнення особи до відповідальності за цією статтею, першочерговим є доведення факту керування цією особою транспортним засобом.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тобто, саме відповідач (суб`єкт владних повноважень) зобов`язаний надати суду докази, які б беззаперечно підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Відповідач у відзиві посилається на те, що факт порушення підтверджується матеріалами справи. Однак, до суду не надано жодного об`єктивного доказу (зокрема, безперервного відеозапису з боді-камери поліцейського або відеореєстратора службового автомобіля), який би фіксував момент руху автомобіля «Ssang Yong» під керуванням саме ОСОБА_1 або момент її зупинки за кермом. Сама по собі постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не може бути єдиним доказом вчинення правопорушення, якщо позивач її заперечує.

Суд бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які узгоджуються між собою та версією позивачки. Свідок ОСОБА_2 прямо вказав, що керував автомобілем він. Відсутність його на відеозаписах логічно пояснюється тим, що він пішов за документами вітчима, що не було спростовано відповідачем.

Наявні у матеріалах справи відеозаписи не містять фіксації факту керування автомобілем позивачкою. Згідно зі ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Оскільки відповідач не надав суду переконливих доказів того, що саме ОСОБА_1 здійснювала керування транспортним засобом, а всі сумніви тлумачаться на користь особи, яка притягається до відповідальності, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачкою адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, не доведений.

Крім того, суд критично оцінює аргументи відповідача щодо порушення позивачкою комендантської години як підстави для зупинки, оскільки, навіть за наявності законних підстав для зупинки транспортного засобу, відповідальність за ст. 126 КУпАП може нести лише особа, яка фактично керувала цим засобом, що в даному випадку не доведено.

Враховуючи викладене, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1221,20 грн, що підтверджується квитанцією. Ця сума підлягає стягненню з відповідача. Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн, суд, дослідивши надані докази (договір, ордер, квитанцію), враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, вважає таку суму співмірною та обґрунтованою, а тому вона підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 72-77, 139, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Житомирській області про визнання протиправною та скасування постанови серії ЕНА № 5723682 від 15 вересня 2025 про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА № 5723682 від 15 вересня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3400 (три тисячі чотириста) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції в Житомирській області на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1221 (одна тисяча двісті двадцять одна гривня) 20 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Житомирській області, адреса місцезнаходження: вул. Старий бульвар, 5/37, Житомир, Житомирська область; .

Суддя А.С. Семенюк