Справа № 320/25576/25
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м.Київ №320/25576/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить суд :

визнати дії Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 20.05.2024р. за час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 по 02.12.2024 неправомірними.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 20.05.2024р. за час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 по 02.12.2024.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 01.03.2022р. на підставі Указу Президента України № 64/2022 він був призваний у Збройні Сили України по мобілізації; та 20.05.2024р. позивач отримав бойове поранення: вибухова травма, ВОСП нижньої третини лівого передпліччя; ВОСП І пальця лівої стопи з вогнепальним переломом нігтьової фаланги; ВОСП V пальця правої стопи з вогнепальним переломом середньої фаланги; ВОСП лівого колінного суглобу. Проте, під час лікування йому не було виплачено додаткову винагороду. Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди у відповідності до Постанови № 168. Просить суд задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення тексту ухвали про відкриття провадження у справі на електронну адресу, про що свідчать довідка про доставку електронного листа, сформована програмним забезпеченням Діловодство спеціалізованого суду.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

01.03.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 ОСОБА_1 був призваний у Збройні Сили України по мобілізації.

20.05.2024 року позивач отримав бойове поранення: вибухова травма, ВОСП нижньої третини лівого передпліччя; ВОСП І пальця лівої стопи з вогнепальним переломом нігтьової фаланги; ВОСП V пальця правої стопи з вогнепальним переломом середньої фаланги; ВОСП лівого колінного суглобу. За наслідками проведення позивачу медичного огляду позаштатною ВЛК з правами госпітальної КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради постановлено діагноз та постанову ВЛК позивача про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): (М79.50; S91.7; Y36.2) МВТ (20.05.2024). ВОСП правої стопи з наявністю стороннього тіла (металевої щільності). Закритий консолідуючий перелом проксимальної фаланги 5 пальця правої стопи. ВОСП лівого колінного суглобу (проникаюче) з наявністю стороннього тіла (металевої щільності). Посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант, прогредієнтне протікання, помірний поточний епізод, тривожно-депресивний синдром, із явищами імсомнії (F 43.1.). Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою командиром військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2024 року № 1703/1705. Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007 року № 370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.08.2007 за № 902/14169 травма відноситься до тяжкого ступеня.

У подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні: з 22.05.2024 року по 25.05.2024 року «Міська лікарня № 9 м. Запоріжжя»; з 25.05.2024 року по 04.06.2024 року «Уманська центральна міська лікарня»; з 04.06.2024 року по 28.06.2024 року КМП «Уманська психіатрична лікарня»; з 28.06.2024 року по 09.07.2024 року «Уманська центральна міська лікарня»; з 17.09.2024 року по 19.09.2024 року «Інститут спортивної травматології»; з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації». У відповідності до останнього епікризу виписного з медичної картки стаціонарного хворого від 02.12.2024 року № 13754,1487 позивач виписаний з клінічним діагнозом: ОСНОВНИЙ: «F43.1 Помірний посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром з емоційно-вольовою нестійкістю та інсомнією»; СУПУТНІ: S06.20, R44.8, Y36.2, Y96 Наслідки перенесеної МВТ (20.05.2024) у вигляді цефалічного астено-вегетативного, вестибуло-атактичного синдромів. Поширений остеохондроз хребта. Хронічна вертеброгенна радикулопатія ШВХ.

Однак, позивач не отримав додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» під час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року.

У зв`язку з невиплатою відповідачем додаткової грошової допомоги за час перебування позивача на стаціонарному лікуванні за тяжке поранення на адресу відповідача було направлено адвокатський запит № 18/03-25, № 25/02-25 на який було отримано відповідь про те, що протягом 2024-2025 років позивач не звертався до командування відповідача з рапортом про виплату йому додаткової винагороди за період стаціонарного лікування з 21.10.2024 року за станом здоров`я в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСИХІАТРІЯ», відповідних медичних документів, що підтверджують підстави для здійснення нарахування та подальшого проведення такої виплати не надавав, у разі звернення позивача до командування відповідача щодо нарахування та виплати додаткової винагороди за час перебування на стаціонарному лікуванні після поранення, дані матеріали були б вивчені і в разі наявності законних підстав таке нарахування та така виплата були б зроблені у відповідності до вимог чинного законодавства та наказів Міністерства оборони України.

09.04.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування додаткової винагороди, збільшеної до 100 000,00 грн з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 20.05.2024 у якій просив: нарахувати та виплатити йому додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 20.05.2024 року за час коли він перебував на стаціонарному лікуванні за станом здоров`я в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 по 02.12.2024.

У подальшому позивач отримав листа від відповідача від 05.05.2025 року № 1647/2258, яким позивачу відмовлено у виплаті додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн (пропорційно за кожен день перебування на стаціонарному лікуванні) особам, що повторно звернулися та проходили стаціонарне лікування за наслідкам отриманих раніше поранень (контузій, травм, каліцтв) та повідомлено, що таке рішення позивач має право оскаржити в судовому порядку шляхом подачі заяви до адміністративного суду.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому додаткової винагороди у відповідності до Постанови № 168, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з абзацами першим і другим частини четвертої статті 9 Закону грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений у Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженому наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

За змістом пункту 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення (посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років); щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги).

У пункті 8 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника).

Указом Президента України від 24.02.2022р. № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022р. №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації з 05.30 год. 24.02.2022 року був введений воєнний стан, який діє дотепер.

Відповідно до пункту 4 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Кабінет Міністрів України зобов`язаний невідкладно забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.

Згідно з пунктом 6 Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінету Міністрів України доручено забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

На виконання цих указів Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова № 168), якою передбачив на період дії воєнного стану виплату для військовослужбовців додаткової грошової винагороди.

Пунктом 1 Постанови 168 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Абзацом 4 пункту 1 Постанови встановлено, що відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включаються особи, зазначені у цьому пункті, у тому числі ті, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до пункту 7 окремого доручення Міністра Оборони України від 23.06.2022 року № 912/в/29 до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, належить включати військовослужбовців, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, підставою для видання такого наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва), під час захисту Батьківщини.

Тобто, з аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається, що встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.

Судом встановлено таке.

У відповідності до військового квитка серії НОМЕР_3 від 01.03.2022 року, 01.03.2022 року на підставі Указу Президента України № 64/2022 позивач був призваний у Збройні Сили України по мобілізації; з 24.03.2022 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ; з 01.05.2024 року був відряджений до військової частини НОМЕР_2 , де при виконанні бойового завдання отримав поранення; з 08.12.2024 року був переведений для проходження служби у військову частину НОМЕР_4 .

У відповідності до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 28.05.2024 № 1703/1705 20.05.2024 року позивач 20.05.2024 року отримав бойове поранення: вибухова травма, ВОСП нижньої третини лівого передпліччя; ВОСП І пальця лівої стопи з вогнепальним переломом нігтьової фаланги; ВОСП V пальця правої стопи з вогнепальним переломом середньої фаланги; ВОСП лівого колінного суглобу. Поранення отримав за обставин: під час виконання бойового завдання пов`язаного із захистом Батьківщини в районі південно-західної околиці н.п. Побєда Донецької області, під час висування на ПВ «В`ЄТНАМ», в результаті скидів вибухових елементів з дронів, внаслідок близького розриву боєприпасу противника. Поранення позивача не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком вчинення дій в стані алкогольного, наркотичного сп`яніння чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час отримання бойового поранення позивач перебував у засобах індивідуального захисту (шолом, бронежилет).

За наслідками проведення позивачу медичного огляду позаштатною ВЛК з правами госпітальної КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради постановлено діагноз та постанову ВЛК Позивача про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва): (М79.50; S91.7; Y36.2) МВТ (20.05.2024). ВОСП правої стопи з наявністю стороннього тіла (металевої щільності). Закритий консолідуючий перелом проксимальної фаланги 5 пальця правої стопи. ВОСП лівого колінного суглобу (проникаюче) з наявністю стороннього тіла (металевої щільності). Посттравматичний стресовий розлад, змішаний варіант, прогредієнтне протікання, помірний поточний епізод, тривожно-депресивний синдром, із явищами імсомнії (F 43.1.)

Поранення, травма, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини (підтверджено довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданою командиром військової частини НОМЕР_2 від 28.05.2024р. № 1703/1705. Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.07.2007р. № 370, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 07.08.2007 за № 902/14169 травма відноситься до тяжкого ступеня.

У подальшому позивач перебував на стаціонарному лікуванні: з 22.05.2024 року по 25.05.2024 року «Міська лікарня № 9 м. Запоріжжя»; з 25.05.2024 року по 04.06.2024 року «Уманська центральна міська лікарня»; з 04.06.2024 року по 28.06.2024року КМП «Уманська психіатрична лікарня»; з 28.06.2024 року по 09.07.2024 року «Уманська центральна міська лікарня»; з 17.09.2024 року по 19.09.2024 року «Інститут спортивної травматології»; з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації».

У відповідності до останнього епікризу виписного з медичної картки стаціонарного хворого від 02.12.2024 року № 13754,1487 позивач виписаний з клінічним діагнозом: ОСНОВНИЙ: «F43.1 Помірний посттравматичний стресовий розлад, тривожно-депресивний синдром з емоційно-вольовою нестійкістю та інсомнією»; СУПУТНІ: S06.20, R44.8, Y36.2, Y96 Наслідки перенесеної МВТ (20.05.2024) у вигляді цефалічного астено-вегетативного, вестибуло-атактичного синдромів. Поширений остеохондроз хребта. Хронічна вертеброгенна радикулопатія ШВХ.

Вказане свідчить, що в період з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року позивач перебував на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я за медичними показниками, як основного так і супутніх захворювань, отриманого ним 20.05.2024 поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.

Відтак, обидві умови (пов`язаність поранення позивача із захистом Батьківщини та факт його перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

У зв`язку з цим, суд вважає, що ОСОБА_1 має право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у розмірі 100 000 гривень на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року. Однак, військова частина НОМЕР_1 не виплачувала йому зазначеної додаткової винагороди за вказаний період перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини. Доказів протилежного військова частина НОМЕР_1 , яка з огляду на положення частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України несе обов`язок щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності, до суду не надала.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року у зв`язку із пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є протиправними.

Застосовуючи механізм ефективного захисту прав позивача, порушеного суб`єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі 100 000,00 гривень на місяць (з розрахунку пропорційно дням його перебування на стаціонарному лікуванні) за періоди його перебування на стаціонарному лікуванні КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 року по 02.12.2024 року.

Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивач в силу приписів статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати розподілу та стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , що полягають у відмові щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 20.05.2024 за час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 по 02.12.2024.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000,00 грн з розрахунку на місяць за бойове поранення, що сталося 20.05.2024 за час перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Клінічний заклад з надання психіатричної допомоги «ПСІХІАТРІЯ» виконавчого органу Київської міської державної адміністрації» з 21.10.2024 по 02.12.2024.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.