Справа № 206/4998/25
Суддя: Сухоруков А. О.
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 206/4998/25
Провадження № 2-а/206/71/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

секретар судового засідання Худайкулова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду міста Дніпра через систему «Електронний суд» надійшов для розгляду вищезазначений позов.

Позивач просить суд:

- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними; - скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, винесену ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу закрити.

І. Стислий виклад позиції позивача, його представника та представника відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 . Позивач має відстрочку від мобілізації до 20.06.2026, згідно аб. 1 ч. 1 ст. 23, а саме: заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за підприємствами в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У застосунку Резерв+ з`явилося відмітка «розшук». Згідно законодавства, позивач, оновив свої данні через ПО «Резерв+», у тому числі вказав мобільний телефон та електронну адресу. Але ІНФОРМАЦІЯ_3 жодного разу не зателефонували на мобільний телефон та на надіслав повідомлення на електрону адресу, ні на адресу проживання, отже ОСОБА_1 не порушував законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та вважає, що відсутні докази його повідомлення про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Запис «розшук» у застосунку Резерв+ є незаконним і необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню. У зв`язку із вищезазначеним, просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 2-3).

28.11.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву. Представник зазначає, що позиція позивача не відповідає ні обставинам справи, ні нормам діючого законодавства України. Спірна постанова була винесена за особливою процедурою, передбаченою ст. 279-9 Кодексу України про адміністративні правопорушення. обов`язковою умовою для розгляду справи про адміністративне правопорушення за вказаною вище процедурою є волевиявлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Таке волевиявлення оформлюється у вигляді письмової заяви, яка подається заявником або особисто, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. В якості заохочення за слідування правопорушниками такою процедурою, законодавець передбачив призначення покарання на мінімальному рівні із правом сплати 50% від суми призначеного штрафу протягом 10 днів від дня набрання постановою про притягнення до адміністративної відповідальності законної сили. В даному випадку, позивач подав таку заяву 10 вересня 2025 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста. Наслідками подання такої заяви є офіційне визнання позивачем своєї провини у вчиненні адміністративного правопорушення та його згода на притягнення до адміністративної відповідальності. Після подання такої заяви та прийняття спірної постанови, позивач вже не може змінити свою поведінку на незгоду із притягненням його до адміністративної відповідальності шляхом її оскарження до суду. Слід врахувати, що оскаржувана постанова не порушує прав позивача в частині санкції (розмір штрафу відповідає мінімальному 17000 грн., передбаченому ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення). В ній також роз`яснене його право на сплату 50% від призначеного штрафу. За таких умов, постанова ІНФОРМАЦІЯ_1 № R71081 від 11 вересня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення прийнята з дотриманням вимог даного Кодексу. Тому відсутні підстави для задоволення його позовних вимог, у зв`язку з чим представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 65-66).

В свою чергу від позивача 15.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що у відзиві представник відповідача вказує, що нібито ОСОБА_1 «подав заяву через електронний кабінет призовника» та визнав свою вину. Однак дане твердження є недостовірним та не підтверджене жодним доказом. ОСОБА_1 не подавав письмової заяви, передбаченої ст. 279-9 КУпАП через електронний кабінет резервіста. У відзиві ТЦК не надано жодної копії такої заяви, не вказано її дату, реєстраційний номер, спосіб подання. Статтею 279-9 КУпАП встановлено, що така заява повинна: бути письмовою або електронною, містити текст про визнання правопорушення та згоду на розгляд без участі, подаватися особисто. ТЦК безпідставно ототожнює натискання кнопки в мобільному застосунку «Резерв+» із поданням офіційної заяви. Жодна норма КУпАП чи іншого закону України не передбачає юридичного наслідку у вигляді визнання вини шляхом натискання кнопки у сервісі. Навіть сама оплата штрафу не забороняє оскарження (ст. 307-1 КУпАП). Також зазачає, що на момент винесення постанови № R71081 від 11.09.2025 у нього була чинна бронь на строк з 20.06.2025 по 20.06.2026, оформлена відповідно до вимог Постанови КМУ № 76 від 27.01.2023 «Про затвердження Порядку бронювання військовозобов`язаних», п. 18 якої встановлює стандартний строк бронювання до 12 місяців. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військовозобов`язані, які мають діючу бронь, не підлягають мобілізації і не можуть бути притягнуті до відповідальності за ст. 210-1 КУпАП. Отже, згідно зі ст. 247 КУпАП у провадженні відсутній склад адміністративного правопорушення, що саме по собі унеможливлює винесення спірної постанови (а.с. 68-69).

Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлений про розгляд справи належним чином, причини неявки суду невідомі.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 04 вересня 2025 прийнято до розгляду позовну заяву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, (а.с. 14).

06.10.2025 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 20).

28.10.2025 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 28 жовтня 2025 року задоволено (а.с. 26-27, 32).

11.11.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про надання додаткового часу на виконання ухвали суду про витребування доказів (а.с. 36).

25.11.2025 від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 43).

27.11.2025 року від представника відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи доказів (а.с. 50).

28.11.2025 року через систему «Електронний суд» від позивача надійшли додаткові пояснення у справі (а.с. 53).

Під час судового розгляду справи суд дослідив письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до витягу, сформованого через застосунок «Резерв +» від 10.08.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відноситься до категорії обліку військовозобов`язаний, дані уточнено вчасно 23.05.2024, має відстрочку - бронювання до 20.06.2026, має порушення правил військового обліку (а.с. 4).

Відповідно до витягу, сформованого через застосунок «Резерв +» від 12.08.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 відноситься до категорії обліку військовозобов`язаний, дані уточнено вчасно 23.05.2024, має відстрочку від мобілізації аб. 1 ч. 1 ст. 23 (бронювання) до 20.06.2026, правопорушення: дані в цьому реєстрі відсутні (а.с. 8-10).

Зі скріншотів застосунку «Резерв +» від 03.09.2025 року позивача вбачається, що у зв`язку із порушенням: не прибув за повісткою до ТЦК та СП, ІНФОРМАЦІЯ_6 звернувся до Нацполіції, щоб доставити вас для складання протоколу. Також вбачається, що за заявою від 10.09.2025 ОСОБА_2 винесено постанову №R71081 від 11.09.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до якої необхідно сплатити 8500,00 грн. до 01.10.2025, після вказаної дати сума штрафу 17000,00 грн. (а.с. 7, 22).

З відповіді АТ «Укрпошта» за вих. № 1853-Ф-226-В від 03.10.2025 вбачається, що за повідомленням структурного підрозділу Дніпровського регіону в облікових системах Укрпошти відсутня інформація про надходження рекомендованих листів з описом вкладення та повідомлення про вручення з позначкою «вручити особисто», з позначкою «Повістка ТЦК» на ім`я ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

11.09.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 розглянуто матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та складено постанову № R71081 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП (за наявності поданої особою заяви, в якій вона зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності). Зі змісту постанови встановлено, що 10.09.2025 через електронний кабінет призовника, вшськовозобов`язансго, резервіста від вищезазначеної особи надійшла, заяви, в якій вона зазначає що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності за вчинення адміністратнвного правопорушення, пов`язаного з порушенням правил військового обліку (законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію). За результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реестру призовників, вінськовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_3 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (ст. 22 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), встановлений абзацом сьомим частини третьої стати 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим допустив порушеная законодавства про оборону,мобшізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у сумі 17000,00грн. (а.с. 51).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками процесу щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч.ч. 1-3, 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно із абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами ч. 1 ст. 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період. Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст. 235 КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядаючи справи про адміністративне правопорушення від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, зокрема за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з метою своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, повинні, крім іншого, вирішити питання визначені ст. 278 КУпАП, а саме: чи належить згідно з ст. 235 КУпАП до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол згідно з ст. 256 КУпАП та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи згідно зі ст. 277-2 КУпАП, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката. При розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Зазначені обставини встановлюються у відповідності до ст. 279 КУпАП, зокрема, шляхом повного та всебічного дослідження доказів, якими відповідно до ст. 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема і протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Статтею 279-9 КУпАП передбачений особливий порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку та порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву. Зокрема, у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, але не пізніше дня розгляду справи про таке адміністративне правопорушення, особа може звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України, в якому вона перебуває на обліку, із заявою, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене порушення та згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності. Зазначена заява подається особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, особисто в письмовій формі або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України протягом трьох днів після отримання такої заяви зобов`язані перевірити викладені у ній фактичні дані про визнання особою правопорушення та надання нею згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності і з дотриманням вимог статей 247, 280, 283 цього Кодексу винести постанову по справі, у тому числі без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У постанові про накладення адміністративного стягнення керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, начальник Служби мобілізації та територіальної оборони, регіонального органу Служби безпеки України, посадова особа уповноваженого Головою Служби зовнішньої розвідки України підрозділу Служби зовнішньої розвідки України визначають розмір штрафу на рівні мінімального розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (частиною статті) цього Кодексу за вчинення такого правопорушення.

У разі якщо особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, подала зазначену у цій статті заяву через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, копія постанови по справі може бути направлена їй засобами електронного зв`язку на адресу електронної пошти, зазначену в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, або в її електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-9 цього Кодексу.

Так, підставою притягнення позивача відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП зазначено порушення, а саме: не прибув за повістко до ТЦК та СП.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно із пп. 1 п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ у разі вручення повістки є особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Відповідач не довів суду, що дійсно позивачу було направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_7 . В свою чергу, позивач долучив до матеріалів справи повідомлення від АТ «Укрпошта», що на адресу ОСОБА_1 надходили будь-які листи, зокрема і повістки від відповідача, про що додав відповідні докази. Таким чином, суд констатує, що оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ним не було порушено ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

В той же час, суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 вчасно оновив дані, а саме: 23.05.2024 року, зазначивши актуальну адресу проживання, телефон та електронну пошту, що підтверджується витягом із застосунку «Резерв +», та має відстрочку від мобілізації - бронювання, дійсну до 20.06.2026, отже підстав для виклику позивача із зазначеною у повістці метою не було.

Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, зокрема, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи і посилання на норму закону, яка передбачає відповідальність за це адміністративне правопорушення. Дотримання цих вимог має виключне значення для встановлення об`єктивної істини при оскарженні такої постанови в судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 12.05.2020 у справі № 513/899/16-а.

Суд звертає увагу, що в резолютивній частині постанови № R71081 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.09.2025 року відсутні відомості про визнання позивача ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, лише накладено штраф у розмірі 17000,00 грн.

За змістом ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо надання достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, викладеним у постанові від 23.10.2019 року у справі №357/10134/17 (провадження № К/9901/32368/18).

Відповідачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд погоджується з позицією позивача щодо порушення порядку розгляду відповідачем справи про адміністративне правопорушення та відсутності належних, допустимих та достатніх доказів вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

При цьому, відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 23 жовтня 2019 року по справі № 917/1307/18, розтлумачено сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції. Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

При цьому, згідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд, з урахуванням п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За таких обставин, необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 гривень.

На підставі викладеного та керуючисьст.ст. 1, 2, 5, 6, 9, 73-79, 90, 121, 139, 241-246, 286 КАС України,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № R71081 від 11.09.2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційна скаргана рішенн ясуду подається протягом десяти днів, з дняйого проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених КАС України.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2025 року.

Суддя А.О.Сухоруков