Справа № 640/7294/22
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2025 року Справа№640/7294/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Центренерго»

до відповідача: Київської митниці Держмитслужби

про визнання протиправним та скасування рішення №UA100240/2022/510006/1 від 10.01.2022, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство «Центренерго», звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості №UA100240/2022/510006/1 від 10.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.01.2022 року інспектор митниці ухвалив рішення про коригування митної вартості товару МД № UA100240/2022/510006/1, у відповідно до якого було зазначено, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема: 1) в графі 44 МД під кодом 0380 задекларовано та подано до митного оформлення рахунки від 27.11.2021 № VAT 3/PU/11/2011 та від 22.12.2021 № VAT 3/PU/12/2011, в яких зазначена різна ціна товару; 2) згідно п. 3.1. контракту № 111/20 «приймання поставленого по Договору вугілля за кількістю та якістю здійснюються незалежною інспекційною компанією в місті надходження. Вартість послуг Інспектора оплачує Постачальник». Відповідно до норм Інкотермс умови поставки DAP не передбачають обов`язку продавця за власний рахунок проводити експертні дослідження. Таким чином вбачається можливість не включення до митної вартості усіх її складових (а саме вартості проведення експертного дослідження).

Позивач не погоджується з аргументами, викладеними у рішенні про коригування митної вартості та зазначає, що поняття різна ціна товару «як зазначено в рішенні не відповідає фактичним даним зазначеним в рахунках. Так рахунок від 27.11.2021 № VAT 3/PU/11/2021 був складений під час завантаження Постачальником вугільної продукції, ціна якої зазначена 135,00 дол. США. Рахунок від 22.12.2021 № VAT 3/PU/12/2021 складений вже за результатами інспекційної перевірки вантажу в місці приймання вугільної продукції. В цьому рахунку також зазначена ціна в 135,00 дол. США, але крім неї є й ціна, яка складена на підставі даних, отриманих після інспекційної перевірки за умовами Договору поставки вугілля № 111/20 і вона складає 127,64 дол. США. Таким чином не можна сказати, що в двох рахунках ціни різні, просто, в пізніше складеному рахунку є також доповнення з іншою ціною. Таким чином в рішенні про коригування не має розбіжностей в ціні між рахунками, складеними під час завантаження вугілля, і рахунками, складеними за результатами інспекційної перевірки в місці вивантаження вугілля, а є доповнення ціни з раніше складених рахунків, до пізніше складених.

Також позивач наголошує, що позиція митного органу стосовно джерела формування цінових показників вугілля кам`яного на підставі тільки даних вказаних в попередній митній декларації не відповідає нормам діючого законодавства. Позивач зазначає, що в ч. 1 ст. 57 МК України зазначено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму, здійснюється за такими методами, зокрема, основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). В Договорі поставки вугілля № 111/20 від 05.11.2021 в п. 6.2 передбачено, що базова ціна вугілля вказується в специфікаціях та означає ціну однієї метричної тони вугілля базовій нижній теплоті згорання на робочий стан 5300 ккал/кг. В разі якщо нижня базова теплота згоряння менше 5300 ккал/кг, то фактична ціна вугілля формується по формулі зазначеній в п. 6.3.1 Договору. Всі дані щодо зміни вартості вищезазначеного вугілля в залежності від зміни його споживчих характеристик зафіксовані в документах інспекторських перевірок, та обумовлених пунктах Договору. Ці дані є достатніми для правильного визначення митної вартості поставленої продукції. Позивач наголошує, що ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Дана норма кореспондується з положенням ч. 3 ст. 318 МК України, якщо встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

З огляду на зазначені обставини позивач просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого заперечував проти позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів на підставі розгляду документів, поданих разом з ЕМД від 06.01.2022 № UA100240/2022/680065 встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідач вказує, що оскільки після випуску товару за тимчасовою митною декларацією його перебування під митним контролем завершується, відсутня можливість ідентифікації нових поданих документів як таких, що стосуються товару випущеного за тимчасовою митною декларацією, на момент його випуску.

Також відповідач наголошує, що відповідно до ст. 57 МК України позивача було повідомлено про необхідність надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме: каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; рахунку з третіми особами: договір з третіми особами, банківські платіжні документи, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Проте, 10.01.2022 року позивачем надіслано до ЕМД № UA100240/2022/680065 електронне повідомлення, в якому було зазначено, що на протязі 10 днів додаткові документи надані не будуть. Декларант просив видати рішення про коригування митної вартості. За результатами консультацій встановлено, що у митного органу наявна інформація щодо оформлення ідентичних товарів. Джерело інформації яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару ЕМД типу «IМ 40 TФ» від 06.12.2021 ро № UA100240/2021/368299. На підставі зазначеного на товар «Кам`яне вугілля, з розміром шматків 0-20 мм» посадовою особою відділу митного оформлення № 2 митного поста «Південний» винесено рішення про коригування митної вартості від 10.01.2022 №UA100240/2022/510006/1 з рівнем митної вартості 135 дол. США. В зв`язку з винесеним рішення про коригування митної вартості, в митному оформленні товару за ЕМД від 06.01.2022 № UA100240/2022/680065 відмовлено. Позивачем подано нову ЕМД типу «ІМ 40ДТ» відповідно до якої митну вартість товару заявлено з урахуванням вищезазначеного рішення про коригування митної вартості. Митне оформлення товарів завершено без застосування гарантій, визначених ст. 55 МК України за ЕМД типу «ІМ 40 ДТ» від 10.01.2022 №UA100240/2022/680112. Отже, позивачем самостійно обраний метод визначення митної вартості «2» та правий підрозділ цієї графи не заповнений, а також, не забезпечено сплату митних платежів шляхом застосування декларантом гарантій відповідно до розділу Х Кодексу.

Відповідач наголошує, що позивач не скористався правом на випуск товару, що декларується у вільний обіг шляхом подання нової митної декларації з відповідним змістом. Таким чином позивач здійснив митне оформлення імпортного товару погодившись із скоригованою митною вартістю, визначеною митним органом та подавши нову митну декларацію.

З огляду на зазначені обставини відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 травня 2022 року відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825-ІХ), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825-ІХ Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, справа передана на розгляд та вирішення Донецькому окружному адміністративному суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2025 року справу передано на розгляд судді Олішевській В.В.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2025 року адміністративну справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою від 12.12.2025 року суд замінив сторону (відповідача) у справі № 640/7294/22 з Київської митниці Держмитслужби () його правонаступником Київською митницею (код ЄДРПОУ ВП 43997555).

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З огляду на вищевикладене справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

05.11.2021 між Публічним акціонерним товариством «Центренерго» (Покупець) та компанією «TRANSHANDROL MAREK KIELB SPOLKA JAWNA» (Постачальник) укладено Договір поставки вугілля № 111/20, відповідно до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця вугільну продукцію, а Покупець прийняти її та оплатити на зазначених у договорі умовах (п. 1.1 Договору).

Пунктом 2.1 Договору визначено, що необхідні для виконання умов договору відомості вказуються в специфікаціях до Договору, які є невід`ємною частиною Договору. В специфікаціях вказуються (в тому числі, але не виключно) країна походження, країна відправлення/експорту, назви відокремлених підрозділів Покупця (ТЕС) вантажоотримувачів, залізничні станції відправлення, залізничні станції вантажоотримувачів, їх реквізити, а також кількість, асортименті строки (терміни) поставки вугілля на кожну залізничну станцію призначення в залежності від потреби покупця, але в будь-якому випадку в межах загальної суми Договору і терміну його дії.

Загальна кількість вугілля за Договором 100 000 т +/-10% на опціон Постачальника на вказаних в Договорі умовах поставки (п. 1.3. Договору).

Поставка вугілля по Договору здійснюється залізничним транспортом на умовах DAP (залізнична станція призначення) згідно Інкотермс 2010 (п. 2.1. Договору).

Постачальник при поставці вугілля здійснює виконання всіх митних формальностей, необхідних при експорті товару на територію Україну і несе при цьому всі витрати по очищенню вугілля від мита, податків і інших зборів, які стягуються при експорті. Постачальник зобов`язується поставляти вугілля, яке пройшло митне очищення для експорту в України і вільне від будь яких обтяжень, стягнень і вимог третіх осіб (п. 2.7 Договору).

Вугілля поставляється виключно при наявності та на підставі відповідних підписаних Сторонами Специфікацій (п. 2.8 Договору).

Право власності на вугілля від Постачальника до Покупця переходить з дати підписання акту приймання-передачі вугілля згідно з умовами Договору.

Приймання поставленого по Договору вугілля за кількістю та якістю здійснюється незалежною інспекційною компанією в місці надходження на території і на обладнанні вантажоотримувача. Сторони погоджуються, що Інспектор незалежна інспекційна організація ТОВ «Матеріали, Сертифікація, Інспекція» (), яке інспектує кількість та якість поставленого по Договору вугілля, в тому числі здійснює відбір проб вугілля з доставлених на територію Вантажоотримувачів вагонів та виконує хіманалізи відібраних проб у власній лабораторії. Вартість послуг Інспектора оплачує Постачальник. (п. 3.1 Договору).

Кількість (маса) поставленого по Договору вугілля може відхилятися (бути більшою або меншою) від вказаної у відповідних Специфікаціях не більше ніж на 10%, але в будь якому випадку в межах загальної суми договору.

Якість вугілля повинна відповідати показникам зазначеним в п. 5.1 Договору.

Для визначення фактичних якісних показників, які застосовуються для виконання умов Договору, з отриманого вантажоотримувачем вугілля відбираються проби, готують їх для лабораторних випробувань та здійснюють випробування за відповідними чинними нормативними документами на методи відбори і підготовки проб до лабораторних випробувань та на методи аналізування (п. 5.3 Договору).

Якісні показники партії вугілля, яка надійшла до залізничної станції призначення в повному обсязі, визначаються за результатами хіманалізу об`єднаної проби, відібраної від цієї партії (п. 5.5. Договору).

Для виконання умов договору застосовуються якісні показники вугілля вказані в Сертифікатах Інспектора.

Загальна сума Договору складається з визначеної відповідно до умов договору фактичної вартості поставленого вугілля та не може перевищувати 15 000 000 дол. США (п. 6.1 Договору).

Базова ціна вугілля вказується у Специфікаціях та означає ціну однієї метричної тони вугілля при базовій нижній теплоті згорання на робочий стан (NCVarb) 5300 ккал/ кг на передбачених Договором умовах поставки (п. 6.2 Договору).

Фактична ціна для кожної поставленої партії визначається в наступному порядку, зокрема, якщо жодний із фактичних якісних показників вугілля не виходить за встановлені пунктом 5.1. Договору межі діапазону значень, але фактична нижча теплота згорання на робочий стан (NCVarb) відрізняється від базової 5300 ккал/кг, здійснюється розрахунок фактичної ціни наступним чином: фактична ціна, дол. США = базова ціна, дол. США х фактична нижча теплота згорання на робочий стан (NCVarb), ккал/кг / 5300 ккал/кг. Максимальне значення фактичної нижчої теплоти згорання на робочий стан палива (NCVarb), яке застосовується у вказаній вище формулі, становить 5600 ккал/кг, для розрахунку фактичної ціни застосовується значення нижчої теплоти згорання на робочий стан палива (NCVarb) 5600 ккал/кг (пп. 6.3.1 п. 6.3 Договора).

Фактична вартість поставленого вугілля встановлюється як добуток визначених відповідно до умов Договору кількості (маси вугілля) та фактичної ціни однієї тони вугілля (п. 6.4 Договору).

Оплата за вугілля здійснюється шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Постачальника у передбаченому Договором порядку (п. 7.1 Договору).

10.11.2021 укладено Специфікацію № 2 до Договору, поставки вугілля № 111/20 від 05.11.2021. Відповідно до п. 1 Постачальник поставляє, а Покупець приймає вугілля кам`яне фракції 0,20 мм в обсязі 5000 (+/-10%) тон. Базова ціна вугілля складає 135 дол. США. Загальна вартість специфікації 675 000 дол. США ±10%. Строк поставки вугілля на протязі 30 днів з дати складання Специфікації.

Відповідно до умов договору Постачальником оформлено супровідні документи: залізнична накладна № 02270, рахунок-фактури № VAT 3/PU/11/2021, специфікації № 2 від 10.11.2021, договору № 111/20 від 05.11.2021, сертифікат походження № 0253716, звіт інспектора при завантаженні вугілля від 29.11.2021, посвідчення якості від 26.11.2021, MRN 21PL303030E0017770 від 30.11.2021. Вага вугілля за вказаними документами 1339,30 т, вартість 180805,50 дол. США, калорійність 5134 ккал/кг.

Для митного оформлення підприємство за договором доручення № 32 від 20 жовтня 2020 року залучило брокера ПП «Декларсервіс».

06.12.2021 ПП «Декларсервіс» оформлено тимчасову митну декларацію ІМ 40 ТФ №UA100240/2021/368299 на підставі вищезазначених документів, відповідно до якої задекларовано 1339,30 т вугілля, митна вартість 180 805,50 дол. США, курс НБУ 27,2981 грн/дол., загальна вартість 4935646,62 грн, митні платежі 987129,32 грн.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання вимог п. 5.3 Договору № 111/20 від 05.11.2021 інспекційною організацією ТОВ «Матеріали, Сертифікація, Інспекція» (далі ТОВ «МСІ») були здійснені відбори проб вугілля від поставленої партії вантажу. За результатами відбору проб та перевірки якісних показників вугілля 16.12.2021 було надано інспекційний звіт № 5-з, та складено сертифікат якості № 5-с, відповідно до яких було встановлено, що фактична вага (нетто) партії поставленої продукції складає 1352,69 т вугілля, а калорійність вугілля становить 5011 ккал/кг.

Враховуючи дані отримані після інспекційного звіту ТОВ «МСІ» 22.12.2021 оформлено рахунок-фактуру №VAT 3/PU/12/2021, в якому зазначено дві ціни: 135 дол. США/т (первісна), та 127,51 дол. США/т (скоригована за якістю відповідно до умов договору № 111/20 від 05.11.2021).

06.01.2022 р. митним брокером позивача була подана митна декларація ІМ 40ДТ № UA100240/2022/680065, відповідно до якого вага поставленого вугілля становила 1352,69 т, митна вартість 172657,35 дол. США (127,51 дол./т), загальна вартість 4984992,03 грн, митні платежі 996998,41 грн.

Відповідач повідомив декларанта про необхідність надання протягом 10 днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів.

Позивачем 10.01.2022 надіслано до ЕМД №UА100240/2022/680065 електронне повідомлення, в якому зазначено, що на протязі 10 днів додаткові документи наданні не будуть.

За результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних та подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, відповідач встановив, що у митного органу наявна інформація щодо оформлення ідентичних товарів, а саме інформації наданої раніше самим суб`єктом декларування.

10.01.2022 посадовою особою відділу митного оформлення 2 м/п «Південний» прийнято рішення про коригування митної вартості № UА100240/2022/510006/1, відповідно до якого встановлено, що документи містять розбіжності та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

1) в графі 44 ЕМД під кодом 0380 задекларовано та подано до митного оформлення два рахунки від 27.11.2021 № VAT3/PU/11/2021 (рахунок, який слідував разом з товаром під час переміщення його через митний кордон України) та від 22.12.2021 № VAT3/PU/12/2021, в яких зазначена різна ціна товару;

2) згідно п. 3.1 контракту № 111/20 «прийняття поставленого по Договору вугілля за кількістю та якістю здійснюється незалежною інспекційною компанією в місті надходження. Вартість послуг інспектора оплачує Постачальник». Відповідно до норм Інкотермс умови поставки DAP не передбачають обов`язку продавця за власний рахунок проводити експертні дослідження. Таким чином вбачається можливість не включення до митної вартості усіх її складових (а саме вартості проведення експертного дослідження).

Крім того, в графі 44 ЕМД під кодом 9610 задекларовано та подано до митного оформлення копію митної декларації країни відправлення від 30.11.2021 № MRN 21PL303030E17770 в якій наявне посилання на рахунок від 27.11.2021 № 3/PU/11/2021 (рахунок який слідував разом з товаром під час переміщення його через митний кордон України), жодних відомостей про рахунок від 22.12.2021 № VAT/3/PU/12/2021 в зазначеній декларації не вказано.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товару позивач звернувся із скаргою № 10-752 від 16 лютого 2022 року до Київської митниці Держмитслужби але листом № 7.8-4/28.8/13/7672 від 26.04.2022 року було відмовлено у скасуванні рішення про коригування митної вартості товару UA100490/2021/510006/1 від 02 лютого 2021 року.

Також з матеріалів справи встановлено, що 10.01.2022 митним брокером позивача була подана митна декларація ІМ 40ДТ №UA100240/2022/680112, відповідно до якого вага поставленого вугілля була визначена згідно рішення відповідача про коригування митної вартості.

Не погоджуючись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товару № UA100490/2021/510006/1 від 10.01.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 34-1 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Відповідно до положень статті 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч. 2 ст. 52 МК України).

У випадках передбачених ч. 4 ст. 52 Митного кодексу України, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.

Частинами 8 і 9 статті 52 Митного кодексу України, зазначено, що декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене. Відомості, зазначені у частині восьмій цієї статті, є відомостями, необхідними для митних цілей.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 Митного кодексу України

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 Митного кодексу України

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України унормовано, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо не достовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Положення статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм Митного кодексу України

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ст. 59 і 60 Митного кодексу України, у разі неможливості визначення митної вартості товарів за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 1 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:

а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;

б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);

в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при : а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до ст. 247 ч. 4 Митного кодексу України оформлення митної декларації для переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення внутрішнім транзитом від пункту ввезення на митну територію України до митного органу, розташованого на митній території України, може також здійснюватися митним органом, у зоні діяльності якого закінчується таке транзитне переміщення.

Відповідно до умов ст. 260 ч. 1 Митного кодексу України якщо декларант або уповноважена ним особа не володіє точними відомостями про характеристики товарів, необхідні для заповнення митної декларації у звичайному порядку, вона може подати митному органу тимчасову митну декларацію на такі товари за умови, що вона містить дані, достатні для поміщення їх у заявлений митний режим, та під зобов`язання про подання додаткової декларації у строк не більше 45 днів з дати оформлення тимчасової митної декларації.

Згідно з ч. 2 ст. 269 Митного кодексу України, оформлення митним органом тимчасової митної декларації є випуском товарів у заявлений митний режим. Якщо під час митного оформлення товарів митним органом бралися проби цих товарів для проведення їх дослідження (аналізу, експертизи), випуск таких товарів до одержання результатів відповідних досліджень (аналізу, експертиз), якщо вони не підпадають під дію встановлених законодавством України заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, може бути здійснений митним органом за тимчасовою митною декларацією у порядку та на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено судом, ПАТ «Центренерго» та компанією «TRANSHANDROL MAREK KIELB SPOLKA JAWNA» 05.11.2021 був укладений договір № 111/20, відповідно до якого Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця вугільну продукцію, а Покупець прийняти її та оплатити на зазначених у договорі умовах.

06.12.2021 ПП «Декларсервіс» оформлено тимчасову митну декларацію ІМ 40 ТФ №UA100240/2021/368299, у якій заявлено до митного оформлення: «Кам`яне вугілля з розміром шматків 0-20 мм, вихід летких речовин до 32%, вища теплота згорання на вологу безмінеральнуоснову 6291 ккал/кг, золність 21,0%, сірка 1,20%, вологість до 13,0%. Використовується для виробництва електроенргії на Трипільській ТЕС ПАТ «Центеренерго». При цьому позивачем задекларовано 1339,30 т вугілля, митна вартість 180805,50 дол. США, курс НБУ 27,2981 грн/дол., загальна вартість 4935646,62 грн, митні платежі 987129,32 грн.

Суд наголошує, що митна вартість вугілля у вказаній митній декларації була визначена на підставі: залізнична накладна № 02270, рахунок-фактури № VAT 3/PU/11/2021, специфікації № 2 від 10.11.2021, договору № 111/20 від 05.11.2021, сертифікат походження № 0253716, звіт інспектора при завантаженні вугілля від 29.11.2021, посвідчення якості від 26.11.2021, MRN 21PL303030E0017770 від 30.11.2021, що підтверджується рядком 44 митної декларації.

Після отримання всіх необхідних документів, в тому числі фінального рахунку- фактури №VAT3/PU/12/2021 від 22.12.2021, декларантом ПП «Декларсервіс» було подано ЕМД типу ІМ40ДТ на дану партію товару «Кам`яне вугілля з розміром шматків 0-20мм, вихід летких речовин на сухий беззольний стан 44,3%, вища теплота згоранняна вологу безмінеральну основу 6291 ккал/кг, зольність на сухий стан 22,7%, сірка на сухий стан 1,07%, вологість на робочий стан 11,0%, нижча теплота згорання на робочий стан 5011 ккал/кг. Використовується для виробництва електроенергії…» в кількості вугілля 1352,69 т.

Митну вартість задекларовано за основним методом визначення митної вартості на рівні 127,51 дол. США/т. Вказаній ЕМД присвоєно реєстраційний номер UA100490/2022/680065 від 06.01.2022.

Відповідно до зазначеної митної декларації встановлено, що уповноваженим представником позивача до митного оформлення були подані наступні документи: рахунок фактури № VAT3/PU/11/2021 від 27.11.2021 та №VAT3/PU/12/2021 від 22.12.2021, залізнична накладна № 02270, договору № 111/20 від 05.11.2021, специфікація до Договору № 2 від 10.11.2021, договір № 32 від 20.10.2020, акт приймання передачі вугільної продукції № 2-TMKSJ/20 від 21.12.2021, виписка з ЄДР від 10.07.2020, Інспекційний звіт № 5-з від 16.12.2021, лист роз`яснення від 02.12.2021, посвідчення якості від 26.11.2021, сертифікат якості №5-с , MRN 21PL303030E0017770 від 30.11.2021, що підтверджується рядком 44 митної декларації.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, вартість вугілля визначається умовами договору № 111/20 від 05.11.2020.

Так відповідно до п. 5.3 зазначеного Договору передбачено відбір проб для визначення якості вугілля визначення остаточної вартості поставленого вугілля.

Згідно п. 5.3 Договору № 111/20 від 05.11.2021 року інспекційною організацією ТОВ «МСІ» були здійснені відбори проб вугілля від поставленої партії вантажу. За результатами відбору проб та перевірки якісних показників вугілля 16.12.2021 було надано інспекційний звіт№ 5-з, та складено сертифікат якості 5-с, відповідно до яких фактична вага (нетто) поставленої продукції складала 1352,69 т, а калорійність вугілля становила 5011 ккал/кг, що відрізнялась від базових показників, зазначених у п. 5.1 Договору.

З огляду на зазначені обставини розрахунок вартості вугілля позивачем був проведений на підставі пп. 6.3.1 п. 6.3 Договору і становить: 135,00 дол. США (базова ціна) * 5011 ккал/кг (фактична калорійність) / 5300 ккал/кг (базова калорійність) = 127,64 дол. США.

Отже згідно п. 5.6 Договору для виконання його умов застосовувались якісні показники надані інспектором ТОВ «МСІ», у зв`язку з чим Продавець та Покупець, у даному випадку позивач, погодились з результатами інспекції і підписали акт приймання передачі вугільної продукції № 2-TMKSJ/20 від 21.12.2021.

Відповідно до положень ст.53 МК України, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Згідно з ч.5 ст.53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідачем, зазначено, що основний метод неможливо застосувати в цій ситуації оскільки ч. 2 ст. 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою міри її обчисленні.

Проте, з аналізу змісту поданих позивачем до митного оформлення документів таких документів, суд доходить висновку, що вони були достатніми для підтвердження заявленої митної вартості товару відповідно до вимог чинного законодавства.

Натомість відповідач поставив під сумнів їх достовірність у зв`язку з виявленням певних розбіжностей, про які зазначено в оскаржуваному рішенні.

Стосовно посилання у спірному рішенні на те, що: згідно п. 3.1 контракту № 111/20 «прийняття поставленого по Договору вугілля за кількістю та якістю здійснюється незалежною інспекційною компанією в місті надходження. Вартість послуг інспектора оплачує Постачальник». Відповідно до норм Інкотермс умови поставки DAP не передбачають обов`язку продавця за власний рахунок проводити експертні дослідження. Таким чином вбачається можливість не включення до митної вартості усіх її складових (а саме вартості проведення експертного дослідження), суд безпідставним, оскільки вартість проведення експертного дослідження не була включена позивачем до митної вартості.

З огляду на наведене суд приходить до переконання, рішення про коригування митної вартості товарів від 10.01.2022 року №UA100240/2022/510006/1 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Крім того, у справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладені обставини суд приходить висновку про задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення №UA100240/2022/510006/1 від 10.01.2022.

Приписами ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене, суд приходить висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Центренерго» до Київської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення №UA100240/2022/510006/1 від 10.01.2022 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару UA 1002409/2022/510006/1 від 10.01.2022 року.

Стягнути з Київської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43997555, адреса місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 8-А) на користь Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі Трипільської теплової електростанції (08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, 49, код ЄДР: 22927045) судовий збір в розмірі 2481 ( дві тисячі чотириста вісімдеся одну) грн.

Повний текст рішення складено та підписано 26 грудня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська