Справа № 320/5346/24
Суддя: Жук Р.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ справа №320/5346/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жука Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві

про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2024 року в розмірі 3 028 грн.;

- зобов`язати відповідача підготувати та надати позивачу довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» від 09 листопада 2023 року № 3460-ІХ із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2024 року в розмірі 3 028 грн., згідно з якою суддівська винагорода, яка враховується при призначенні І перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці, складає 193 035 гривень 00 коп., з яких: посадовий оклад (30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2024 року, із застосуванням регіонального коефіцієнту 1,25) становить 113 550 гривень 00 коп., доплата за вислугу років (70 %) - 79 485 гривень 00 коп., доплата за перебування на адміністративній посаді в суді: 0.00 грн., доплата за науковий ступінь: 0.00 грн., доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці: 0.00 грн., щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: 0.00 грн.

ІІ. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що 02 листопада 2023 року її було відраховано зі штату суддів Деснянського районного суду міста Києва згідно наказу голови того ж суду від 02.11.2023 № 362-к відповідно до рішення Вищої ради правосуддя «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» № 1016/0/15-23 від 31.10.2023.

Позивачка, через свого адвоката, звернулася до відповідача з вимогою надати довідку про суддівську винагороду відповідно до вимог абзацу четвертого статті 7 Закону № 3460-ІХ в частині визначення такої винагороди з розрахунку встановленого прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3028 гривні та вимог пункту 1 частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII в частині встановлення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду на рівні 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а не на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 гривні. Листом від 10.01.2024 № 6-269/24 відповідач повідомив представника позивача про неможливість надати належну довідку про розмір суддівської винагороди з посиланням про безпідставність видачі довідки з новим розрахунком з посиланням, зокрема на положення абзацу п`ятого статті 7 Закону № 3460-ІХ (тобто з розрахунку прожиткового мінімуму на одну особу для основних соціальних і демографічних груп населення, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 гривні).

Позивачка зазначає, що бездіяльність відповідача в частині не вчинення юридично значимих дій для формування й видачі позивачу довідки про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно абзацу четвертого статті 7 Закону № 3460-ІХ із розрахунку прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2024 року в розмірі 3 028 грн. становить протиправне втручання в права позивача, передбачені статтею 130 Конституції України (в частині гарантованих державою гарантій фінансування), частинами другою - четвертою статті 142 Закону № 1402-VIII (в частині отримання щомісячного довічного грошового утримання) та статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1952 року (в частині правомірних «законних» очікувань «сподівань»).

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що Законом № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" визначено базовий розмір посадового окладу судді місцевого суду, який становить 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року. При цьому, норма частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII є бланкетною, оскільки встановлює лише кількість прожиткових мінімумів для обчислення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду (30), але не встановлює розміру прожиткового мінімуму, який необхідний для цього. Нормативним доповненням до зазначеної статті є відповідні законодавчі положення Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік". Підтримуючи свої доводи, відповідач також посилається на правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24.

Позивач у поданій до суду відповіді на відзив, не погоджується з твердженнями відповідача та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у заперечені на відповідь на відзив, просить у позовних вимогах відмовити повністю.

ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.02.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

08.05.2024 представником позивача подано до суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

10.05.2024 представником позивача подано до суду клопотання про прискорення розгляду справи.

23.05.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву.

27.05.2024 позивачем подано до суду відповідь на відзив.

03.06.2024 відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив.

08.10.2024 представником позивача подано до суду клопотання про прискорення розгляду справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Жуку Р.В.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 прийнято адміністративну справу №320/5346/24 до провадження. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

09.10.2024 (зареєстровано 18.12.2024) відповідачем подано до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

18.11.2024 (зареєстровано 31.12.2024) відповідачем подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

02.06.2025 (зареєстровано) 11.06.2025 відповідачем подано до суду заяву про долучення доказів до матеріалів справи.

Інших заяв чи клопотань по суті справи учасниками справи до суду не подано.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно частини другої статті 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З урахуванням викладеного, керуючись положеннями частини другої статті 262 КАС України наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

ІV. Обставини встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши подані сторонами документи, з`ясувавши зміст спірних правовідносин з урахуванням доказів судом встановлені відповідні обставини.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 31.10.2023 №1016/0/15-23 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку» звільнено ОСОБА_1 з посади судді Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Наказом голови Деснянського районного суду міста Києва від 02.11.2023 № 362-к позивачку відраховано зі штату суду 02.11.2023 з посади судді Деснянського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку .

07.11.2023 відповідачем видано позивачу довідку №281 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно з якою її суддівська винагорода, яка враховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, становить 134 002,50 грн, у тому числі: посадовий оклад 78 825,00 грн; доплата за вислугу років (70%) 55 177,50 грн, доплата за перебування на адміністративній посаді в суді 0 грн, доплата за науковий ступінь 0 грн, доплата за роботу, що передбачає доступ до державної таємниці 0 грн, щомісячна доплата відповідно до частини шостої статті 135 Закону України «Про судоустрій і статут суддів» 0 грн.

03.11.2024 року позивачка через свого адвоката звернулася до відповідача адвокатський запит № 03/пд/2024-4, в якому просила надати довідку про суддівську винагороду відповідно до вимог абзацу четвертого статті 7 Закону № 3460-ІХ в частині визначення такої винагороди з розрахунку встановленого прожиткового мінімуму на одну працездатну особу станом на 01 січня 2024 року в розмірі 3028 гривні та вимог пункту 1 частини третьої статті 135 Закону N5 1402-VIII в частині встановлення базового розміру посадового окладу судді місцевого суду на рівні 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, а НЕ на рівні прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді в розмірі 2 102 гривні.

Листом від 10.01.2024 № 6-269/24 відповідач повідомив представника позивача, що фонд оплати праці по суддівській винагороді на 2024 рік доведений Управлінню виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді: з 1 січня - 2102 грн. Також даним листом повідомлено, що Управління, як розпорядник бюджетних коштів, не має правових підстав для нарахування та виплати суддівської винагороди поза межами видатків державного бюджету. А тому, оскільки розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці залежить від розміру посадового окладу судді, який працює на відповідній посаді, Управлінням відмовлено в задоволенні запиту.

Не погоджуючись з правомірністю таких дій відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, з приводу чого суд зазначає таке.

V. Оцінка суду.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості аргументам, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України № 1402-VIII) закріплено, що він визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Частиною першою статті 4 Закону №1402-VIII встановлено, що судоустрій і статус суддів в Україні визначаються Конституцією України та законом.

Частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII визначено, що суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону № 1402-VIII (яка згідно з рішенням Конституційного Суду № 4-р/2020 від 11.03.2020діє в редакції Закону № 1774-VIII) базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Частиною п`ятою статті 135 Закону № 1402-VIII встановлено, що суддям виплачується щомісячна доплата за вислугу років у розмірі: за наявності стажу роботи більше 3 років - 15 відсотків; більше 5 років - 20 відсотків; більше 10 років - 30 відсотків; більше 15 років - 40 відсотків; більше 20 років - 50 відсотків; більше 25 років - 60 відсотків; більше 30 років - 70 відсотків; більше 35 років - 80 відсотків посадового окладу.

Водночас, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 6 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який набрав чинності 1 січня 2017 року, встановлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, крім розрахунку щорічного обсягу фінансування статутної діяльності політичних партій.

До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Закон України від 15.07.1999 року № 966-XIV «Про прожитковий мінімум» (далі- Закон № 966-XIV) дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Згідно зі статтею 1 цього Закону прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Частиною третьою статті 4 Закону № 966-XIV визначено, що прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, щороку затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік. Прожитковий мінімум публікується в офіційних виданнях загальнодержавної сфери розповсюдження.

Так, за змістом абзацу четвертого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 3028 гривень, а згідно з абзацом п`ятим цієї статті прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді, - у розмірі 2102 гривні.

Аналогічні положення щодо встановлення прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді з 1 січня у розмірі - 2102 грн. містили і Закони України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Отже, окремими приписами Законів України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», Про Державний бюджет України на 2021 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік», «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня відповідного року було встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді.

Суд наголошує, що наведені приписи цих законів є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача у спірних правовідносинах відповідач дів на законних підставах.

Суд зазначає, що питання, щодо правомірності застосування для розрахунку посадового окладу судді прожиткового мінімуму, визначеного законами Про Державний бюджет України на відповідний рік, починаючи з 2021 року, такої величини як «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді», неодноразово було предметом розгляду Касаційним адміністративним судом України.

Отже, з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року, Велика Палата Верховного Суду у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24 зробила правовий висновок, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного календарного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року, розмір посадового окладу судді, який є складовим елементом суддівської винагороди, залежить від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, поняття якого наведено у Законі № 966-XIV. Цим Законом закріплено вичерпний перелік основних соціальних і демографічних груп населення, стосовно яких визначається прожитковий мінімум. І приписами цього Закону судді не віднесені до соціальної демографічної групи населення, стосовно яких прожитковий мінімум повинен встановлюватися окремо.

Разом з тим, законодавець починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік не встановлював прожитковий мінімум стосовно суддів як соціальної демографічної групи. Окремими приписами цих законів встановлювався на 1 січня відповідного календарного року саме прожитковий мінімум для працездатних осіб для цілей визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 гривні.

Отже, цими законами не встановлювалася розрахункова величина, відмінна від тієї, що визначена спеціальним законом для визначення розміру суддівської винагороди, а власне визначалася ця величина встановлювався грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.

Як вбачається з матеріалів справи, прожитковий мінімум, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді та для розрахунку всіх складових суддівської винагороди становить 2 102,00 грн.

Відтак, суддівську винагороду за спірний період позивачу обчислено, виходячи з приписів статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» із розміру прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді - 2102,00 грн.

Разом із тим, з урахуванням висновків, зазначених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2025 року у справі № 240/9028/24, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач здійснюючи позивачу нарахування та виплату суддівської винагороди із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у сумі 2102 грн. відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 року № 3460-IX, діяв правомірно.

Частиною першою статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду

З урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

VI. Судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати в цьому випадку стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 132, 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 287, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Жук Р.В.