Справа № 440/7678/25
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/7678/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Головка А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2025 року ОСОБА_1 засобами системи "Електронний суд" звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у якій просить: - визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; -зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що пенсійний орган безпідставно відмовив у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За твердження позивача, їй призначено пенсію за віком та вона має право на отримання відповідної грошової допомоги як працівник закладів охорони здоров`я з огляду на наявність трудового стажу понад 30 років.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у порядку письмового провадження).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Вказано, що первинно із заявою про призначення пенсії за віком та додатково наданими документами, зокрема, довідками, виданими державною установою "Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" від 24.10.2024 №05/25, від 19.11.2024 №01/1829, згідно з якими ОСОБА_1 на дату досягнення пенсійного віку продовжує працювати на посаді помічника лікаря-епідеміолога відділення особливо небезпечних інфекцій в Державній установі "Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України, позивачка звернулась до Управління 20.11.2024. Відповідну заяву розглянуто за принципом екстериторіальності спеціалістами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області та призначено пенсію з 23.09.2024. Розмір пенсії 9294,71 грн. При цьому одноразова грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення, згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону не призначена, рішення про відмову у призначенні та виплаті допомоги не винесено. Управлінням направлено лист від 29.11.2024 №1600-0306-9/87200 до ГУ ПФУ в Запорізькій області, ГУ ПФУ в Херсонській області щодо повернення до розгляду заяви ОСОБА_1 від 20.11.2024 та прийняття рішення щодо призначення допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Згідно з листами ГУ ПФУ в Запорізькій області від 31.12.2024 №0800-0303-9/120179, ГУ ПФУ в Херсонській області від 03.01.2025 №2100-0303-9/286 права на виплату грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV Закону 1058, ОСОБА_1 немає. Додатково управлінням направлено запит до Пенсійного фонду України від 21.01.2025 №1600-0306-5/5902 щодо надання методичної допомоги з питання можливості зарахування періоду роботи позивачки з 02.01.2013 на посаді помічника лікаря-епідеміолога відділення особливо небезпечних інфекцій в Державній установі "Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" до спеціального стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, та визначення права на призначення грошової допомоги в розмірі 10 місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, та наказу Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385. Згідно з роз`ясненнями Пенсійного фонду України від 01.05.2025 №2800- 030102-9/28933 у позивачки відсутнє право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону 1058, оскільки Центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України не передбачений розділом "Охорона здоров`я" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, а відповідно до Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385 відноситься до санітарно-профілактичних закладів громадського здоров`я.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що відсутність звернення позивача з належною заявою до Пенсійного органу свідчить про те, що позивач не виразив бажання про призначення пенсії, оскільки таке призначення можливо здійснити лише за бажанням позивача, яке має бути оформлено належною заявою з додаванням до неї всіх необхідних документів відповідно до Порядку 22-1.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області позов не визнав та у відзиві на позовну заяву зазначив, що 20.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За принципом екстериторіальності, заява від 20.11.2024 розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області. За результатами розгляду вищезазначеної заяви, відповідачем прийнято рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 з 23.09.2024 (Рішення № 31 від 26.11.2024). При цьому, зазначаємо, що при розгляді відповідачем заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії від 20.11.2024, право на призначення грошової допомоги не визначалось, оскільки в заяві не було зазначено "призначити грошову допомогу". Але, відповідачем було ініційовано перегляд рішення про призначення пенсії за віком з метою наявності у позивачки права на призначення виплати грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, в розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058. За результатами розгляду права на вищезазначену грошову допомогу, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області, позивачці були направлені лише листи-повідомлення від 14.05.2025 №8342-5612/Ш-02/8-1600/25 та від 30.05.2025 № 9064-8806/Ш-02/8-0800/25 про відсутність підстав для призначення та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій. При цьому, жодних рішень територіальними органами Пенсійного фонду України не приймалося.

01.07.2025, 04.07.2025 та 10.07.2025 позивач скористалась правом подання відповіді на відзив, у яких підтвердила позовні вимоги.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

20.11.2024 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду вищезазначеної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області прийнято рішення № 31 від 26.11.2024 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону №1058 з 23.09.2024.

Позивач звернулась з листами до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, у яких зазначено, що всі підтверджуючі документи були надані під час звернення з заявою на призначення пенсії за віком, просила надати письмове обґрунтування правових підстав відмови у нарахуванні ОСОБА_1 , грошової допомоги, визначеної п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Головним управління Пенсійного фонду України в Полтавській області у відповіді зазначено, що згідно з роз`ясненнями Пенсійного фонду України від 01.05.2025 №2800- 030102-9/28933 у позивачки відсутнє право на призначення та виплату грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону 1058, оскільки Центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України не передбачений розділом "Охорона здоров`я" Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, а відповідно до Переліку лікарських посад у закладах охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385 відноситься до санітарно-профілактичних закладів громадського здоров`я.

Головним управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у відповіді зазначено, що відповідно до пункту 1 розділу II Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.07.2015 № 13-1 (зі змінами), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України від 18.08.2015 за № 991/27436, з питань, які стосуються даних пенсійної справи, прийом та обслуговування здійснюються в органі Пенсійного фонду України за місцем проживання (перебування) особи.

Головним управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у відповіді зазначено, що оскільки в Переліку № 909 зазначено установи Держсанепідемслужби, відсутні підстави для врахування роботи з 19.07.2016 (після перейменування) для визначення права заявниці на грошову допомогу, а також на день досягнення пенсійного віку заявниця не працювала в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, що дають право на призначення та виплату грошової допомоги. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для перегляду рішення від 26.11.2024 про призначення пенсії.

Позивач не погодився з відмовою у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із чим звернулась до суду із цим позовом.

Оцінюючи обґрунтованість позовних вимог, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Основного Закону визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За змістом частини першої статті 26 Закону України від 9.07.03 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (надалі - Закон №1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За змістом пункту "е" статті 55 Закону України від 5.11.91 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення" (надалі - Закон №1788-ХІІ) право на пенсію за вислугу років мають: працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

Визначення поняття "заклад охорони здоров`я" міститься у статті 3 Основ законодавства України про охорону здоров`я, затверджених Законом України від 19.11.92 №2108-XII, згідно з якою це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 №909 затверджено Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

У пункті 2 названого Переліку визначено заклади охорони здоров`я та посади, робота на яких дає право на пенсію за вислугою років - лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) - ... установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

У примітках до згаданого Переліку зазначено, що робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах до 1 січня 1992 р., яка давала право на пенсію за вислугу років відповідно до раніше діючого законодавства, в тому числі на посаді старшої піонервожатої, зараховується до стажу для призначення пенсії за вислугу років.

При призначенні пенсії за вислугу років зазначеним у цьому переліку особам допускається підсумовування стажу за періоди їх роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

У пункті 2 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.02 №385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.11.02 за №892/7180, до санітарно-профілактичних закладів віднесено санітарно-епідеміологічні заклади, зокрема, санітарно-епідеміологічні станції (центральна, республіканська, обласна, міська, міжрайонна, районна).

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.12 №1181 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" у абзаці першому розділу 2 переліку закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4.11.93 №909, у графі "Найменування закладів і установ" слова "санітарно-епідеміологічні заклади" замінено словами "установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями)".

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.05.18 №933 підпункт 2.3 пункту 2 Переліку закладів охорони здоров`я викладено у новій редакції, відповідно до якої до санітарно-профілактичних закладів віднесено заклади громадського здоров`я: лабораторний центр (обласний, міський, на водному, залізничному, повітряному транспорті) Міністерства охорони здоров`я України; Центр громадського здоров`я Міністерства охорони здоров`я України; Центр громадського здоров`я (обласний, міст Києва та Севастополя).

Крім того, цим наказом Пояснення до Переліку закладів охорони здоров`я доповнено пунктом 19, згідно з яким заклади громадського здоров`я - заклади охорони здоров`я, завданнями яких є діяльність у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження), профілактики неінфекційних захворювань, захисту населення від інфекційних хвороб, протидії ВІЛ-інфекції/СНІДу та іншим соціально небезпечним захворюванням у межах, визначених установчими документами.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 24.02.2021 № 344 внесено зміни до підпункту 2.3 пункту 2 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 листопада 2002 року за № 892/7180, доповнивши його абзацом п`ятим такого змісту: «Центр контролю та профілактики хвороб (республіканський, обласний, міст Києва та Севастополя)».

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.11 №1191 затверджений Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (надалі - Порядок №1191).

Згідно пункту 2 Порядку №1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені: переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. N 909 "Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років".

Пунктами 4 - 7 Порядку №1191 визначено, що страховий стаж, передбачений пунктами 2 і 3 цього Порядку, враховується в календарному обчисленні. При цьому допускається підсумовування страхового стажу за періоди роботи, які дають право на призначення пенсії відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 р. призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", станом на день її призначення.

Виплата грошової допомоги здійснюється органами Пенсійного фонду України одноразово у розмірі десяти місячних пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України одночасно з першою виплатою пенсії, яка призначена до виплати.

Спір у даній справі стосується наявності у позивача права на одержання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону №1058-IV.

Зі змісту залученої до матеріалів справи копії трудової книжки позивача суд встановив, що трудова діяльність позивача пов`язана з роботою у санітарно-епідеміологічних закладах.

Згідно записів у трудовій книжці позивача з 01.04.1983 року по 30.11.1983 року працювала в Машівській районній санітарно епідеміологічній станції Полтавської області на посаді помічника санітарного лікаря з гігієни праці та комунальної гігієни. З 01.12.1983 року була переведена на посаду помічника санітарного лікаря гігієни дітей та підлітків. 20.11.1985 року була звільнена з Машівської районної санітарно епідеміологічної станції Полтавської області. 25.11.1985 року прийнята на роботу на посаду медичної сестри до Жемчуженської середньої школи Кримської області. 29.01.1986 року звільнена за власним бажанням. 31.01.1986 року прийнята до Охтирської районної санітарно епідеміологічної станції Сумської області на посаду помічника санітарного лікаря з гігієни праці. 21.06.1990 року була увільнена з посади та переведена до Полтавської обласної санітарно епідеміологічної станції на посаду помічника санітарного лікаря з гігієни праці. 31.08.1990 року прийнята на посаду помічника санітарного лікаря з гігієни праці до Полтавської обласної санітарно епідеміологічної станції. 01.09.1999 року переведена помічником епідеміолога відділення профілактики і боротьби зі СНІДом відділу особливо-небезпечних інфекцій. 14.02.2000 року була переведена помічником епідеміолога відділу особливо- небезпечних інфекцій. 04.10.2010 року Полтавська обласна санітарно епідеміологічна станція перейменована на Державний заклад «Полтавська обласна санітарно епідеміологічна станція» Міністерства охорони здоров`я України. 29.12.2012 року звільнена у зв`язку з переведенням у Державну установу «Полтавський обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». 02.01.2013 року прийнято на посаду помічника лікаря епідеміолога відділення особливо-небезпечних інфекцій в порядку переведення. На відповідній посаді позивач працює по даний час.

Суд враховує, що посади лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в санітарно-епідеміологічних станціях віднесені до Переліку закладів охорони здоров`я та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 644 від 01.07.2016 року відповідно до Закону України "Про управління об`єктами державної власності", Положення про порядок передачі об`єктів права державної власності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482, пункту 8 Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 267, розпорядження Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 437-р "Про передачу цілісних майнових комплексів державних установ та організацій до сфери управління Міністерства охорони здоров`я" та на виконання пункту 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01 червня 2016 року № 502 "Про передачу цілісних майнових комплексів державних підприємств та державних установ Державної санітарно-епідеміологічної служби України до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України" прийняті до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України цілісні майнові комплекси державних підприємств та державних установ Державної санітарно-епідеміологічної служби України.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України № 1103 від 02.06.2021 року змінено назву державних установ - лабораторних центрів Міністерства охорони здоров`я України на центри контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України; затверджено в новій редакції статут Державної установи "Полтавський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України" (далі - Статут).

Згідно статті 1 розділу ІІІ Статуту центр утворений з метою виконання завдань у сферах забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення, захисту населення від інфекційних хвороб, попередження та профілактики неінфекційних захворювань, біологічної безпеки та біологічного захисту, епідеміологічного нагляду (спостереження), імунопрофілактики, промоції здорового способу життя та запобігання факторам ризику, боротьби із стійкістю до протимікробних препаратів, реагування на небезпеки для здоров`я та надзвичайні стани в сферах охорони здоров`я.

Згідно пункту 18 статті 3 розділу ІІІ Статуту завданням центру є проведення лабораторних та інструментальних досліджень (випробувань) у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення для виявлення та оцінки причинно - наслідкових звязків між станом здоровя населення та впливом на нього факторів ризику середовища життєдіяльності, з інформуванням громадськості, центральних та місцевих органів виконавчої влади та оргнів місцевого самоврядування.

В свою чергу, робота на посадах лікарів та середнього медичного персоналу (незалежно від найменування посад) в установах з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальних органах Держсанепідслужби передбачена у Переліку закладів охорони здоров`я та посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років.

Суд акцентує увагу на тому, що поняття закладу громадського здоров`я, у призначенні одноразової грошової допомоги, з`явилось у Переліку закладів охорони здоров`я лише на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 24.02.2021 № 344, яким підпункт 2.3 пункту 2 названого Переліку викладено у новій редакції з огляду на перепідпорядкування закладів та установ Держсанепідслужби України МОЗ України та зміни найменування.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зауважує, що позивачу з 23.09.2024 призначена пенсія за віком, трудова діяльність позивача пов`язана з роботою у закладах охорони здоров`я на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону №1788-ХІІ.

Таким чином, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Щодо позовних вимог зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області нарахувати та виплатити грошову допомогу при призначенні пенсії за віком у розмірі 10 місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-1 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", суд зазначає наступне.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.

Отже, дискреційне право органу виконавчої влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування обумовлене певною свободою (тобто вільним, або адміністративним, розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та правових наслідків.

Наділивши державні органи та осіб, уповноважених на виконання функцій держави дискреційними повноваженнями, законодавець надав відповідному органу держави та особам уповноважених на виконання функцій держави певну свободу розсуду при прийнятті управлінського рішення.

Згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналіз норм Кодексу адміністративного судочинства України свідчить про те, що завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, оскільки ключовим його завданням є здійснення правосуддя.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо призначення ОСОБА_1 грошової допомоги в цій частині не підлягають задоволенню, з огляду на втручання в дискреційні повноваження органів пенсійного фонду та виходять за межі завдань адміністративного судочинства.

Водночас, з метою належного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36014, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (просп. Соборний, 158-б, м. Запоріжжя, 69005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73076, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області у призначенні ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Головко