Справа № 480/11205/24
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Справа № 480/11205/24

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Глазька С.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/11205/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення.,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" (далі - позивач; ТОВ "Торговий дім "Латімер") звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Київської митниці (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправними і скасувати рішення Київської митниці про корегування митної вартості товарів від 26.11.2024 № UA100380/2024/000096/2.

Позовні вимоги мотивовані тим, що декларантом позивача з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору від 01.03.2023 № 01032023-UK, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" та компанією "CHANGZHOU KINGZE COMPOSITE MATERIALS CO., LTD", (KHP), до Київської митниці 25.11.2024 було подано електронну митну декларацію № 24UA73U6, відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Представник позивача стверджує, що незважаючи на те, що подання передбачених Митним кодексом України документів дозволяло посадовій особі підрозділу митного оформлення відповідача виконати необхідні процедури митного контролю та митного оформлення товарів позивача і відповідно завершити їх митне оформлення, 26.11.2024 відповідачем винесено рішення про коригування митної вартості товарів № UА100380/2024/000096/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товару скориговано «за резервним методом».

Позивач не погоджується зі вказаним рішенням та зазначає, що на виконання вимог Митного кодексу України, уповноваженою особою позивача до митного оформлення загалом були надані відповідачу документи для підтвердження митної вартості товару, які за своїм змістом не суперечать один одному, в повному обсязі свідчать про вагу та ціну товару, про проведення оплати за товар у розмірах, визначених укладеним контрактом, про транспортування товару, про складові заявленої позивачем митної вартості товару, а тому таких документів було цілком достатньо для визначення митної вартості товарів за основним методом.

Щодо відсутності специфікації, який, на думку митного органу, є невід`ємною частиною зовнішньоекономічного контракту зазначає що таке висловлювання митного органу не відповідає обставинам справи, так як контрактом не встановлено, що специфікація є невід`ємною частиною контракту. Вказує, що пунктом 1 контракту від 01.03.2023 № 01032023-UK, визначено, що інвойс - невід`ємний документ до контракту, в якому сторони погоджують асортимент, кількість, ціну за одиницю, загальну вартість та умови кожної поставки товару. Тобто специфікація не є обов`язковим і невід`ємним документом і всі основні умови контракту щодо ціни, асортименту, погоджені між покупцем і постачальником і закріплені в інвойсі.

Також зазначає, що розмір транспортних витрат, понесених позивачем під час перевезення оцінюваного товару підтверджено документально, тому у митного органу відсутні підстави вважати непідтвердженими числові значення складових митної вартості в частині транспортних витрат.

Щодо посилань митного органу на відсутність кінцевої дати у прайс-листі вказує, що згідно з ГОСТ 7.60-90, прайс-лист - це нормативно-виробниче практичне і (або) довідкове видання, що містить систематизований перелік матеріалів, виробів, обладнання, виробничих операцій, послуг із зазначенням цін, а іноді коротких характеристик.

Жодних інших смислових навантажень прайс-лист не несе, і плив терміну дії не впливає на фактурну вартість поставленого товару, а в силу ст. 53 МК України, не є обов`язковим документом для підтвердження митної вартості товарів.

Щодо перекладу митної декларації країни відправлення, зазначає, що в силу ст. 254 МК України митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Однак митна декларація країни постачальника, в силу ст. 53 МК України, є не обов`язковим документом для здійснення розмитнення товарів. Але, в свою чергу, в митній декларації країни постачальника, арабськими (зрозумілими для пересічених громадян) цифрами зазначено код товару, якій відповідає Українському класифікатору товарів, кількість і вартість товару, що імпортується. Крім цього, англійською мовою продубльовано отримувача товару, контракт та інші відомості. За таких умов, на думку представника товариства, відсутня необхідність в перекладі митної декларації країни відправлення українською мовою.

Також, представник позивача зазначає, що у рішенні про коригування митної вартості відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару. Однієї лише вказівки на наявність недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі недоліки полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

З урахуванням наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 02.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлені строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості на підставі розгляду поданих документів за митною декларацією № 24UA73U6 встановлено, що надані декларантом для підтвердження митної вартості документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не підтверджують всі числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зазначає, що відповідно до пункту 1 зовнішньоекономічного контракту від 01.03.2023 № 01032023-UK (далі Контракт), укладеного з "JIUJIANG HUAYUAN NEW MATERIAL CO.,LTD" продавець зобов`язується поставити, а покупець оплатити товар узгоджений сторонами у специфікації та інвойсі на кожну партію товару. Специфікація як невід`ємна частина договору до митного оформлення не надана.

Крім того, зауважує, що відповідно до п. 3 контракту оплата здійснюється за попередньою передоплатою у розмірі 30%, а 70% - проти копії коносаменту. При цьому, коносамент виставлений 01.10.2024, а оплата у розмірі 70% здійснена 13.11.2024. Також, декларант надав SWIFT від 25.09.2024 № 240925/000625114 та від 13.11.2024 № 241113/000631573, без надання банківських платіжних документів, що відповідають вимогам Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216. Надані SWIFT не містять підпису відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком. Отже, на думку представника, надані документи не підтверджують ціну, що сплачена за товар.

Також, зазначає, що наданий до митного оформлення прайс-лист не має кінцевої дати (строку дії ціни), що не відповідає статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та не може бути підставою для визнання митної вартості. У прайс-листах вказується інформація для необмеженої кількості потенційних покупців. Прайс-лист не містить актуальну контактну інформацію про продавця (сайти у мережі Інтернет для контактів покупців із фірмою-продавцем), умов поставки, що не дає змоги потенційному покупцеві проаналізувати дані щодо дійсної вартості товару.

Представник просить суд також врахувати, що до митного оформлення надано договір транспортного експедирування від 28.04.2023 № 2804/23-01, укладений між ДП «Формаг-Київ» (Експедитор) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» (Клієнт). Договір посилається на Закон України «Про транспортно-експедиторську діяльність», проте замовлення (заявка), за яким погоджені послуги, їх вартість та інші істотні умови перевезення, не надано декларантом до митного оформлення. Разом з тим, це передбачено не тільки Законами, але й п. 2.4.2 договору експедирування. Отже, на думку представника, невідомо, які фактичні послуги замовлялися та надавалися за поставкою ДП «Формаг-Київ» чи іншими підприємствами.

Крім того, стверджує, що декларант надав рахунок від 21.11.2024 № 67655 ДП «Формаг-Київ», проте у рахунку відсутні послуги відповідно до пунктів 2.4.7, 2.4.13 договору. Отже, за рахунком не враховано додаткові послуги на обробку товарів, пов`язані з транспортуванням згідно задекларованих умов FOB.

При цьому, вказує, що при здійсненні порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 337 МК України, п. 2.2 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476, встановлено, що у максимально наближеному до митного оформлення оцінюваних товарів часі митна вартість подібного задекларованому товару менше цінової інформації, що міститься в ЄАІС Держмитслужби.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що декларантом не надано додаткових документів, що витребовувалися митним органом, відповідно до частин 2, 3 статті 53 Кодексу та не було надано інших додаткових документів за власним бажанням, що наявні у нього, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, використання заявленого декларантом рівня митної вартості, на переконання представника, є не обґрунтованим.

Представник позивача подав відповідь на відзив, в якій висловив незгоду з доводами, викладеними відповідачем у відзиві. Також, представник наголосив, що умовою, з якою закон пов`язує право митниці самостійно розраховувати митну вартість заявлених декларантом товарів, є виключно наявність документально підтверджених обставин, що свідчать про заявлення декларантом неповних та/або недостовірних відомостей про товар та ціну, яку за нього сплачено. Відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару, висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

У свою чергу, представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останній наголосив, на безпідставності позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що з метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору на закупку від 01.03.2023 № 01032023-UK, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" та компанією "CHANGZHOU KINGZE COMPOSITE MATERIALS CO., LTD", (KHP), декларантом позивача до Київської митниці 25.11.2024 було подано електронну митну декларацію № 24UA73U6 (а.с.17), відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, а саме: пакувальний лист від 25.09.2024 б/н (а.с.29); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 01.03.2023 № 01032023-UK (а.с. 20-22); доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 29.12.2023, додаткова угода № 2 (а.с. 23); рахунок-проформа від 10.09.2024 № JJHY240910-1THUA (а.с. 25); рахунок-фактура від 25.09.2024 JJHY240910-1THUA; коносамент від 01.10.2024 № SZSE24092305 (а.с. 32); автотранспортна накладна від 21.11.2024 № 2002 (а.с.47); декларація про походження товару від 25.09.2024 JJHY240910-1THUA; банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.09.2024 № 240925/000625114 (а.с. 27); банківський платіжний документ, що стосується товару від 13.11.2024 № 241113/000631573 (а.с. 28); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.11.2024 № 421 (а.с.49); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.11.2024 № 67655 (а.с. 39); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 21.11.2024 № 21/11/2024РМ/8 (а.с. 37); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 22.11.2024 № 32 (а.с. 48); прайс-лист виробника товару від 10.09.2024 б/н (а.с. 24); договір про транспортно-експедиторського обслуговування від 28.04.2023 № 2804/23-01 (а.с. 33-36); заявка від 19.11.2024 № 19/11/1 (а.с. 46); договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 08.08.2023 № МЗТ/08.08.2023 (а.с. 41-44); паспорт якості від 25.09.2024 (а.с. 30); копія митної декларації країни відправлення від 28.09.2024 № 15941543 (а.с. 31).

У подальшому, з метою підтвердження числових складових митної вартості, відповідно до вимог ч. 2, 3 та 4 ст.53, ст. 57 Митного Кодексу України, від декларанта було витребувано додаткові документи, зокрема: банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару відповідно до затвердженою Постановою Правління національного банку України від 28.07.2008 №216; додатки до договору, специфікації; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортнi (перевiзнi) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включенi у вартiсть товару, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть перевезення оцiнюваних товарiв, в тому числі документи що містять відомості про вартість навантажувально - розвантажувальних робіт, оплата за транспортні витрати, виписка з бухгалтерської документації що підтверджують транспортні витрати; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - якщо здiйснювалося страхування, - страховi документи, а також документи, що мiстять вiдомостi про вартiсть страхування; копiю митної декларацiї країни вiдправлення із врахуванням ст. 254 МКУ; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідь на вказане повідомлення позивачем листом від 26.11.2024 № 26/11 (а.с. 19) повідомлено митний орган, що надані товариством документи в повному обсязі підтверджують митну вартість товару відповідно до виставленого рахунку від 25.09.2024 № JJHY240910-1THUA.

У подальшому, 26.11.2024 було прийнято рішення про коригування митної вартості № UА100380/2024/000096/2 (а.с. 13-14).

У прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів вказано, що надані відповідно до вимог статті 53 Митного Кодексу України документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, зокрема:

- постачання товару здійснюється за контрактом від 01.03.2023 № 01032023-UK (далі - Контракт). Згідно з Цивільним та Господарським кодексами України договір купівлі-продажу укладається у письмовій формі. Декларант повинен надати погодження сторонами всіх істотних умов сторонами Контракту. Відповідно до пункту 1 Контракту декларант не надав специфікацію, за якою погоджується асортимент, кількість та вартість товару. Інвойс є документом виключно продавця та не контролюються з боку покупця;

- декларант надав SWIFT від 25/09/2024 № 240925/000625114 та від 13/11/2024 № 241113/000631573, без надання банківських платіжних документів, що відповідають вимогам Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216 (далі - Постанова № 216). Надані SWIFT не містять підпису відповідальної особи платника, яка відповідно до законодавства України має право розпоряджатися рахунком. Отже, надані документи не підтверджують ціну, що сплачена за товар;

- наданий до митного оформлення прайс-лист не має кінцевої дати, отже не відповідає статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року та не може бути підставою для визнання митної вартості;

- умовами поставки товару є FOB- NINGBO. Відповідно до положень Інкотермс, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Згідно з ч. 10 ст. 58 Кодексу, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів. Надані довідки про транспортні витрати не відповідають п. 44.1 Податкового кодексу України, яким регулюється вимоги до документів, що використовуються для формування відомостей у митних деклараціях. Довідка про транспортні витрати не є первинним документом, у розумінні ст. 9 Закону України № 996-XIV, оскільки за нею не обліковуються господарські операції, отже не може бути використана для формування відомостей у митної декларації;

- декларант за МД вказав договір транспортного експедирування від 28.04.2023 № 2804/23-01 (далі -Договір), укладений між ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» (Експедитор) та ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» (Клієнт). У договорі є посилання на Закон проте замовлення, за яким погоджені послуги, їх вартість та інші істотні умови перевезення, не надане декларантом до митного оформлення. Отже, невідомо, які фактичні послуги надавалися за поставкою ДП «Формаг-Київ`ТОВ «Формаг» чи іншими підприємствами;

- декларант надав рахунок від 21.11.2024 № 67655 ДП «Формаг-Київ», проте у рахунку відсутні послуги відповідно до пунктів 2.4.7, 2.4.13 договору. Отже, за рахунком не враховано додаткові послуги на обробку товарів, пов`язані з транспортуванням згідно задекларованих умов FOB.

Відповідно до вказаного рішення відповідачем застосовано резервний метод, а саме митна вартість імпортованого товару визначена відповідно до раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару, на підставі опису товару, умов постачання за Інкотермс, країни його походження та відвантаження, обсягу поставки за результатом аналізу зазначених критеріїв обрано: митна декларація від 13.08.2024 № 24UA79U4 та митна декларація від 19.07.2024 № 24UA679U9 (вартість товару згідно джерела інформації - 1,83 USD/кг).

Також, відповідачем на подану митну декларацію винесено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100380/2024/001043, згідно з якою зобов`язано декларанта заповнити нову митну декларацію з урахуванням вищевказаного рішення (а.с. 15).

Вважаючи рішення про коригування митної вартості товарів від 26.11.2024 № UА100380/2024/000096/2 протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам, суд враховує наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України), Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина 2 статті 1 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За приписами ч. 5 ст. 54 МК України орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 МК України).

За приписами положень статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права вбачається, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що метою здійснення митного оформлення товару в режимі імпорту, поставленого на виконання договору на закупку від 01.03.2023 № 01032023-UK, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" та компанією "CHANGZHOU KINGZE COMPOSITE MATERIALS CO., LTD", (KHP), декларантом позивача до Київської митниці 25.11.2024 було подано електронну митну декларацію № 24UA73U6 (а.с.17), відповідно до якої позивачем митна вартість товару була визначена за основним (першим) методом визначення митної вартості, який передбачений ст. 58 Митного кодексу України.

Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, а саме: пакувальний лист від 25.09.2024 б/н (а.с.29); зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються від 01.03.2023 № 01032023-UK (а.с. 20-22); доповнення до зовнішньоекономічного контракту від 29.12.2023, додаткова угода № 2 (а.с. 23); рахунок-проформа від 10.09.2024 № JJHY240910-1THUA (а.с. 25); рахунок-фактура від 25.09.2024 JJHY240910-1THUA; коносамент від 01.10.2024 № SZSE24092305 (а.с. 32); автотранспортна накладна від 21.11.2024 № 2002 (а.с.47); декларація про походження товару від 25.09.2024 JJHY240910-1THUA; банківський платіжний документ, що стосується товару від 25.09.2024 № 240925/000625114 (а.с. 27); банківський платіжний документ, що стосується товару від 13.11.2024 № 241113/000631573 (а.с. 28); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 22.11.2024 № 421 (а.с.49); рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 21.11.2024 № 67655 (а.с. 39); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 21.11.2024 № 21/11/2024РМ/8 (а.с. 37); документ, що підтверджує вартість перевезення товарів від 22.11.2024 № 32 (а.с. 48); прайс-лист виробника товару від 10.09.2024 б/н (а.с. 24); договір про транспортно-експедиторського обслуговування від 28.04.2023 № 2804/23-01 (а.с. 33-36); заявка від 19.11.2024 № 19/11/1 (а.с. 46); договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом від 08.08.2023 № МЗТ/08.08.2023 (а.с. 41-44); паспорт якості від 25.09.2024 (а.с. 30); копія митної декларації країни відправлення від 28.09.2024 № 15941543 (а.с. 31).

На переконання суду, надані позивачем до митного оформлення документи кореспондуються між собою та містять інформацію про товар та його ціну, та у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

При цьому, суд зауважує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

У прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.11.2024 № UА100380/2024/000096/2 вказано, що в поданих документах містяться розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Так, зокрема в оскаржуваному рішенні митний орган посилається на неподання декларантом до митного оформлення документів, які підтверджують витрати на транспортування оцінюваних товарів. З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до розділу ІІІ Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Так, пунктом 4.4 контракту 01.03.2023 № 01032023-UK (а.с.20-22) визначено, що умови поставки за цим Контрактом вказуються в Інвойсі відповідно до «Інкотермс 2010», відповідно до якого умовами постачання є «FOB Ningbo» (Китай) (а.с.25).

Умови постачання «FOB» згідно з «Інкотермс 2010» передбачають, зокрема, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товаром, із моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження.

Отже, витрати на транспортування товарів, які поставляються на умовах «FOB», до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, не включені у ціну товару, оскільки ці витрати покладаються на покупця.

Враховуючи умови поставки «FОВ», відповідно до положень ч. 10 ст. 58 МК України витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України є складовою митної вартості товару, яка повинна при розрахунку митної вартості товару додаватись до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (п.5 ч.10 ст.58 МК України).

Як встановлено судом, морське перевезення товарів позивача здійснювалось ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» на підставі укладеного 28.04.2023 договору транспортного експедирування № 2804/23-01 (а.с.33-36), відповідно до п.1.1 умов якого ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» зобов`язався надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імортних і транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, у тому числі надання митно-брокерських послуг.

Відповідно до визначених умовами договору, за результатами фактично наданих послуг позивачем було складено та підписано акт від 08.08.2024 № 66755 прийому-здачі наданих послуг (виконаних робіт) (а.с. 38), відповідно до якого ДП «Формаг-Київ» ТОВ «Формаг» було надані наступні послуги:

- міжнародне перевезення згідно коносаменту за маршрутом м. Нінгбо, Китай - м. Гданськ, Польща (132423,09 грн);

- транспортно-експедиторське обслуговування (6531,63 грн).

Крім того, відповідачу було надано :

- довідку про транспортні витрати від 21.11.2024 № 21/11/2024FM/8 (а.с. 37), відповідно до змісту якої вартість міжнародної доставки вантажу м. Нінгбо, Китай - м. Гданськ, Польща згідно коносаменту SZSE244092305 (контейнер: MRKU2697515, вагою 21561,50 кг), ТОВ "ТД "ЛАТІМЕР" складає 168580,78 грн;

- рахунок на оплату від 21.11.2024 № 67655 (а.с. 39) за надані послуги (міжнародне перевезення згідно коносаменту за маршрутом м. Нінгбо, Китай - м. Гданськ, Польща; навантажувально-розвантажувальні роботи, документація у порту м. Гданськ, Польща; транспортно-експедиторське обслуговування);

- коносамент від 01.10.2024 SZSE244092305 (а.с. 32) (товаророзпорядчий морський документ, що видається морським перевізником вантажу його відправнику, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення і містить зобов`язання доставити вантаж до пункту призначення і передати його одержувачу).

Так, із поданих позивачем до митного оформлення документів, зокрема договору транспортного експедирування, укладеного між позивачем та ДП "Формаг-Київ" ТОВ "Формаг", вбачається, що товариство повинно оплатити послуги експедитора на підставі виставленого експедитором рахунку (п. 3.1 договору), в яких узгоджується вартість договору, який є невід`ємною частиною договору (п. 3.3) (а.с. 33-36).

Згідно з рахунком на оплату від 21.11.2024 № 67655 (а.с. 49) про транспортно-експедиційних послуг платником є ТОВ «СВІТ-БУД ЛТД», перевізником ДП «Формаг-Київ», сума платежу за послуги перевезення:

- міжнародне перевезення згідно коносаменту за маршрутом м. Нінгбо, Китай - м. Гданськ, Польща 132423,09 грн;

- навантажувально-розвантажувальні роботи, документація у порту м. Гданськ, Польща 36157,69 грн;

- транспортно-експедиторське обслуговування 6531,63 грн.

Всього до сплати 176418,74 грн., із них сума без ПДВ 175112,41 грн. та ПДВ у сумі 1306,33 грн.

Також, у рахунку вказані банківські реквізити ДП «Формаг-Київ» (IBAN: НОМЕР_1 в ПАТ «МТБ БАНК» м. Чорноморськ, МФО 328168 та умови платежу вказано як «рахунок підлягає сплаті у передбачений договором строк. По закінченню даного договору нараховується пеня, інфляційні витрати та 3% річних від простроченої суми».

Рахунок містить відомості, відповідно до яких можливо встановити належність послуг до товарів, а саме у графі «відносно» значиться: B/L SZSE244092305, MRKU2697515, тобто номер коносамента та контейнера, в якому містився товар, що перевозився.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 06.12.2024 № 2954 про сплату декларантом ДП «Формаг-Київ» 176418,74 грн., як оплата за міжнародне перевезення відповідно до рахунку від 21.11.2024 № 67655 (а.с. 50).

У свою чергу, автомобільне перевезення товарів позивача здійснювалось ТОВ "ТРАНС-ПІВНІЧ" на підставі укладеного 08.08.2023 договору на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполучені та транспортно експедиторське обслуговування від 08.08.2024 № МЗТ/08.08.2024 (а.с. 41-44).

На підставі заявки від 19.11.2024 № 19/11/1 (а.с. 46) сторони погодили перевезення вантажу автомобільним транспортом за маршрутом: м. Гданськ (Польща) - м. Шостка (Україна).

Крім того, відповідачу було надано :

- довідку про транспортні витрати від 22.11.2024 № 32 (а.с. 48), відповідно до якої що вартість транспортних витрат з доставки вантажу автомобілем MAN ВМ 3906 CM / НОМЕР_2 , по маршруту: м. Гданськ (Польща) - п/п Ягодин - 47431,80 грн., п/п Ягодин - м. Шостка (Україна) - 39500,00 грн;

- рахунок на оплату від 22.11.2024 № 421 (а.с. 50) за надані транспорті послуги перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - м. Шостка;

- СМR (товарно-транспортна накладна міжнародного зразка) від 21.11.2024 № 2002 (а.с. 47), в якій зазначено: найменування товару, яке підлягає перевезенню, вага брутто, постачальник та отримувач товару, маршрут слідування.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи міститься платіжна інструкція від 06.12.2024 № 2955 про сплату декларантом ТОВ "ТРАНС-ПІВНІЧ" 86931,80 грн, як оплата за міжнародне перевезення відповідно до рахунку від 22.11.2024 № 421 (а.с. 51).

При цьому, суд зазначає, що вартість зазначених послуг була належним чином відображена і врахована під час формування митної вартості товару.

Таким чином, декларантом на підтвердження транспортної складової митної вартості надано митному органу усі наявні документи, які в сукупності обґрунтовують надання транспортних послуг, їх об`єм та вартість.

Отже, позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подав документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, і це були не лише довідки про транспортні витрати, до яких мав зауваження відповідач.

Стосовно твердження відповідача про те, що платіжні інструкції не містять обов`язкових реквізитів, визначених законодавством, а саме підпису відповідальної особи платника, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, на підтвердження оплати задекларованої підприємством вартості товару згідно проформи інвойсу від 10.09.2024 № JJHY240910-1THUA (а.с. 25) та інвойсу від 25.09.2024 JJHY240910-1THUA, митному органу було надано відповідні повідомлення системи SWIFT (а.с.27-28).

Тобто, проведення платежів відбулось за допомогою Міжнародної міжбанківської системи передачі інформації та здійснення платежів (SWIFT), за межі території України та у валюті, відмінній від національної валюти України, на цей електронний розрахунковий документ накладались електронні підписи відповідних осіб, тоді як відповідні печатки та підписи на платіжному документі відповідно до Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008р. №216, проставляються виключно у разі його подання не в електронному вигляді.

Суд наголошує, що у відповідних повідомленнях системи SWIFT (а.с.27-28) наявні відомості про суму коштів, яка перерахована за товар, найменування цього товару та чітке посилання на номер і дату контракту, а також посилання на сплату відповідних інвойсів (проформ інвойсів) (в графі призначення платежу), що у свою чергу дає можливість ідентифікувати задекларований товар.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення про визначення митної вартості не вбачається, яким саме чином, обставини не зазначення в банківських платіжних документах підписів (власноручних)/ електронних) відповідальних осіб платника вплинули на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.

У постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 815/329/17 Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.03.2023 по справі № 420/18880/21.

Щодо доводів митного органу, що прайс-лист не має кінцевої дати, отже не може бути підставою для визнання митної вартості, суд вваажає необхідним зауважити, що прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд.

Тобто, прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.

Аналогічний за змістом висновок зазначено Верховним Судом у постановах від 08 грудня 2022 року у справі № 420/2792/19, 01 березня 2023 року у справі № 420/18880/21, де закцентовано, що наявність же чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження митної вартості товарів.

Суд також вважає неприйнятним посилання митного органу на те, що позивачем не надано до митного оформлення висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, оскільки останні не є основними документами відповідно до частини 2 статті 53 МК України, які підтверджують митну вартість товарів.

Стосовно тверджень митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів від 26.11.2024 № UA100380/2024/000096/2 про ненадання декларантом специфікацій, яка є невід`ємною частиною контракту, суд зазначає наступне.

Специфікація, як документ, що підтверджує ціну товару, не входить в перелік обов`язкових документів, адже зміст рахунку-фактури (інвойс) та ряд інших документів дають можливість ідентифікувати необхідні та достатні дані стосовно імпортованого товару. Так даний рахунок-фактура містить всі необхідні дані продавця і покупця, інформацію щодо ціни, підписи сторін, печатку продавця та інформацію про оплату.

Крім того, митний орган лише констатує факт ненадання специфікації, однак не обґрунтовує, як її відсутність впливає на визначення митної вартості за ціною контракту, за умови надання інших документів, а саме: пакувального листа; рахунку-фактури (інвойсу), коносаменту, зовнішньоекономічного договору (контракту) з додатками та інших документів.

Щодо надання декларації відправника без урахування статті 254 МК України, тобто без перекладу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

З метою вирішення питання практичної реалізації Угоди про інформаційне забезпечення між Держмитслужбою та Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати, 02.08.2010 підписано протокол, яким передбачено, зокрема, що експортна митна декларація на товари походженням з КНР може використовуватися митними органами України як додаткова довідкова інформація за умови верифікації такої декларації та її перекладу на державну мову Українським національним комітетом Міжнародної торгової палати.

Зі змісту зазначеної статті вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Відтак, вимога органу доходів і зборів про надання перекладу документів українською мовою є правомірною лише у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей.

Вказані висновки відповідають правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 520/10709/18, від 31.03.2020 у справі № 160/7049/19, від 25.11.2020 у справі № 640/4941/19.

Проте, відповідачем не надано доказів на підтвердження звернення до позивача з вимогою про необхідність надання перекладу на українську мову документів, які були подані до митного оформлення, з обґрунтуванням необхідності перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації (із зазначенням про те, які саме відомості необхідно перевірити або підтвердити).

Отже, така експортна митна декларація використовується митними органами виключно як додаткова довідкова інформація.

При цьому, суд звертає увагу, що з декларації країни відправлення від 28.09.2024 № 15941543 (а.с. 31) можливо встановити одержувача товару - «LATYMER», а також сам товар, що постачався, його кількість та ціну, оскільки у декларації вказано номер інвойсу № JJHY240910-1THUA.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що висновки у рішенні про коригування митної вартості щодо неможливості визначення митної вартості товарів за основним методом є необґрунтованими, оскільки декларант подав митному органу належні та допустимі докази на підтвердження ціни товару, а зазначені документи не містили розбіжностей щодо вартості та вказували, що їх дані піддаються обчисленню. У свою чергу відповідач не довів обставини, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товару за ціною договору.

Щодо спрацювання індикаторів ризиків при митному оформленні товару, ввезеного позивачем, то суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 09.11.2022 у справі № 815/2162/17, в якій касаційний суд зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів суд оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Наведені обставини дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі № 810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження митної вартості та не є перешкодою для застосування методу визначення митної вартості товару, обраного декларантом, і не може бути безумовною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за методом, визначеним в декларації митної вартості, оскільки надані для митного оформлення документи підтверджують вартість товару.

Разом з тим, як встановлено судом, спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на такі коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Відповідач обмежився лише посиланням на номер та дату митних декларацій ( митна декларація від 13.08.2024 № 24UA79U4 та митна декларація від 19.07.2024 № 24UA679U9), які були взяті за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначив митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, та інші комерційні умови поставки, не здійснив порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості, та не обґрунтував правомірність застосування такої інформації у випадку позивача, а також не відобразив у спірному рішенні взаємозв`язок між (1) різницею параметрів оцінюваного товару та товару, взятого за основу для коригування та (2) розбіжностями цін оцінюваних товарів та товару, взятого за основу для коригування.

Водночас, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово звертав увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК, якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, відображеною у постанові від 18.08.2021 у справі № 160/4944/19 та у постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а.

Разом з тим, відповідачем безпідставно здійснено визначення митної вартості товару не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості товару та протиправність оскаржуваного рішення.

За таких обставин, суд вважає, що є правові підстави для визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 26.11.2024 № UA100380/2024/000096/2, оскільки останнє не відповідає критеріям, установленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч. 1 ст. 90 КАС України).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи позовної заяви отримали достатню оцінку.

За таких обставин, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 26.11.2024 № UA100380/2024/000096/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (бул. Гавела Вацлава, 8А, м. Київ, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Латімер" (вул. Каденюка Леоніда, 1, буд. 340, м. Шостка, Шосткинський район, Сумська область, 41100, ) судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько