Справа № 367/4933/25
Суддя: Білогруд О. О.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4933/25
Провадження №2-а/367/130/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2025 року місто Ірпінь

Ірпінський міський суд Київської області у складі головуючого судді Білогруд О.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

у с т а н о в и в:

позивачем подано до суду указану позовну заяву. В обґрунтування позовних вимог указано, що 04.04.2025 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 982. За наслідками розгляду зазначеного протоколу 15.04.2025 т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 982 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до мотивувальної частини постанови «04.04.2025 було встановлено, що громадян ОСОБА_1 не прибув у визначений час (08.12.2025 о 09:00) по повістці № 1363745. Повістка була згенерована автоматично та доставлялась засобами національного поштового оператора «Укрпошта» на адресу АДРЕСА_1 . В довідці про причини повернення поштового відправлення зазначено, що поштове відправлення повернуто у зв`язку з відсутності адресата за вказаною адресою. Чим порушив вимоги статті 22 про Закону Україні «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Цією постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000,00 грн. Ознайомившись з вищевказаними документами, позивач звернувся до суду з позовом про скасування постанови № 982 від 15.04.2025 у справі про адміністративне правопорушення, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою, виходячи з такого. Жодних повідомлень від Укрпошти (смс-повідомлень, дзвінків, вкладень до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК») до нього не надходило. Разом з тим, відповідачем при направленні повістки, всупереч пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку на конверті та рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення не було зазначено номеру телефону, за яким працівник пошти міг би повідомити його про наявність поштового відправлення. Зазначив, що допущене порушення позбавило його можливості бути належним чином повідомленим про дату, час та місце прибуття до ТЦК. Зауважив, що матеріали справи не містять даних про отримання ним повістки, особистої відмови від її отримання, застереження про відмову від отримання повістки, акту про вручення повістки, чи відео доказів такого вручення. Вважає, що у справі відсутні докази про його належне повідомлення щодо дати та часу, на який необхідно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Бородянка). Відповідно, відсутні докази того, що позивач виник обов`язок з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 (Бородянка) до 08.12.2024 і що останній ухилявся від виконання такого обов`язку. Зокрема, матеріали справи не містять також доказів того, що повістка із зобов`язанням з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_4 (Бородянка) до 08.12.2024 взагалі направлялася йому через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомлення про вручення чи вручалася в інший спосіб, визначений законодавцем. Крім того, відповідачем не вказано, які саме дані не були оновлені позивачем та які саме дані необхідні для звірки і не могли бути одержані відповідачем самостійно, шляхом електронної інформаційної взаємодії. Зазначав, що відсутність вказівки на конкретні відомості про себе (персональні дані), які він був зобов`язаний уточнити і не уточнив свідчить про неповне викладення суті (об`єктивної сторони) адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, що не відповідає вимогам законодавства. За таких умов просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями вказану справу передано судді Білогруд О.О. Ухвалою судді від 01.05.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

14.05.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не визнає позов ОСОБА_1 у справі № 367/4933/25 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з такого. 26.11.2024 позивачу засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» за адресою зареєстрованого місця проживання позивача - АДРЕСА_2 , направлено повістку №1363745 від 22.11.2024 про виклик до 2-говідділу ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09:00 08.12.2024. Згідно відомостей довідки про причини повернення поштового відправлення Ф-20 та трекінгу відправлень АТ «Укрпошта», повістку №1363745 від 22.11.2024 не вручено позивачу з причини «одержувач відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №560 від 16.05.2024 (далі Порядок), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання. Таким чином, проставлення відмітки в довідці про причини повернення поштового відправлення Ф-20 № 185 та відмітка в трекінгу відправлень АТ «Укрпошта» №185 про відсутність позивача за адресою місця проживання є належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 за повісткою №1363745 від 22.11.2024. Позивач 08.12.2024 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_7 за викликом по повістці, тобто не виконав обов`язку військовозобов`язаного, передбаченого частинами першою, третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». 04.04.2025 стосовно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення №982 у зв`язку з неприбуттям 08.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_7 за викликом по повістці №1363745 від 22.11.2024. 15.04.2025, за результатами розгляду адміністративної справи винесено постанову № 982, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. Разом з тим, позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів і не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про належне виконання ним вимог законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порушення чого в особливий період є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП. У протоколі №982 від 04.04.2025 відображено усі суттєві обставини, що мають значення для фіксування вчиненого адміністративного правопорушення та подальшого розгляду адміністративної справи, а саме відображено факт неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_7 за викликом по повістці, що є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період, що являє собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП. Також в тексті протоколу зафіксовано перелік доказів, на підставі яких складено протокол №982 від 04.04.2025 та у подальшому винесено постанову №982 від 15.04.2025. Щодо доводів позовної заяви, які зводяться до процедурних зауважень складення оскаржуваної постанови, то просить врахувати висновок Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 1640/3394/18 в якій зазначено: що саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом. Виходячи з викладеного, просив суд відмовити ОСОБА_1 у задоволені позовних вимог, розгляд справи проводити без участі представника відповідача.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (частина шоста статті 77 КАС України).

На підставі частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення (повне чи скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Судом встановлено, що 22.11.2024 посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 складено повістку № 1363745 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса АДРЕСА_1 , мета виклику: для уточнення даних (а.с.8).

З копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 , долученої до відзиву відповідача, зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 (а.с.14).

04.04.2025 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_1 лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 982 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, про те, що ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_9 у визначений час, а саме 08.12.2024 об 09:00 відповідно до повістки № 1363745. Копія вказаного протоколу, долучена відповідачем до відзиву, у розділі «пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягається до адміністративної відповідальності» містить відмітку «з правопорушенням не згоден, оскільки не отримав повістку, розпорядження, виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 ».

Т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 15.04.2025 прийнято постанову № 982 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП на підставі протоколу від 04.04.2025 № 982.

Згідно опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення № 185 ОСОБА_1 22.11.2024 направлено повістку № 1363745 на адресу: АДРЕСА_1 . Згідно відомостей з офіційного веб-сайту АТ «УкрПошта» за трекінгом № 185 поштове повідомлення, яке прибуло до відділення адресата 29.11.2024 не вручено адресату у зв`язку з тим, що 04.12.2024 «одержувач відсутній на вказаною адресою».

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до частини третьої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення складу та події адміністративного правопорушення, а також законність та обґрунтованість ухвалення постанови притягнення особи до адміністративної відповідальності. Стаття 6 КАС України передбачає, що суд при вирішенні справ керується принципом верховенства права, відповідно до якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та актуальністю змісту і спрямованості діяльності держави.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, стаття 210-1 КУпАП визначає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в тому числі в особливий період.

Дана норма є бланкетною та відсилає до іншого законодавства, яке зокрема регулює порядок проведення мобілізації.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ) громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону № 3543-ХІІ під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях; резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин; військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку; військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів; особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є: - день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; - день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до пункту 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (зі змінами) (далі - Правила №270) Рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Згідно з абзацом 5 частини першої статті 1 Закон № 3543-ХІІ особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №64/2022 на території України введено воєнний стан з 24.02.2022, який триває і досі. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-IX від 03.03.2022 затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 №65/2022 «Про загальну мобілізацію», яким оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і досі.

Відповідно до частини дев`ятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ) щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Тобто, правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та від 30.12.2022 № 1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях чи бездіяльності відповідного складу правопорушення. Відповідно до статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

За загальним правилом судочинства в справах про адміністративні правопорушення, суд може брати до уваги лише ті докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у провадженні, та інших обставин, які мають значення для провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винуватості особи, що притягається до відповідальності тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок про те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності факту адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (постанова Верховного суду від 20.05.2020 справа №524/5741/16-а).

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 74 КАС України).

Згідно із частиною першою статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, повісткою № 1363745 визначено з`явитися ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_10 08.12.2024 о 09:00 для уточнення даних, яку направлено засобами поштового зв`язку на адресу: АДРЕСА_1 .

Підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 15.04.2025 стало неприбуття позивача ОСОБА_1 , як військовозобов`язаного, належним чином повідомленого до ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказану дату.

При цьому, судом враховується, що обов`язок військовозобов`язаного з`явитися за викликом до відповідного ТЦК та СП встановлено не повісткою, а законом (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 300/1263/22).

Вказане відправлення із повісткою про виклик повернулося ІНФОРМАЦІЯ_10 з довідкою про причини повернення у якій зазначено, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Як було зазначено, пунктом 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Крім того, Правилами №270 визначено, що рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

При цьому, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у справі №800/547/17 від 25.04.2018: «направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним».

Судом встановлено, що сформована повістка була направлена 22.11.2024 на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 рекомендованим листом з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення за № 185, що підтверджується долученими до відзиву на позовну заяву додатками, а саме копією опису вкладення до рекомендованого поштового відправлення, роздруківкою трекінгу Укрпошти за номером № 185.

Як вбачається з роздруківки трекінгу відстеження поштового відправлення за номером 185, 29.11.2024 воно прибуло до відділення, 04.12.2024 працівниками Укрпошти проставлено відмітку «одержувач відсутній за вказаною адресою» та повернено відправнику. 09.12.2024 вказане відправлення із повісткою про виклик повернулося до відправника.

Матеріали справи містять підтвердження, що повістку надіслано ОСОБА_1 на адресу зареєстрованого місця проживання, а в подальшому з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою» повернуто відправнику.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оскаржувана постанова від 15.04.2025 ухвалена уповноваженою посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_10 про притягнення ОСОБА_1 є законною, стягнення накладено в межах санкції статті та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а наявні докази підтверджують обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про обґрунтованість та законність оскаржуваної постанови, а тому у задоволені позовних вимог слід відмовити.

Оскільки у задоволені позовних вимог позивачу ОСОБА_1 відмовлено, то судові витрати у виді судового збору, понесені ним при зверненні до суду залишаються за ним.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 126, 152-1, 255, 258, 279-1, 288, 289 КУпАП, статтями 5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, суд -

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 19.12.2025.

Суддя О.О. Білогруд