Справа № 240/32190/23
Суддя: Шимонович Роман Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Житомир справа № 240/32190/23

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шимоновича Р.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Мебліторг" до Житомирської митниці як відокремлений підрозділ Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернулося Приватне підприємство "Мебліторг" із позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UА101000/2023/000301/2 від 12.10.2023;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/0001495 від 12.10.2023.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 08.06.2023 між ПП «МЕБЛІТОРГ» (покупець) та компанією WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED (продавець) було укладено контракт №25, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує меблеву фурнітуру в асортименті за цінами в доларах США, які вказані в рахунках-проформах. Відповідно до умов контракту, відвантаження товару зійснюється після підтвердження інформації про готовність матеріалу до відвантаження та 30% оплати товару Продавцю Покупцем. Оплата товару за контрактом здійснюються в доларах США, на основі 30% TT до виробництва та 70% протягом 7 робочих днів після отримання повідомлення від постачальника про готовність товару, якщо інші умови не зазначено в інвойсі. Зауважив, що декларантом до митного оформлення було надано всі необхідні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України. Водночас, подані ПП «МЕБЛІТОРГ» до Житомирської митниці документи в повній мірі та беззаперечно підтверджували митну вартість товару, не мали ніяких розбіжностей, ознак підробки, а також містили повністю всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена нього. Проте, незважаючи на подані документи, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вар гості товару, а також картки відмови, а саме: рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2023/000301/2 від 12.10.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/0001495 від 12.10.2023. Вважаючи рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Зауважив, що позивач заявляючи митну вартість товару, що був придбаний у пов`язаної особи, факт чого останнім не заперечується, за основним методом - за ціною договору (контракту), мав би при декларуванні такого товару з власної ініціативи надати відповідачу (митному органу) докази того, що така вартість є близькою до вартості операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами з непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів чи ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статей 62, 63 Митного кодексу України. Отже, саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари, придбані у пов`язаної особи, за основним методом - за ціною договору (контракту), і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган, у разі наявності у нього сумнівів щодо впливу взаємозв`язку на ціну товарів, має надати декларанту свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце та витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України. Ураховуючи викладене вище, вказав, що наявність взаємозв`язку сторін зовнішньоекономічного контракту може безпосередньо впливати на ціну товару, а тому у даній справі встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору. Проте, позивачем не було надано визначених законодавством відповідних документів для можливості визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, що свідчить про безпідставність заявленого позову.

У свою чергу, представник позивача подав додаткові пояснення, в якому просив задовольнити позов в повному обсязі, оскільки обґрунтування відповідача, наведене у відзиві не грунтуються на вимогах законодавства.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Частиною п`ятою статті 250 КАС України встановлено, що датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

08.06.2023 між ПП «МЕБЛІТОРГ» (покупець) та компанією WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED (продавець) було укладено контракт №25, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує меблеву фурнітуру в асортименті за цінами в доларах США, які вказані в рахунках-проформах.

Відповідно до умов контракту, відвантаження товару здійснюється після підтвердження інформації про готовність матеріалу до відвантаження та 30% оплати товару Продавцю Покупцем. Оплата товару за контрактом здійснюються в доларах США, на основі 30% TT до виробництва та 70% протягом 7 робочих днів після отримання повідомлення від постачальника про готовність товару, якщо інші умови не зазначено в інвойсі.

Як зазначив позивач, декларантом до митного оформлення було надано всі необхідні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України. Водночас, подані ПП «МЕБЛІТОРГ» до Житомирської митниці документи в повній мірі та беззаперечно підтверджували митну вартість товару, не мали ніяких розбіжностей, ознак підробки, а також містили повністю всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена нього.

Проте, незважаючи на подані документи, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вар гості товару, а також картки відмови, а саме: рішення про коригування митної вартості товарів №UА101000/2023/000301/2 від 12.10.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/0001495 від 12.10.2023.

Позивач вважає рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UА101000/2023/000301/2 від 12.10.2023 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/0001495 від 12.10.2023 незаконними та необґрунтованими, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Приписами статей 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

За змістом частини першої статті 51, частини першою статті 52 Митного кодексу України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною другою статті 52 Митного кодексу України визначено, що декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

За приписами статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Зі змісту розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України вбачається, що в аспекті реалізації процедур з визначення митної вартості товарів, ключову роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановлені належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановлені достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Отже, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

При цьому, рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Як вже зазначалося, 08.06.2023 між ПП «МЕБЛІТОРГ» (покупець) та компанією WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED (продавець) було укладено контракт №25, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує меблеву фурнітуру в асортименті за цінами в доларах США, які вказані в рахунках-проформах.

Відповідно до умов контракту, відвантаження товару зійснюється після підтвердження інформації про готовність матеріалу до відвантаження та 30% оплати товару Продавцю Покупцем. Оплата товару за контрактом здійснюються в доларах США, на основі 30% TT до виробництва та 70% протягом 7 робочих днів після отримання повідомлення від постачальника про готовність товару, якщо інші умови не зазначено в інвойсі.

На виконання умов контракту, продавець надав проформу інвойс UKR05-001 від 18.08.2023, відповідно до умов якої продавець зобов`язаний поставити:

1) Фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів:

- 35 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням, сталь, блакитне цинкування Збгр/дюйм L=250mm кількість - 2500 шт;

- 35 мм (0.7*0.75*0.8 мм) повне висунення з боковим кріпленням, сталь, блакитне цинкування Збгр/дюйм L=300mm. кількість - 2500 шт;

- 35 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням, сталь, блакитне цинкування Збгр/дюйм L=350mm, кількість - 3500 шт;

- 35 мм телескопічнна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням, сталь, блакитне цинкування Збгр/дюйм L=400mm, кількість - 3000 шт:

- 35 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням, стають.блакитне цинкування Збгр/дюйм L=450mm, кількість - 1500 шт:

- 5 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням.сталь.блакитне цинкування 48гр/дюйм L=300mm, кількість - 1500 шт; - 45 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням, сталь, блакитне цинкування 48гр/дюйм L-350mm, кількість - 2490 шт;

- 5 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням.сталь.блакитне цинкування 48гр/дюйм L- 400мм. кількість - 2490 шт;

- 5 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням сталь, блакитне цинкування 48гр/дюйм Е-450мм. кількість - 3 000 шт:

- 5 мм телескопічна направляюча, повне висунення з боковим кріпленням сталь блакитне цинкування 48гр/дюйм L-500mm - 1500 шт 20201 Т - подібна ручка. D=10mm, СС=96мм, L=156 . сталь, хром, кількість - 3000 шт. Країна виробництва: CN (Китай). Торговельна марка: WRIGHT. Виробник: WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED.

2) Фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів:

- 35 мм петля насувна. С=0 (накладна) діаметр чашки петлі: 35мм. ступінь відкриття: 110°. нікельована сталь, діапазон для товщини дверей: 14-24 мм. 52г/шт.Н=0.відстань між отворами =48мм, кількість - 30000 шт;

- 35мм насувна петля. С=8 (напівнакладна ).діаметр чашки петлі: 35мм. ступінь відкриття: 110°. нікельована сталь, діапазон для товщини дверей: 14-24 мм. 52г/шт.Н=0.відстань між отворами = 48мм, кількість - 10000 шт;

- 35мм петля насувна. CM5(внугрішня).діаметр чашки петлі: 35мм. ступінь відкриття: 110°. нікельована сталь, діапазон для товщини дверей: 14-24 мм. 52г/шт. Н-0.відстань між отворами =48мм, кількість - 10000 шт;

- 35 мм петля насувна.С=О(накладна).діаметр чашки петлі: 35мм. ступінь відкриття: 110°. нікельована сталь, діапазон для товщини дверей: 14-24 мм. 56г/шт.11=0.відстань між отворами = 48мм, кількість - 25000 шт;

- 35мм петля з дотягом. 48*6.0мм, С=0(накладна),Н-0, сталь, нікель. 93гр. кількість - 15000 шт;

- 26мм петля насувна, діаметр чашки петлі: 26 мм, відстань між отворами 38*7.5 мм, С=0(накладна). сталь Н-0, нікель, 32гр без логотипу, кількість - 10000 шт. Країна виробництва: CN (Китай). Торговельна марка: WRIGHT. Виробник: WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED.

3)Фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів: 19008,000 Конфірмат 6.3*50 - 501000 шт. Країна виробництва: CN (Китай). Торговельна марка: WRIGHT. Виробник: WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED.

2) Фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів;

-19001,000 саморіз 3.5* 16мм, кількість - 510000 шт;

-19001,000 саморіз 4.0* 16мм, кількість - 500000 шт;

-19001.000 саморіз 4.0* 30мм. кількість - 504000 шт.

Країна виробництва: CN (Китай). Торговельна марка: WRIGHT. Виробник: WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED.

Поставка товару здійснюється протягом 35-40 к.д. з дати виставлення інвойсу.

Умови поставки - FOB Гуанчжоу (Китай). Умови оплати: 30 % після здійснення замовлення, 70 % перед завантаженням та відправкою.

Загальна вартість товару склала - 30595,40 USD.

3. При здійсненні декларування позивачем було надано аналогічні комплекти документів, які повністю відповідають вимогам ст. 53 МК України, а саме: МД № +23ЕА92и9

1) Пакувальний лист № б/н від І 8.08.2023:

2) Рахунок-проформа (Інвойс) № иКЯ05-001 від 08.06.2023:

3) Коносамент № 0 від 22.08.2023;

4) Автотранспортна накладна 3201 від 03.10.2023:

5) Декларація про походження товару № иКК05-001 від 18.08.2023:

6) Контракт № 25 від 08.06.2023:

7) Договір (контракт) про перевезення №1002/20-01 від 10.02.2020;

8) Банківський платіжний документ, що стосується товару № 230616.001000496 від 16.06.2023;

9) Банківський платіжний документ, що стосується товару № 230809/001052375 від 09.08.2023:

10) Документ, що підтверджує вартість перевезення товару № 1752 від 05.10.2023

Тобто, декларантом до митного оформлення було надано всі необхідні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України. Водночас, подані ПП «МЕБЛІТОРГ» до Житомирської митниці документи в повній мірі та беззаперечно підтверджували митну вартість товару, не мали ніяких розбіжностей, ознак підробки, а також містили повністю всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена нього.

Натомість, відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товару, а також картки відмови.

За результатом коригування сума митних платежів збільшена на 6 77 36 7 (шістсот сімдесят сім тисяч триста шістдесят сім) грн 21 коп.

Проте, наведені доводи митного органу не знаходять будь-якого підтвердження та є такими, що суперечать вимогам законодавства щодо обґрунтованості рішення про коригування митної вартості, оскільки, наданих декларантом документів було достатньо для прийняття рішення про визначення митної вартості товарів на підставі поданих документів. Правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані митним органом.

Вирішуючи питання щодо правомірності винесення оскаржуваних рішень, суд зазначає наступне.

Щодо відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товару, то фактична вартість товару підтверджується:

1) Рахунком-проформою (Інвойсом) № UKR05-001 від 08.06.2023. який був наданий до митного оформлення (графа 44 МД) на загальну суму 30 595,40 USD;

2) Прайс-листом від 01.06.2023;

3) Комерційним інвойсом № UKR05-001 від 18.08.2023;

4) Графами 22 митних декларації, відповідно до яких загальна вартість товару становить 30 595,40 USD;

5) Платіжними дорученнями № 230616/001000496 від 16.06.2023 на суму 9178,62 USD та№ 230809/001052375 від 09.08.2023 на суму 21416.78 USD. загальна сума платіжних доручень 30 595,40 USD;

Вказаними документами підтверджується те, що на день декларування товару позивачем як Покупцем сплачено Постачальнику вартість поставленого товару в повному обсязі.

Вартість товару, що був наданий на декларування (30 595, 40 USD) була повністю сплачена, що підтверджується платіжними дорученнями, графи 70 яких містять посилання на контракт № 25 від 08.06.2023 та інвойс UKR05-001 від 18.08.2023.

При цьому, варто зазначити, що платіжний документ не є тим документом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які свідчать про митну вартість товару. До того ж. платіжні документи (SWIFT-перекази), які були додані до митної декларації під час митного оформлення Товару, містять відомості про сторін контракту та суму коштів, що відповідає вартості товару за інвойсом, а у призначенні платежу є посилання на номер та дату зовнішньоекономічного договору (контракту), а також на номер та дату інвойсу.

Тобто, надання платіжних доручень, в яких зазначений номер контракту та інвойсу, є належним підтвердженням оплати товару за визначеною декларантом вартістю. Порядок оплати за товар, порядок заповнення платіжних документів та розмір перерахованих коштів взагалі не становлять об`єкт контролю митної вартості, бо жодним чином не впливають на розрахунок митної вартості.

Сумніви відповідача щодо дійсності інвойсу-проформи № UKR05-001 від 08.06.2023 полягають виключно в тому, що документ не містить підпису покупця. Вказані сумніви нормативно не обґрунтовані, є виключно суб`єктивною думкою посадової особи відповідача, оскільки наданий до митного оформлення інвойс-проформа (як додаток до основного контракту) відповідає вимогам законодавства та правилам зовнішньо економічної діяльності.

Слід зазначити, що інвойс (рахунок) - це товаросупровідний документ у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їхню кількість та суму коштів, яку покупець має за них сплатити, умови постачання і відомості про постачальника та одержувача. Виписка інвойсу свідчить про те, що товар вже надано покупцеві відповідно до умов поставки, тож у покупця з`являється обов`язок оплати цього товару. Якщо умови оплати відтермінування платежу, інвойс є розрахунковим документом.

Також, законодавством України не встановлено Типової форми рахунку-фактури (інвойсу), а також не встановлено порядку заповнення та обов`язкових реквізитів. В той же час, в країні Продавця (КНДР) не передбачено нормами внутрішнього законодавства вимог до заповнення інвойсів або його засвідченні. Відповідачем при зауваженні про відсутність підпису на інвойсі № UKR05-001 від 08.06.2023 не надано жодних посилань на норми права, яким б передбачався обов`язок саме такого виду завірення та наслідків недотримання такого порядку. Як вбачається в інвойсі № UKR05-001 від 08.06.2023 та інших документах на товар, Продавцем являється юридична особа - WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED. В графі реквізитів Продавця вказана особа, яка діє від імені юридичної особи-Продавця WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED - member of the board Gerry Zhao. В даній графі наявна печатка компанії WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED. Дані зазначені в інвойсі щодо товару та Покупця повністю узгоджуються в домовленістю між Продавцем та Покупцем та виражає волю та намір обох сторін відповідно до укладеного контракту.

Слід зазначити, що наданий до митного оформлення інвойс № UKR05-001 від 08.06.2023 містить найменування продавця, покупця, їх реквізити, а також печатку продавця, що дає змогу ідентифікувати товар, умови поставки та учасників поставки.

Таким чином, відсутність у інвойсі підпису продавця не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митній декларації та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом.

Відповідно до статті 254 Митного кодексу України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, шо переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою Іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них. є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

51-м Правилом Процедури Генеральної асамблеї ООН, до якої входить Україна, передбачено, що «арабська, китайська, англійська, французька, російська та іспанська мови є офіційними та робочими мовами Генеральної Асамблеї. її комітетів та підкомітетів».

За таких обставин, зауваження митного органу про ненадання перекладу митної декларації країни відправлення з китайської безпідставні, оскільки надана декларантом митна декларація складена китайською мовою, тобто мовою міжнародного спілкування.

Крім того, перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, наведений у статті 53 Митного кодексу України і в ньому відсутній такий документ, як «експортна декларація країни відправлення». Такий документ може бути поданий для митного оформлення, але лише в якості додаткового, у тому випадку, якщо виникає необхідність в уточненні показників основних документів.

Водночас, в процесі митного контролю відповідачем не наведені обгрунтування вимоги необхідності надання митної декларації країни відправлення і які саме розбіжності у наданих документах та складових митної вартості усуватиме така декларація.

Верховний Суд в постанові від 06.02.2020 року по справі № 520/10709/18 зазначив, що митний орган відповідно до статті 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.

Твердження відповідача, що переклад митної декларації Республіки Китай № 63605872 не може бути використаний для перевірки заявленої митної вартості, оскільки вона не завірена належним чином, а також щодо неможливості перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості товару у зв`язку з наданням незасвідченого перекладу митної декларації країни відправлення, є такими, що не ґрунтуються на законодавстві та спростовується наданими позивачем документами.

Аналогічну правову позицію підтримав Верховний суд постановою від 20.09.2023 у справі № 815/5783/17.

При цьому, право відповідача вимагати переклад з іноземної мови документів на українську з відповідним обґрунтуванням, які саме дані необхідні для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. Відсутність перекладу на українську мову жодним чином не може бути підставою для коригування митної вартості.

Разом з тим, твердження відповідача, що доданий до декларації прайс-лист від 01.06.2023 не може бути використаний для підтвердження митної вартості товару, оскільки являється комерційною пропозицією, яка персоналізована обмеженому колу покупців і по своїй суті не є прейскурантом (прайс-листом), є хибним з огляду на наступне.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2020 року у справі № 810/690/17 вказує, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс- лис - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс- лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару. Відтак, витребування іншого прайс-листа, який немає відношення до митного оформлення товару по конкретній господарській операції є недоречним

Аналогіча правова позиція підтримана Верховним Судом у справі №460/2674/20 від 02.06.2022.

Крім того, прайс-лист не є основним документом на підтвердження митної вартості товару, в зв`язку з чим будь-які сумніви в правильності його складання не повинні впливати на висновок митного органу про необхідність коригування митної вартості товару, (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 у справі № 815/1780/17).

Варто відмітити, що надані до митного оформлення документи чітко та недвозначно дозволяють ідентифікувати товар, що поставляється, а також встановити його фактичну вартість, яка, у даному випадку, була сплачена та підтверджується відповідними платіжними дорученнями.

Надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар, ціну та його оплату, а отже у сукупності містять відомості, які підтверджують числові значення митної вартості й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Таким чином, надані до митного оформлення документи не містять жодних розбіжностей і всі складові митної вартості товару підтверджуються належним чином доданими до митного оформлення документами, а ціни в прайс-листі повністю відповідають наданому інвойсу.

Щодо надання неналежних та недопустимих, на думку митного органу, відомостей про витрати на транспортування товару, слід зазначити таке.

У відповідності до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Контрактом встановлено, що поставка товару здійснюється на умовах ЕОВ Шанхай/Гунчжоу. Китай з порту продавця. Пунктом 2.1 контракту передбачено, що поставки здійснюються на умовах згідно правил Інкотермс за редакцією 2010 року, які мають обов`язковий характер для сторін у рамках цього контракту.

Поставка товару на умовах FOB передбачає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом.

Щодо відсутності доказів про юридичний зв`язок між перевізником HUNICORN SHIPPING CO., LTD та ТОВ «ФОРМАГ», слід зазначити таке.

Відповідно до Коносаменту № S від 22.08.2023 доставка товару здійснювалася до порту Констанца (м. Констанца. Румунія) перевізником HUNICORN SHIPPING CO., LTD.

Відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної (CRM) № 3201 від 03.10.2023 доставка товару здійснювалась в автомобілях з державними номерами НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , за маршрутом порт Констанца (м. Констанца. Румунія) до міста Житомир (Україна), в тому числі навантажувально-розвантажувальні роботи за межами України.

Водночас, 10 лютого 2023 між ПП «МЕБЛІТОРГ» та ТОВ «ФОРМАГ» укладений Договір № 1002/20-01 транспортного експедирування.

Відповідно до цього Договору, Експедитор зобов`язується за плату і за рахунок Клієнта надати або організувати надання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних з організацією та забезпеченням перевезень експортно-імпортних і транзитних вантажів Клієнта, а також додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу, в тому числі надання митно-брокерських послуг (п. 1.1 Договору).

Статтею 10 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» встановлено, що експедитор, серед іншого, має право обирати або змінювати вид транспорту та маршрут перевезення, обирати або змінювати порядок перевезення вантажу, а також порядок виконання транспортно-експедиторських послуг, діючи в інтересах клієнта, згідно з відповідним договором транспортного експедирування.

Довідкою ТОВ «ФОРМАГ» №1752 від 11 жовтня 2023 р. встановлені транспортно- експедиційні втрати щодо товару Позивача, який прибув в п. Констанца (Румунія) за коносаментом S від 22.08.2023р. Зокрема, вказаною довідкою встановлені як витрати за межами митної території України, так і витрати на митній території України.

В коносаменті № S від 22.08.2023, в міжнародній товарно-транспортній накладній (CRM) № 3201 від 03.10.2023, а також в довідках про транспортно - експедиційні витрати № 1752 (від 05.10.2023) та №1799 (від 11 жовтня 2023) міститься ідентична інформація щодо товару, а саме номер контейнеру FCIU5853201, вид вантажу - меблева фурнітура (furniture accessories), а також вага вантажу - 25747,2 кг брутто. Як бачимо, в наданих митниці документах відсутні будь-які розбіжності в інформації щодо товару.

В той же час, однією з підстав прийняття оскаржуваного рішення було те. що до митного оформлення не надано документів, які вказували б на юридичний зв`язок між ТОВ «ФОРМАГ» та HUNICORN SHIPPING CO., LTD з приводу перевезення оцінюваного товару, тому вищезгадана довідка ТОВ «ФОРМАГ» №1752 від 11 жовтня 2023 не може бути належним та допустимим доказом фактично понесених витрат на транспортування товару.

Однак, чинним митним законодавством не передбачено обов`язок надання до митного оформлення договору між перевізниками та/або експедитором та перевізником. При обгрунтуванні вказаного порушення відповідач в оскаржуваних рішеннях не покликається на жоден нормативно-правовий акт. Крім того, довідки про надання транспортно-експедиційних послуг містять всю необхідну інформацію, включаючи пункти відправлення та призначення (маршрут), інформацію про вартість послуг та інші необхідні реквізити.

Враховуючи вищевикладене вбачається, що компанія HUNICORN SHIPPING CO., LTD зазначена у коносаменті у зв`язку з тим, що вона залучена Експедитором ТОВ «ФОРМАТ» до доставки вантажу.

Позивачем до митного оформлення надані документи: договір транспортного експедирування, коносамент, довідка про транспортні витрати видані Експедитором ТОВ «ФОРМАТ», з яким ПП «МЕБЛІТОРГ» перебуває у договірних відносинах стосовно перевезення спірної товарної партії, які у своїй сукупності підтверджують повною мірою числові значення транспортних витрат, що стали однією з складових митної вартості товарів.

У довідці про транспортно - експедиційні витрати від 05.10.2023 № 1752 вказано: «Повідомляємо, що вартість транспортування вантажу ПП «Мебліторг» за маршрутом п. Наньша (п. Гуанчжоу), Китай, - м. Житомир, Україна, що прибув в п. Констанца (Румунія) в l*20DV контейнері FC1U5853201 згідно коносаменту Ке S від 22/08/2023р„ CMR№ 3201 від 03/10/2023р„ ВН6250ВМ / В6380ХР ...»

При цьому, довідка про транспортно - експедиційні витрати містить посилання на коносамент, на маршрут перевезення, а також містить інформацію про вартість перевезення як поза межами митної території України, так і на ми гній території України.

У коносаменті для морського транспорту або мультимодального транспорту № S від 22.08.2023 вантажовідправником є WRIGHT INDUSTRIAL LIMITED, а стороною, яку необхідно повідомити - FORMAG LTD. Маршрут: N ANSI! А (GUANGZHOU). CHINA - CONSTANTA. ROMANIA.

З коносаменту вбачається юридичний зв`язок між HUNICORN SHIPPING CO., LTD та ТОВ «ФОРМАТ», оскільки зазначена сторона, яку необхідно повідомити - FORMAG LTD має ті самі реквізити, що і ТОВ «ФОРМАТ».

Отже, на підставі вищевикладеного, посилання митниці на відсутність юридичного зв`язку між перевізниками не знаходить своє підтвердження та є таким, що не відповідає дійсності, а тому вимога митниці долучити до декларації договір між перевізниками - є безпідставною.

Стосовно недопустимості довідки про транспортні витрати як доказу витрат на транспортування, слід зазначити таке.

До декларації на підтвердження витрат на транспортування товару була додана довідка ТОВ «ФОРМАТ» № 1752 від 11 жовтня 2023 р., якою встановлені транспортно- експедиційні втрати щодо товару позивача, який прибув в п. Констанца (Румунія) за коносаментом S від 22.08.2023р. Зокрема вказаною довідкою встановлені як витрати за межами митної території України, так і витрати на митній території України.

У довідці про транспортно - експедиційні витрати від 05.10.2023 № 1752 вказано: «Повідомляємо, що вартість транспортування вантажу ПП «Мебліторг» за маршрутом п. Наныиа (п. Гуанчжоу), Китай, - м. Житомир, Україна, що прибув в п. Константа (Румунія) в 1*20'ТУ контейнері ГСіи5853201 згідно коносаменту Ке 0 від 22/08/2023 р„ СУШ № 3201 від 03/10/2023 р„ ВН6250ВМ / В6380ХР: 1,)Витрати за межами митної території України:

- Морський фрахт п. Наньша (п. Гуанчжоу), Китай- п. Констанца, Румунія (міжнародне перевезення за единим транспортним документом) складає ^9485.00 гривень, ПДВ О:

- Надбавка до фрахту* (міжнародне перевезення за єдиним транспортним документом) складає 40984,00 гривні, ПДВ 0:

- Автоперевезення п. Констанца, Румунія - м/п Орлівка, Україна складає 254у5,20 гривень, ПДВ 0:

2) Витрати на митній території України:

- Автоперевезення м/п Орлівка, Україна - м. Житомир, Україна складає 80671,47 гривня, ПДВ 0:

- Транспортно-експедиторське обслуговування складає 1830,12 гривень, ПДВ 366,02 гривень.

Страхування вантажу на маршруті п. Наньша (п. Гуанчжоу), Китай - м. Житомир, Україна ТО В «ФОРМАТ» не здійснювалось».

Слід зазначити, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/ або бухгалтерські документи). а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Таку правову позицію підтримав Верховний суд у справі №400/2922/18 від 07.05.2020.

Якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідки про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів

Правову позицію відповідного змісту підтримав Верховний суду справі №400/2922/18 від 07.05.2020.

Водночас, у пункті 14 Висновків Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 № 2 зазначено, що «...Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом па підтвердження витрат на перевезення товарів».

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року по справі № 804/16553/14 (№ К/9901/5149/18) зазначив, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджувалися розмір витрат на перевезення, то такі ви грати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи).

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 06.09.2019 року у справі № 815/2501/18, від 22.08.2019 року у справі Ne 810/2784/18, 03 лютого 2021 року по справі №810/4441/16, які підлягають врахуванню у спірних правовідносинах.

Крім того, положення п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України та Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.20)2 № 599, не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, відповідно, надані перевізником договір від 10.02.2020 № 1002/20-01 та довідка про транспортно- експедиційні витрати від 05.10.2023 № 1752 є допустимими доказами розміру таких витрат.

Наведене вище свідчить, що аргумент митниці щодо відсутності відомостей про транспортування товару, таким, що не заслуговує на увагу, оскільки декларантом були надані належні та допустимі докази витрат на транспортування товару.

Щодо оформлення аналогічного товару за фактурною вартістю, відмінною від вартості, вказаної у декларації та порівняння рівня заявленої митної вартості з попередньо оформленими аналогічними, на думку митниці, товарами, слід зазначити таке.

В оскаржуваному рішенні відповідач визначив митну вартість товару за резервним методом, яка ґрунтується на раніше визнаній (визначеній) митними органами митній вартості схожих товарів:

- Товар №1 за митною декларацією від 15.02.2023 № 23UA59U8 - «1 .Меблева фурнітура з недорогоцінних металів: направляючи-7400шт. ручки- 2000шт,кутки 1200шт,спаковані в коробки картонні. Торгівельна марка-Aldex Виробник-Zhaofeng International TradingCo.. Limited Країна виробництва-CN» - 4,07 доларів США за кілограм;

- Товар № 2 за митною декларацією від 14.08.2023 № 23 UA83U0 - «1.Арматура кріплення, фурнітура та аналогічні вироби з недорогоцінних металів, що використовуються для меблів:- Петлі (завіси)»- 4.07 доларів США за кілограм;

- Товар № 3 за митною декларацією від 17.07.2023 № 23UA51U3 - «1.Шурупи для дерева з чорних металів:Шуруп-конфірмат 6,4 х 50 колір хромарт. WK-CF6450-01 -60 тис.шт.» - 1,95 доларів США за кілограм;

- Товар № 4 за митною декларацією від 21.06.2023 № 23UA11U4 - «1.Вироби з різьбою -гвинти самонарізні:Саморіз для гіпсокартону, по дереву, з потайною голівкою у вигляді горна зкрупною різьбою по всій довжині, шліцтипу філіпс, загартовані, фосфат сірий:-М3.5 х 35 ММ -1490 тис.шт.Саморіз для гіпсокартону. по дереву, з потайною голівкою у вигляді горна з крупною різьбою по всій довжині, шліцтипу філіпс, загартовані, фосфат сірий:-М3.5 х 16 ММ -198 ТИС.ШТ.-М3.5 х 25 ММ -864 тис.шт.-М3.5 х 35 ММ -480 тис.шт Торговельна марка : немає даних. Країна виробництва : СИВиробник : Т AND С FASTENER INDUSTRY СО..LTD» - 1,93 доларів США за кілограм.

Варто зазначити, що розрахунок вартості товару в вищезазначених деклараціях здійснюється за вагою товару. В той же час, коли позивачем подано розрахунок за одиницю товару, що відповідає всім поданим декларантом документам для підтвердження ціни товару.

Тому, поставки таких товарів в жодному випадку не можуть бути визнані ідентичними 1 аналогічними, що свідчить про безпідставність здійсненого коригування.

При цьому, відповідач у графах 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів лише зазначив номери та дати митних декларацій, використаних нею як джерело інформації при здійсненні коригування митної вартості спірного товару, при цьому відповідач всупереч вимогам Правил не навів жодних пояснень щодо зроблених ним коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов, що свідчить про протиправний характер оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 31.01.2018 №813/7272/13-а та у постанові від 02.03.2018 32 804/2997/17.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те. що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Слід також зазначити, що обставина стосовно наявності в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за резервним методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Однак формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості за не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Водночас, ціна є грошовим вираженням лише у разі коли існує рівновага між попитом та пропозицією. В інших випадках коливання цін спричиняються не вартістю, а іншими причинами.

Тому, факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Аналогічні правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 року справа № 815/682 7/17, від 22.04.2019 року справа № 815/6242/17, від 07.08.2018 року справа 32 815/3400/17.

У постанові Верховного Суду від 21.12.2018 № 815/228/176 сформовано правовий висновок, відповідно до якого наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та. як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (правовий висновок, що міститься у постанові Верховного Суду від 21.08.2018 № 804/1755/1У.

Отже, відомості з інформаційних систем митних органів не можуть слугувати беззаперечним джерелом інформації про митну вартість конкретного товару та бути підставою для здійснення коригування.

Зокрема, наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові №2040/6019/18 від 05.05.2022

Відтак, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі №825/648/12.

Верховний Суд сформував сталу судову практику, відповідно до якої формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21.02.2018 № 820 !~41~ 14. від 04.09.2018 №818/1186/17).

Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів, проте окресленого зроблено з боку відповідача в ході прийняття рішення не здійснено.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 22.04.2019 №815/6242/17.

У постанові від 05.02.2019 у справі № 816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, вартість товару за резервним методом була визначена грунтуючись на раніше поданих митних деклараціях.

В той же час, в оскаржуваному рішенні митниці не зазначено:

1) умови поставки встановлені договором (контрактом),

2)обґрунтованого математичного розрахунку ціни товару за одиницю (із зазначенням конкретних складових цього розрахунку),

3)докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом при визначенні митної вартості товару,

4) митна вартість якого товару бралася за основу,

5) маршрут транспортування товару, який брався за основу для коригування вартості,

6) інші комерційні умови поставки.

При цьому, оцінка для митних цілей повинна ґрунтувати на найближчому еквіваленті дійсної вартості, якщо дійсну вартість імпортованого товару неможливо визначити за ціною такого ж чи подібного товару. Очевидно, ціна товару, імпортованого за іншими умовами поставки, ніж оцінюваний товар, може вважатися таким найближчим еквівалентом, якщо митниця доведе, що в її розпорядженні немає інформації про ціну товару, поставленого за такими ж умовами поставки, що й оцінюваний товар, (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019№ 8П/604/17).

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 № 803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, доки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

При цьому, митний орган не мав правових підстав для здійснення порівняння вартості товарів з іншими деклараціями, адже не настали обставини, з якими законодавство пов`язує можливість здійснення коригування вартості товару - наявність розумних сумнівів щодо заявленої митної вартості товару.

Разом з тим, слід зазначити, що відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (стаття 52 Митного кодексу України).

Згідно із частиною другою статті 53 Митного кодексу України до переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). якщо рахунок сплачено. - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта:

1) наявність розбіжностей у документах;

2) наявність ознак підробки документів;

3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтями 49, 51, 52, 53, 57, 58 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

3 системного аналізу наведених норм права вбачається, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) і єдиною підставою його незастосування є. якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірно та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07 травня 2020 у справі № 826/10527/17, від 09 червня 2020 року у справі №1.380.2019.0020-14, від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18. від 21.09.2023 у справі № 520/18432/21. від 09.11.2022 у справі № 815/4395/16.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено, проте надання документів, які підтверджують митну вартість товарів, що визначені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, є обов`язком декларанта. До таких документів які підтверджують митну вартість товарів відносять зокрема такі документи як рахунок- фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). банківські платіжні документи, або інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що стосуються оцінюваного товару та які підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.09.2023 у справі № 520/18432/21.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів с непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновком Верховного Суду /країни, викладеним у постанові від 31.03.2015 у справі № 21-127а15.

Право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: наявність розбіжностей у документах; наявність ознак підробки документів; відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідну правову позицію підтримав Верховний суд у справі №1.380.2019.001524 від 29 червня 2022.

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 № 826/2313/16. від 13.06.2019 № 820/6315/15, варто зазначити, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обгрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими. чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина 3 стаття 54 Митного кодексу України).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості: 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України).

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Отже, зважаючи на вищевикладене, слід прийти висновку, що виключно висновки, що грунтуються на дослідженні документів, доданих до митної декларації, можуть бути підставою для витребування додаткових документів.

Положеннями статті 318 Митного кодексу України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Однак, спірне рішення про коригування митної вартості товару не містить жодних підтверджених відомостей про наявність розбіжностей та недоліків у поданих декларантом документах, а також відомостей про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності, митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи 84. місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларанті. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії. спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постанові від 07.05.2020 року №1.380.2019.001625 та від 12.03.2021 № 826/16699/16. від 25.01.2019 №815/53983 7, від 06.03.2019 № 809/2'8 12 від 20.02.2018 №809/1884/16, від 03.04.2018 №826/8 79 7/16, від 20.0 7.2023 №640/225 72/20: від 12.03.2023 №380/6441/22: від 11.08.2023 Ne 813/4203/16.

Верховний Суд у постанові від 20.07.2023 у справі № 640/22572/20 зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen V. Finland). № 3 7801/97, п. 36. від 01 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії. навівши обґрунтування своїх рішень.

Касаційний суд у постанові від 20.06.2023р. у справі № 380/1221/20 наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Отже, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим силу частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідачем не надано до суду належних та достатніх доказів правомірності винесеного рішення про коригування митної вартості та картки відмови в прийнятті митної декларації.

Згідно зі статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено правомірність та обґрунтованість прийнятих рішень натомість, позивачем доведено та надано достатньо належних та допустимих доказів в підтвердження обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги, а тому суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнуань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322, 361, 369 Кодексу адміністративного судочинства України суд -

вирішив:

Адміністративний позов Приватного підприємства "Мебліторг" (вул. Короленка, 67, м. Житомир, 10003, ) до Житомирської митниці (вул. Перемоги, 25, м. Житомир, 10003, ) про визнання протиправними та скасування рішення і картки відмови - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Житомирської митниці про коригування митної вартості товарів №UА101000/2023/000301/2 від 12.10.2023.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA101020/2023/0001495 від 12.10.2023.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці на користь Приватного підприємства "Мебліторг" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 10 160 (десять тисяч сто шістдесят) грн. 52 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2025 року.

Суддя Р.М.Шимонович