Справа № 140/16412/25
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

24 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/16412/25
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву подану адвокатом Шевчуком Віктором Васильовичем в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом Шевчуком Віктором Васильовичем в інтересах ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) подано до суду до Головного управління ДПС у Волинській області (далі також відповідач, ГУ ДПС у Волинській області), в якому просить суд:

1) визнати протиправними та скасувати рішення №00/17366/03-20-24-06-10 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 09.06.2025, вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11310-0320 від 08.10.2025 та №Ф-11310-0320 У від 08.10.2025;

2) зобов`язати Головне управлінням ДПС у Волинській області здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника податку ОСОБА_1 , шляхом виключення з неї відомостей про суму боргу (недоїмки) з єдиного внеску на суму 24 927,48 грн, яка виникла внаслідок нарахування штрафних санкцій і пені, згідно рішення №00/17366/03-20-24-06-10 від 09.06.2025.

Одночасно з позовом подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДПС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11310-0320 У від 08.10.2025, яка перебуває на примусовому виконанні у Луцькому відділі державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, відповідно до відкритого виконавчого провадження №79594133, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Заява обґрунтована наступним.

Постановою Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 14.11.2025, було відкрито виконавче провадження № 79594133 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11310-0320 У від 08.10.2025 24927,48 грн штрафу та пені.

На сьогоднішній день виконавчою службою здійснюється примусове стягнення з ОСОБА_1 коштів по податковій вимозі, що є предметом оскарження, накладено арешти на всі рахунки.

Проведення виконавчих дій з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11310-0320 У від 08.10.2025 може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Також, за результатами примусового виконання вищевказаної вимоги на позивача може бути покладено додаткові витрати пов`язані з примусовим виконанням виконавчих документів, у вигляді виконавчого збору, витрат виконавчого провадження тощо.

Крім того, зазначає, що позивач є пенсіонером поважного віку, і невжиття заходів забезпечення позову, може в майбутньому значно утруднити йому, в силу життєвих обставин та стану здоров`я, відновлення своїх порушених прав. Зокрема в частині повернення стягнутих із пенсії коштів за період здійснення виконавчого провадження.

Таким чином, належним способом забезпечення адміністративного позову є зупинення стягнення за виконавчим документом - вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-11310-0320 У від 08.10.2025.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 КАС України.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, вважає, що вказана заява не підлягає до задоволення з огляду на таке.

За змістом частини другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частини четвертої статті 150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

З огляду на приписи наведеної статті, небезпека заподіяння шкоди до вирішення справи по суті не є фактом, який підлягає встановленню, а є елементом аргументації або оціночною категорією.

У статті 151 КАС України визначено виключний перелік видів забезпечення позову. Позов може бути забезпечено, зокрема зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

При цьому, відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд відмічає, що за своєю суттю інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього тимчасового судового захисту.

Метою його запровадження є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням позивача.

При цьому, суд зазначає, що тягар доказування наявності обставин, що є підставою для застосування судом заходів забезпечення позову лежить на заявнику.

Обґрунтовуючи необхідність застосування заходів забезпечення позову представник позивача вказує на те, що проведення виконавчих дій може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Однак, представник позивача наводячи загальні установлені юридичні конструкції не вказує в чому саме полягає ступінь складності поновлення порушеного права позивача або неможливість такого відновлення.

При цьому суд зазначає, що ініціювання судових проваджень щодо відновлення порушеного права не є саме по собі підставою для вжиття заходів для забезпечення позову.

Також не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову ймовірність понесення особою фінансових витрат пов`язаних з виконавчим провадженням, як і статус пенсіонера в такої особи.

Для набуття наведеними обставинами юридичної значимості в контексті інституту забезпечення позову, такі обставини повинні в своїй сукупності свідчити про існування об`єктивних конкретних труднощів, що обумовлюють ускладнення чи неможливість виконання рішення суду або поновлення порушеного права позивача, що підтверджуються належними доказами.

Представником позивача не наведеного наявності таких підстав та не додано жодних доказів, які б свідчили про їх існування.

Зважаючи на наведене суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та достатніх доказів на обґрунтування існування небезпеки заподіяння реальної шкоди правам та інтересам заявника у разі невжиття судом заходів забезпечення позову, про які він просить.

Відтак, в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити в зв`язку із її необґрунтованістю.

Керуючись статтями 150-154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви поданої адвокатом Шевчуком Віктором Васильовичем в інтересах ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Ф. А. Волдінер