Справа № 202/8237/25
Суддя: Войтух О. М.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 202/8237/25
Провадження № 2-а/175/224/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"25" грудня 2025 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Войтуха О.М.,

за участю секретаря судового засідання Радонського М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом представника позивача Бородая Романа Аркадійовича за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, в якому просив суд скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №121 від 10 лютого 2025 року щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. 00 коп. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Зазначену постанову позивач вважає незаконною з тих підстав, що постанова винесена з грубим порушенням КУпАП, а саме без з`ясування обставин справи, за відсутності доказів вчинення ним інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 26 вересня 2025 року, однак станом на дату розгляду справи відзив на позовну заяву до суду не подав.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 03 лютого 2025 року головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення №121 про вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно зазначеного протоколу встановлено, що в умовах дії на території України воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» за №69/2022 від 24 лютого 2022 року військовозобов`язаному ОСОБА_2 було надіслано повістку трек-номер відправлення 246 від 06 жовтня 2024 року про прибуття до ТЦК та СП. За викликом у строк визначений у повістці без поважних на то причин не з`явився, про причини неявки не повідомляв, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП.

07 лютого 2025 року ОСОБА_2 надав пояснення до протоколу згідно яких вину у вчиненні правопорушення не визнав, оскільки перебував у м. Дніпро з 14 жовтня 2024 року по 18 жовтня 2024 року, про що надав довідку №01/06-02/25 від 06 лютого 2025 року виданою ТОВ «Комфорт інвест». Зазначені пояснення відмітки про отримання ТЦК та СП не містять.

Згідно довідки №01/06-02/25 від 06 лютого 2025 року виданої ТОВ «Комфорт інвест» зазначено, що ОСОБА_2 , на початку жовтня 2024 року дистанційно проходив співбесіду на посаду регіонального менеджера, а з 14 жовтня 2024 року по 18 жовтня 2024 року проходив стажування з відвідуванням партнерського семінару «Менеджмент організацій в умовах військового стану», який проводився за адресою: АДРЕСА_1 на базі ТОВ «Сітка Захід». Додатково проінформовано , що ОСОБА_2 за результатами співбесід не був працевлаштований.

Згідно трекінгу поштового відправлення №246 повістка про виклик ОСОБА_2 повернута відправнику 17 жовтня 2024 року з підстав відсутності одержувача за вказаною адресою.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 №121 від 10 лютого 2025 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу 17 000 грн. 00 коп. в дохід держави.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління, і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Згідно положень ЗУ «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014 року, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває по даний час.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до абзацу 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У відповідності до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Так, суд критично ставиться до наданої довідки №01/06-02/25 від 06 лютого 2025 року, виданої ТОВ «Комфорт інвест», оскільки остання не має власного підпису директора підприємства. До того ж, як зазначено у наданій довідці стажування проходило на базі ТОВ «Сітка Захід», однак позивачем не надано будь-яких відомостей від ТОВ «Сітка Захід» щодо його дійсного перебування на стажуванні у м. Дніпро(поіменні списки, довідки про прибуття/вибуття з зазначеного товариства).

Також на підтвердження факту перебування позивача у м. Дніпро в період з 14 жовтня 2024 року по 18 жовтня 2024 року позивачем не надано будь-яких інших доказів такого перебування, а саме білетів на потяг/автобус, доказів винаймання житла, доказів здійснення будь-яких витрат на території м. Дніпра в період 14 жовтня 2024 року по 18 жовтня 2024 року, що ставить під розумний сумнів надану довідку ТОВ «Комфорт інвест».

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог представника позивача Бородая Романа Аркадійовича за ордером на надання правової допомоги Рожок Лідії Петрівни до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки під час розгляду справи судом встановлено відсутність порушень при винесенні відповідачем постанови № 121 від 10 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, правопорушення ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

За змістом ч. 1ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зважаючи на результат вирішення справи, судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню відповідачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 251, 252 КУпАП України, ст. ст. 6, 8, 9, 72, 77, 139, 242, 243-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 за ордером на надання правової допомоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі проголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в письмову провадженні, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Войтух