Справа № 160/8413/25
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 160/8413/25

адміністративне провадження № К/990/52133/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Шишова О.О.,

суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,

перевіривши касаційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі № 160/8413/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати у реєстрі податкову накладну,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» звернулося до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків та Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправними рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні в ЄРПН датою їх подання на реєстрацію.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків звернулось до Третього апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 липня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав порушення вимог, встановлених статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, скаржник подав клопотання про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги; апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

23 жовтня 2025 року Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків повторно подало апеляційну скаргу.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2025 року апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 295 та 296 КАС України.

На адресу суду надійшло клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про продовження строку на усунення недоліків апеляційної скарги; відмовлено у задоволенні заяви про поновлення строку звернення з апеляційною скаргою; у відкритті апеляційного провадження відмовлено на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виходив з того, що відповідач пропустив строк звернення до суду, встановлений статтею 295 КАС України, а причини його пропуску є неповажними.

При цьому суд послався на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06 листопада 2025 року у справі № 280/12151/24, відповідно до якої запровадження в Україні воєнного стану, хоча й ускладнило (а подекуди унеможливило) повноцінне функціонування, зокрема, державних органів, саме по собі не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Така обставина підлягає оцінці лише за умови її належного обґрунтування з огляду на конкретні умови неможливості реалізації процесуальних прав і обов`язків та за наявності належних і допустимих доказів. Отже, сам лише факт запровадження воєнного стану не є безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження у всіх випадках.

Суд також зазначив, що згідно з неодноразово висловленою позицією Верховного Суду строк на апеляційне оскарження у разі повторного подання апеляційної скарги може бути поновлений лише за одночасного дотримання таких умов:

- первинна апеляційна скарга була подана у межах установленого процесуальним законом строку;

- повторне подання апеляційної скарги здійснено у межах строку апеляційного оскарження або протягом розумного строку після отримання ухвали суду про повернення попередньої скарги, без невиправданих затримок;

- скаржник продемонстрував добросовісне ставлення до реалізації права на апеляційне оскарження та вжив усіх можливих і залежних від нього заходів для усунення недоліків, що стали підставою для повернення апеляційної скарги, і такі недоліки фактично усунуті;

- доведено, що повернення попередньо поданої апеляційної скарги відбулося з причин, які не залежали від скаржника, були об`єктивними та непереборними і унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне звернення до суду апеляційної інстанції;

- наявність таких обставин підтверджена належними та допустимими доказами.

Крім того, суд звернув увагу, що дотримання строків оскарження судових рішень є однією з гарантій принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Такі строки обмежують час, упродовж якого правовідносини можуть вважатися спірними, а їх недотримання тягне за собою чітко визначені законом юридичні наслідки.

Апеляційний суд також зазначив, що відсутність коштів, призначених для сплати судового збору, не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження для суб`єкта владних повноважень. Обставини, пов`язані з фінансуванням з державного або місцевого бюджету чи браком бюджетних асигнувань, не є об`єктивними та непереборними перешкодами для своєчасного звернення до суду. Відтак посилання суб`єкта владних повноважень на відсутність коштів як причину пропуску строку апеляційного оскарження є безпідставним.

Не погодившись з ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження у справі.

Перевіряючи доводи касаційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини другої статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується з вищенаведеним висновком апеляційного суду, враховуючи наступне.

Статтею 295 КАС України визначено строк на апеляційне оскарження судового рішення, а пунктом першим частини п`ятої статті 296 цього Кодексу закріплено вимоги щодо форми та змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо надання документа про сплату судового збору.

За правилами частини третьої статті 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт четвертий частини першої статті 299 КАС України).

Крім того, згідно з частиною другою статті 299 КАС України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти 6, 7 частини п`ятої цієї статті).

Отже, наведеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема, щодо дотримання строку апеляційного оскарження.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

Окрім цього, пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі положення наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Отже, органи державної влади, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Установлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у строк встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження з поважних причин.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про визнання зазначених відповідачем підстав для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження неповажними.

Ураховуючи те, що зміст оскаржуваного судового рішення та обставини, на які посилається скаржник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання касаційної скарги необґрунтованою та відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року у справі №160/8413/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфі Трейд» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання зареєструвати у реєстрі податкову накладну.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. О. Шишов

Судді І. В. Дашутін

М. М. Яковенко