Справа № 335/11828/25
Суддя: Мінаєв М. М.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

при секретарі - Бойкинюк Д.П.,

за участю

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мухіна А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , поданим через представника - адвоката Мухіна Антона Анатолійовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02.12.2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя через підсистему «Електронний суд» надійшла вказана позовна заява, яка містить вимогу визнати протиправною і скасувати постанову № 1696 від 07.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., і справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити за відсутності подій і складу адміністративного правопорушення.

Адміністративний позов обґрунтований посиланням на таке.

19.11.2025 року ОСОБА_1 із застосунку «Дія» дізнався про наявність виконавчого провадження № АСВП: 79625207 в Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо наявного штрафу, який утворився внаслідок винесення постанови від 07 квітня 2025 року №1696 за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

За змістом вказаної постанови, уповноваженою особою у відповідності до п.6 ст.258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення №1696 від 31.03.2025 року. Відповідно до протоколу №1696 від 31.03.2025 року під час проведення співробітниками органів Національної поліції України перевірки осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військовооблікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка. Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2025 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Громадянину ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 08:00 год. 07.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , кабінет 30. На розгляд справи останній не прибув, під час складання протоколу №1696 відмовився від надання письмових пояснень. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що засвідчив своїм підписом у протоколі №1696 від 31.03.2025 року.

Також в оскаржуваній постанові зазначено, що під час проведення перевірки була виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2025 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період».

Однак ОСОБА_1 не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення, оскільки взагалі не знав про наявність такої, так як з 31.03.2025 року був призваний ІНФОРМАЦІЯ_3 на військову службу до військової частини НОМЕР_1 . Під час несення військової служби будь-яких повідомлень, поштових відправлень не отримував, в тому числі копії оскаржуваної постанови. Станом на час подання адміністративного позову ОСОБА_1 знаходиться на лікарняному через отриману тяжку травму, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. З копією постанови ознайомився лише 20.11.2025 року, коли вставав на військовий облік військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з відпусткою за станом здоров`я.

При цьому ОСОБА_1 перебував до 31.03.2025 року на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_5 за місцем реєстрації та фактичного проживання.

31.03.2025 року позивач при перевірці співробітниками органів Національної поліції України військовооблікових документів, на їхню вимогу надав військово-обліковий документ в електронній формі в застосунку Резерв+ та військовий квиток серії НОМЕР_2 , після чого ОСОБА_1 було направлено в той же день на проходження ВЛК, він був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Про складання матеріалів про адміністративне правопорушення за фактом, нібито, відсутності 31.03.2025 року у ОСОБА_1 військово-облікового документа представники ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомляли, ніяких документів за постановою № 1696 від 07.04.2025 року за справою про адміністративне правопорушення позивач не підписував.

Таким чином, на думку позивача, його було незаконно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки при перевірці військово-облікових документів 31.03.2025 року ним було надано на вимогу співробітників органів Національної поліції України військово-обліковий документ як в електронній формі, так і у паперовому вигляді, які мають однакову юридичну силу, але представники ІНФОРМАЦІЯ_2 всупереч наявності необхідних документів склали протокол про адміністративне правопорушення №1696 від 31.03.2025 року та винесли оскаржувану постанову. Наявність 31.03.2025 року військового квитка від 25.11.2004 року серії НОМЕР_2 підтверджується відміткою від 31.03.2025 року про визнання придатним до військової служби (п.13 стр.6 військового квитка), відміткою від 31.03.2025 року про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень (р.V стр.19 військового квитка) та відміткою від 31.03.2025 року про зняття з військового обліку військовозобов`язаних (р.VI стр.22 військового квитка). Наявність ВОД в електронній формі підтверджується витягом з додатку Резерв+ станом із своєчасним уточненням даних від 05.07.2024 року.

Позивач вважає, що у даному випадку відповідачем при винесенні Постанови порушено вимоги ст. 129 Конституції України та ст. 268 КУпАП щодо його права ознайомитись з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися правовою допомогою. Постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності від 07.04.2025 № 1696 винесена без будь-яких підстав та з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому просить її скасувати, а провадження в справі закрити.

Ухвалою суду від 03.12.2025 провадження у справі було відкрите, відповідачу був встановлений строк подання відзиву на позов і доказів на його обґрунтування.

В судовому засіданні 11.12.2025 позивач та його представник, адвокат Мухін А.А., позовні вимоги підтримали, пославшись на викладені у позові факти і норми права.

В судовому засіданні 11.12.2025 суд оголосив про перехід до стадії складання судового рішення по суті позовних вимог.

В ході опрацювання матеріалів справи було виявлено, що при поданні адміністративного позову стороною позивача не були належним чином дотримані вимоги процесуального закону.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 161 КАС України, у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

За змістом абз. 1, 2 ч. 9 ст. 44 КАС України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати до суду доказ надсилання цих матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності у іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність у іншого учасника справи електронного кабінету - в паперовій формі листом з описом вкладення.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 з кодом у ЄДРПОУ НОМЕР_3 має власний електронний кабінет у ЄСІТС.

Однак представник позивача при поданні позову надіслав його копію з додатками до електронного кабінету іншого суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_7 з кодом у ЄДРПОУ НОМЕР_4 , який не є відповідачем у цій справі.

Вказана обставина була помилково залишена без уваги суду й при відкритті провадження у справі та надсиланні судового виклику відповідачу, що могло призвести до порушень процесуальних прав відповідача у цій справі.

Ухвалою від 16.12.2025 позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху з наведених вище підстав.

17.12.2025 від представника позивача надійшли докази усунення вказаного недоліку, а саме підтвердження про відправлення копії позовної заяви з додатками в електронному виді до електронного кабінету у ЄСІТС ІНФОРМАЦІЯ_8 з кодом у ЄДРПОУ НОМЕР_3 .

Розгляд справи був відкладений до 26.12.2025.

В судове засідання 26.12.2025 представник позивача не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі і без участі позивача.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав, явку представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки представника не повідомив, заяв чи клопотань процесуального характеру не подав.

У зв`язку з цим справа була розглянута за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами.

Фіксування судового процесу 26.12.2025 технічними засобами не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 229 КАС України.

Дослідивши наявні у справі матеріали та заслухавши пояснення учасників справи, що з`явились в судове засідання, суд встановив такі обставини.

07.04.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № 1696 у справі про адміністративне правопорушення, якою визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та наклав на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

За змістом вказаної постанови, під час проведення перевірки була виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка, чим порушив вимоги законодавства України, а саме: п. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2025 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період»

Уповноваженою особою у відповідності до п.6 ст.258 КУпАП було складено протокол про адміністративне правопорушення №1696 від 31.03.2025 року. Відповідно до протоколу №1696 від 31.03.2025 року під час проведення співробітниками органів Національної поліції України перевірки осіб чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-облікового документа (військово-облікового документа в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу, виявлена відсутність у громадянина ОСОБА_1 військово-облікового документа, встановленого чинними нормативно-правовими актами України зразка. Своїми діями (бездіяльністю) ОСОБА_1 порушив вимоги ч.6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», пункт 25 Постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2025 «Про затвердження порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Громадянину ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 08:00 год. 07.04.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , кабінет 30. На розгляд справи останній не прибув, під час складання протоколу №1696 відмовився від надання письмових пояснень. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про що засвідчив своїм підписом у протоколі №1696 від 31.03.2025 року.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Статтею 277-2 КУпАП встановлено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.

Виходячи із змісту ст. ст. 268, 279 КУпАП, особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має право брати участь у розгляді справи, надавати пояснення, залучати докази, користуватись правовою допомогою адвоката тощо. Невід`ємним елементом права на участь і у розгляді справи є право бути завчасно повідомленим про час місце такого розгляду. При цьому висловлення такою особою заяви про розгляд справи без її участі не позбавляє орган, який розглядає справи, від обов`язку вжити заходів для завчасного повідомлення такої особи про час і місце розгляду справи.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості, саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.256 КУпАП в протоколі про адміністративне правопорушення зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка склала протокол, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Одним з основних положень практики ЄСПЛ щодо застосування Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод є те, що до процедури притягнення до адміністративної відповідальності мають висуватись вимоги, аналогічні тим, що висуваються до процедур у кримінальному судочинстві.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень.

Однак відповідач у цій справі не надав жодного доказу на підтвердження законності і обґрунтованості оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення, в тому числі не надав ані протоколу про адміністративне правопорушення, ані доказів, якими був би зафіксований факт непред`явлення позивачем військово-облікового документу.

Водночас позивачем надані докази, які повністю спростовують факти, на підставі яких була винесена оскаржувана постанова.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований і проживає за адресою АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним штампом у його паспорті громадянина України серії НОМЕР_5 .

25.11.2004 у Центральному РВК Запорізької ОСОБА_1 бу виданий військовий квиток серії НОМЕР_2 , що підтверджується копією вказаного документу, що наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України. Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Крім того, пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» від 16 травня 2024 року № 559 (далі Порядок № 559) установлено, що військовообліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ. Пунктом 9 Порядку № 559 встановлено, що військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Наявність у ОСОБА_1 військово-облікового документу в електронній формі підтверджується витягом з додатку Резерв+ станом із своєчасним уточненням даних від 05.07.2024 року.

31.03.2025 року позивач при перевірці співробітниками органів Національної поліції України військово-облікових документів, на їхню вимогу надав військово-обліковий документ в електронній формі в застосунку Резерв+ та військовий квиток серії НОМЕР_2 .

Вказаний факт випливає з того, що у військовому квитку від 25.11.2004 року серії НОМЕР_2 наявні відмітка від 31.03.2025 року про визнання придатним до військової служби (п.13 стр.6 військового квитка), відмітка від 31.03.2025 року про видачу та вилучення мобілізаційних розпоряджень (р.V стр.19 військового квитка) та відмітка від 31.03.2025 року про зняття з військового обліку військовозобов`язаних (р.VI стр.22 військового квитка).

Також доданими до позову документами підтверджується, що 31.03.2025 ОСОБА_1 було направлено на проходження ВЛК, того ж дня він був призваний на військову службу за мобілізацією та направлений до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Таким чином, відповідач не надав пояснень і відповідних доказів щодо того, яким чином позивач не пред`явив військово-облікового документу 31.03.2025, якщо в цей же день до військового квитка позивача були внесені всі записи у зв`язку з його мобілізацією.

Крім того, у зв`язку з ненаданням відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення від 31.03.2025 суд позбавлений можливості перевірити достовірність даних щодо повідомлення позивача про час і місце розгляду справи щодо нього, і взагалі встановити, чи дійсно складався протокол від 31.03.2025, чи вручався він позивачу, і який був його зміст.

Суд також бере до уваги, що станом на 07.04.2025 позивач перебував на військовій службі і вочевидь не міг з`явитись на розгляд справи, про що було достовірно відомо відповідачу, навіть у випадку, якби позивачу дійсно було вручено копію протоколу від 31.03.2025.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана Постанова винесена з істотним порушенням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За змістом ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_3 є належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 .

При поданні позову позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 484,48 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 139, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , поданий через представника - адвоката Мухіна Антона Анатолійовича, до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, задовольнити повністю.

Постанову № 1696 від 07.04.2025, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 ,про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , адміністративного стягнення в у виді 17000,00 грн. у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - скасувати.

Справу відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (місце реєстрації АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 484,48 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 48 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили і є остаточним після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя М.М. Мінаєв