Справа № 520/9121/25
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 р. Справа № 520/9121/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2025, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 13.08.25 у справі № 520/9121/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

третя особа: Військова частина НОМЕР_2

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі за текстом також відповідач), третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати Наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2024 за №2560 про притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 стягнуте (утримане) на виконання Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2024 за №2560 грошове забезпечення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 серпня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, не враховано всі фактичні обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору.

В апеляційній скарзі позивач викладає обставини справи та нормативно-правове обґрунтування, наведені ним у позовній заяві. Зазначає про неврахування судом першої інстанції того, що акт службового розслідування не містить повного та об`єктивного дослідження скоєння позивачем дисциплінарного проступку, комісією не встановлено повних обставин, за яких його скоєно та які були підставою для призначення службового розслідування, як і не містить повного дослідження причин та умов, що призвели до завдання шкоди майну; висновок службового розслідування не відповідає критерію обґрунтованості, повноти та всебічного вирішення і встановлення обставин, що підлягали дослідженню; на підставі наявних матеріалів службового розслідування комісія дійшла поспішного висновку, що вина військовослужбовця повністю доведена, оскільки ці матеріали містять суттєві суперечності як щодо хронології їх оформлення, так і їх змістовного наповнення.

За результатами апеляційного розгляду позивач просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає доводи позивача безпідставними, а оскаржуване рішення ухваленим із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія-електрика 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем.

21.10.2024 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт начальника служби військової техніки ОСОБА_2 від 21.10.2024 за вх. №7672, яким останній доповів, що під час огляду автомобіля Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 , який знаходиться в штаті 1 Рубак ББпС, командиром ремонтної роти БМТЗ виявлено вихід зі строю двигуна автомобіля з причини тривалої його роботи без охолоджуючої рідини та мастила, а саме: розплавлений датчик температури охолоджуючої рідини на ГБЦ; відсутнє мастило у двигуні; відсутня охолоджуюча рідина в двигуні. Ремонт двигуна силами ремонтної роти неможливий.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.10.2024 за №3382 "Про призначення службового розслідування" на виконання рапорту вх. №7672 від 21.10.2024 від майора ОСОБА_2 , за фактом виявлення виходу зі строю двигуна без охолоджуючої речовини та мастила, закріпленого за ротою управління безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних авіаційних систем Військової частини НОМЕР_1 , з метою з`ясування причин і обставин виявленого виходу з ладу військового майна, наказано начальнику озброєння логістики військової частини НОМЕР_1 майору ОСОБА_3 провести службове розслідування.

Відповідно да вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 за №608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 23.10.2024 за №3382 "Про призначення службового розслідування", заступником начальника озброєння Військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_3 проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що призвели до пошкодження майна служби військової техніки, а саме: двигуна, що був встановлений на Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_4 М2 шасі № НОМЕР_5 , який було закріплено за старшим солдатом ОСОБА_1 , водієм-електриком 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 з метою з`ясування причин та обставин пошкодження майна служби військової техніки.

За результатами проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування, затверджений 10.11.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 .

Під час проведення службового розслідування встановлено, що 06.10.2024 автомобіль на Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_4 М2 шасі № НОМЕР_5 , який був закріплений Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.08.2024 №135тхз за старшим солдатом ОСОБА_1 , водієм-електриком 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 та призначеним відповідальним за збереження техніки лейтенант ОСОБА_4 командир 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 , здійснював доставку особового складу на позиції екіпажу «ЧІЛІ» в районі н.п. Піщане Куп`янського району Харківської області. Під час поїздки вийшов з ладу двигун б/н, який було встановлено на Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_4 Н2 шасі № НОМЕР_5 .

Так, відповідно до отриманого бойового розпорядження, командира НОМЕР_6 омбр №6/3/2513дск від 02.04.2024 та бойового розпорядження командира батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 за №1/34/915/136дск від 30.09.2024, 06.10.2024 о 21:40 год. особовий склад 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 вирушив на позиції екіпажу «ЧІЛІ» в районі н.п. Піщане Куп`янського району Харківської області на автомобілі Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 шасі № НОМЕР_5 . Орієнтовно о 22:20 год. під час руху поблизу населеного пункту Піщане розпочався ворожий артилерійський обстріл. Водій старший солдат ОСОБА_1 прискорив рух, щоб вийти з-під обстрілу та виїхав на ділянку з щільним природним маскуванням. Зупинившись в посадці водій відкрив капот та виявив протікання мастила в двигуні. Доливши мастила, водій старший солдат ОСОБА_1 продовжив рух на позиції екіпажу «ЧІЛІ» та доставив особовий склад, направив автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 в район розташування підрозділу. Дорогою зупинявся, де це було можливо, та підливав мастило. На під`їзді до н.п. Курилівка Куп`янського району Харківської області двигун автомобілю зупинився, з під капоту пішла пара і продовжувати рух стало неможливо. Двигун б/н автомобіля Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 шасі № НОМЕР_5 вийшов з ладу.

У своїх поясненнях старший солдат ОСОБА_1 , водій-електрик 2 відділенні ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 пояснив, що 06.10.2024 о 21:40 год. згідно з бойовим розпорядженням командира батальйону безпілотних систем здійснював доставку екіпажу на бойове чергування автомобілем Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 з населеного пункту Шевченкове до позиції екіпажу «ЧІЛІ» в районі населеного пункту Піщане. Орієнтовно о 22:20 год. розпочався ворожий артилерійський обстріл. Керуючі автомобілем, старший солдат ОСОБА_1 прийняв рішення прискорити темп руху для швидкого виводу екіпажу із зони ворожого обстрілу, розуміючі високу ймовірність того, то автомобіль був виявлений ворожими розвідувальними дронами та вогонь вівся саме по ньому. Оскільки вся ділянка дороги має перешкоди від розбитих елементів інших транспортних засобів та воронок від снарядів, ситуація не дозволяла старшому солдату ОСОБА_1 маневрувати належним чином та уникати наїзду на перешкоди. Для збереження життя екіпажу старший солдат ОСОБА_1 вивіз автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 на ділянку з щільним природним маскуванням. Зупинившись він перевірив можливість подальшого руху та виявив протікання мастила в двигуні. Маючи в наявності 2 літри мастила старший солдат ОСОБА_1 долив його в двигун та продовжив рух, висадив екіпаж на позиції «ЧІЛІ» та повернувся у безпечну зону. Дорогою зупинявся там, де це було можливо та підливав мастило. На під`їзді до населеного пункту Курилівка двигун автомобілю зупинився, з-під капоту пішла пара і продовжувати рух стало неможливо. Зупинивши перший зустрічний транспорт, за допомогою буксирного тросу старший солдат ОСОБА_1 вивіз автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 до підрозділу.

В своєму поясненні солдат ОСОБА_5 , солдат-майстер 3 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 пояснив, що 06.10.2024 о 21:40 год. згідно з бойовим розпорядженням командира батальйону безпілотних систем здійснював доставку екіпажу на бойове чергування автомобілем Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 з населеного пункту Шевченкове до позиції екіпажу «ЧІЛІ» в районі населеного пункту Піщане. Орієнтовно о 22:20 год. розпочався ворожий артилерійський обстріл. Керуючі автомобілем, старший солдат ОСОБА_1 прийняв рішення прискорити темп руху для швидкого виводу екіпажу із зони ворожого обстрілу, розуміючі високу ймовірність того, що автомобіль був виявлений ворожими розвідувальними дронами та вогонь вівся саме по ньому. Оскільки вся ділянка дороги має перешкоди від розбитих елементів інших транспортних засобів та воронок від снарядів, ситуація не дозволяла старшому солдату ОСОБА_1 маневрувати належним чином та уникати наїзду на перешкоди. Для збереження життя екіпажу старший солдат ОСОБА_1 вивіз автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 на ділянку з щільним природним маскуванням. Зупинившись, він перевірив можливість подальшого руху та виявив протіканні мастила в двигуні. Маючі в наявності 2 літри мастила старший солдат ОСОБА_1 долив його в двигун та продовжив рух, висадив екіпаж на позиції «ЧІЛІ» та поїхав в напрямок безпечної зони. Стосовно подальших дій водія солдат ОСОБА_5 пояснень дати не може, так як виконував бойове завдання за призначенням.

Виходячи з витягу з журналу бокових дій батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 за №1/34/913дск, подія сталася 06.10.2024. Місце події район АДРЕСА_1 .

Розслідуванням установлено, що старший солдат ОСОБА_1 , водій-електрик 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 порушив правила експлуатації військової автомобільної техніки, а саме: не перевірив технічний стан автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 перед виконанням бойового завдання. Отже, автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 , а саме, двигун б/н, було пошкоджено внаслідок порушення правил експлуатації машини. В дорожньому листі №9293, який було виписано на автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 , також немає даних щодо заправки та залишку моторного мастила.

Під час прийому автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 командиром ремонтної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 було складено акт технічного стану майна №1262/539/41 від 22.10.2024 автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 , з якого відомі такі пошкодження: розірвано верхній патрубок радіатору охолодження, розплавлено датчик температури охолоджуючої рідини, луснув масляний патрубок теплообмінника. Також виявлено відсутність мастила та охолоджуючої рідини в двигуні. Відсутня компресія в циліндрах двигуна внутрішнього згорання. Встановлено, що двигун автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 робив без мастила та охолоджуючої рідний невідомий час, що вказує на пряму вину водія транспортного засобу. Автомобіль не придатний до експлуатації. Двигун автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 номер б/н відповідає критеріям IV категорії та потребує ремонту.

Відповідно до рапорту командира ремонтної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення Військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 №1262/169/15 від 28.10.2024 ремонт зазначеного автомобілю силами та засобами ремонтної роти неможливий.

Відповідно до довідки-розрахунку автомобільної служби вартість встановленого двигуна автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 номер б/н становить 250 774,00 грн. Збиток був завданий в результаті того, що старший солдат ОСОБА_1 , водій-електрик 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 неналежно виконував обов`язки військової служби та порушив вимоги ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме, щодо того, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, і інструкціями.

Встановлений факт підтверджується витягом із журналу бойових дій батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 №1/34/913дск від 04.04.2024, рапортом вх.7672 від 21.10.2024 начальника служби військової техніки військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_7 , рапортом №1262/169/15 від 28.10.2024 командира ремонтної роти батальйону матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , актом технічного стану №1262/539/41 від 22.10.2024, дорожнім листом №9293 та поясненням згаданих осіб.

Отже, відповідно до довідки-розрахунку автомобільної служби вартість встановленого двигуна автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 номер б/н становить 250 774,00 грн. Всього збитків: 250 774,00 грн.

Неналежне виконання службових обов`язків ОСОБА_1 призвело до нанесення державі збитків, а саме - порушення правил експлуатації двигуна автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 номер б/н.

Згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) від 14.08.2024 за №135/тхз "Про передачу автомобільної техніки" легковий автомобіль Mitsubishi L200 2002 року випуску, шасі № НОМЕР_5 , двигун б/н, в/н НОМЕР_3 , поставлено на облік до 1 роти батальйону безпілотних систем, призначено водієм та відповідальним за його експлуатацію солдата ОСОБА_1 .

За висновками службового розслідування в діях старшого солдата ОСОБА_1 , водія-електрика 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 вбачається вчинення дисциплінарного правопорушення та шкода завдана державі.

За висновками проведеного службового розслідування вважати пошкодженим унаслідок неналежного виконання службових обов`язків та порушення правил експлуатації старшим солдатом ОСОБА_1 , водієм-електриком 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем Військової частини НОМЕР_1 двигун б/н, що встановлений на автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 шасі № НОМЕР_5 на загальну вартість 250 774,00 грн.

Начальнику фінансово-економічної служби головному бухгалтеру Військової частини НОМЕР_1 : суму шкоди, завданої державі в розмірі 250 774,00 грн. занести до книги обліку нестач по службі військової техніки військової частини НОМЕР_1 ; внести в книгу грошових стягнень та нарахувань на старшого солдата ОСОБА_1 , водія-електрика 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , суму в розмірі 250 774,00 грн та вирахувати встановленим порядком; на підставі пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 за №260 старшому солдату ОСОБА_1 , водію-електрику 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , премію за листопад 2024 року не нараховувати.

Начальнику служби військової техніки Військової частин НОМЕР_1 суму шкоди, завданої державі в розмірі 250 774,00 грн, занести до книги обліку втрат по службі військової техніки.

Начальникам зазначених служб після відрахування встановленим порядком здійснити відповідні записи до книг втрат та нестач.

10.11.2024 командиром Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) прийнято Наказ №2328 "Про результати службового розслідування", яким за пошкодження внаслідок неналежного виконання службових обов`язків та порушення правил експлуатації старшим солдатом ОСОБА_1 , водієм-електриком 2 відділення ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів 1 роти ударних безпілотних авіаційних комплексів батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , двигуна б/н, що встановлений на автомобіль Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 шасі № НОМЕР_5 на загальну вартість 250 774,00 грн, притягнуто до матеріальної відповідальності.

Уважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний наказ є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Надаючи правову оцінку правовідносинам сторін, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-XII).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною 4 статті 2 Закону №2232-XII визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 за №548-XIV (далі - Статут).

Положеннями статті 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 17 Статуту встановлено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 26 Статуту військовослужбовців залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права і командирів щодо їх застосування визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який затверджений Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі - Дисциплінарний статут).

За положеннями статей 1, 2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно з частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями статті 48 Дисциплінарного статуту передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); г) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

В силу вимог пунктів 83-86 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначені Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 за №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 (далі за текстом - Порядок №608).

Згідно з пунктом 7 Порядку №608 службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до пункту 1 розділу II Порядку №608 службове розслідування може призначатися у разі втрати або викрадення зброї чи боєприпасів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Пунктом 3 розділу II Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Згідно з пунктом 1 розділу III Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 3 розділу III Порядку №608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно з пунктами 1-6 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Відповідно до пунктів 1-2 розділу VI Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Системний аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що передумовою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є, зокрема проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Таке службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння). Результати службового розслідування фіксуються у акті службового розслідування, в якому і мають бути відображені усі зазначені вище складові, надана належна оцінка усім обставинам, встановленим під час проведення такого службового розслідування з урахуванням пояснень особи, відносно якої воно проведено, та, відповідно, має міститися висновок з урахуванням усіх обставин, встановлених під час проведення службового розслідування.

Розділом VIII Порядку №608 врегульовано особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди.

Так, у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати: наявність шкоди; протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна); умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 №160-IX (далі - Закон №160-IX).

Згідно з підпунктами 3-5 частини першої статті 1 Закону №160-ІХ командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу; матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність (ч. 1 ст. 3 Закону №160-IX).

Відповідно до частини другої статті 3 Закону №160-IX умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України (ч. 3 ст. 3 Закону №160-IX).

Згідно з положеннями статті 8 Закону №160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Згідно з частиною першою статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 160-IX завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

1) дії непереборної сили;

2) необхідної оборони;

3) крайньої необхідності;

4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;

5) виправданого службового ризику;

6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;

7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування (ч. 3 ст. 9 Закону № 160-IX).

Системний аналіз зазначених норм дає підстави для таких висновків:

- по-перше, до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі встановлення в ході службового розслідування завдання ним прямої дійсної шкоди державі, внаслідок протиправної поведінки у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків та встановленням причинного зв`язку між протиправною поведінкою такої особи і завданою шкодою із обов`язковим встановленням вини особи в завданні такої шкоди;

- по-друге, під час проведення службового розслідування комісією має бути перевірено та встановлено наявність/відсутність обставин, що виключають матеріальну відповідальність; у свою чергу висновок за результатами службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин спричинення шкоди, встановлення наявності (або відсутності) у діянні складу порушення, вирішення питання щодо наявності (або відсутності) підстав для притягнення його до відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі;

- по-третє, Закон №160-IX розмежовує підстави для застосування до особи обмеженої матеріальної відповідальності та повної або підвищеної матеріальної відповідальності.

За висновками Верховного Суду щодо обставин встановлення та підтвердження вини військовослужбовця у завданні дійсної прямої шкоди державі у постановах від 19.12.2019 у справі №813/3018/16, від 25.03.2020 у справі №825/1000/18, вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суд надає правову оцінку доводам учасників справи на предмет наявності порушеного права чи інтересу, в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку.

Отже, резюмуючи викладене у своїй сукупності, суд відмічає, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 Закону №160-IX, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

Тобто обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

За таких обставин в межах даної адміністративної справи встановленню підлягає наявність/відсутність складу правопорушення, вчиненого позивачем та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою державі.

Суд зазначає, що відповідно до чинного законодавства вина - це психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. Відповідальність без вини можлива тільки в окремих, передбачених законом випадках в цивільному праві (наприклад, при заподіянні шкоди джерелом підвищеної небезпеки).

Умисел є двох видів: прямий і непрямий.

Прямим є умисел тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно-небезпечні наслідки і бажала їх настання. Вже з самого цього поняття можна виділити ознаки, що є притаманні прямому умислу. Як і щодо всіх інших видів вини, для прямого умислу їх прийнято поділяти на інтелектуальні та вольові. Інтелектуальними ознаками є усвідомлення суспільно небезпечного характеру діяння (дії чи бездіяльності), а також передбачення його суспільно небезпечних наслідків. Вольовою ознакою є бажання настання суспільно небезпечних наслідків.

Непрямим є умисел тоді, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання. Як і при прямому умислі, особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності) та передбачає його суспільно небезпечні наслідки. Воля особи при цьому не спрямована на досягнення суспільно небезпечного наслідку. Злочинець же просто байдуже ставиться до наслідків свого діяння, свідомо припускає їх настання, тобто погоджується з ними.

Необережність є двох видів: злочинна недбалість і злочинна самовпевненість.

Так, злочинна недбалість - це необережність, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити.

Злочинна самовпевненість - це необережність, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення.

Наприклад, у цивільному праві традиційно склалася дещо інша класифікація форм вини. Необережність буває груба та легка. Під простою (легкою) необережністю розуміють таке ставлення особи до своєї поведінки, коли вона не передбачала і не бажала тих наслідків, які фактично настали, хоча, виходячи із конкретних обставин, об`єктивно могла і зобов`язана була їх передбачити. Груба необережність має місце, коли особа не бажала настання несприятливих наслідків, але передбачала їх і ставилася до цього байдуже або намагалася їх самовпевнено уникнути. Тобто це такий вчинок, нерозумність якого є очевидною.

Як убачається з матеріалів справи, позивач обіймав у Військовій частині НОМЕР_1 посаду водія-електрика та згідно з витягом із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по технічній частині) від 14.08.2024 за №135/тхз "Про передачу автомобільної техніки" був відповідальним за експлуатацію легкового автомобіля Mitsubishi L200 2002 року випуску, шасі № НОМЕР_5 , двигун б/н, в/н НОМЕР_3 .

Підставою притягнення ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності стали висновки службового розслідування про пошкодження двигуна б/н автомобілю Mitsubishi L200 в/н НОМЕР_3 , унаслідок неналежного виконання службових обов`язків та порушення правил експлуатації.

Дослідивши матеріали справи з урахуванням наведених приписів законодавства, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вина позивача в даному випадку виражається у формі недбалості, а причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є неналежне виконання службових обов`язків позивачем, порушення ним вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України в частині правильного використання та збереження матеріальних засобів, закріплених за підрозділом.

Відповідно до вимог ст. 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Приписами ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що керуючись вказаними вимогами командир Військової частини НОМЕР_1 після ознайомлення з результатами проведеного службового розслідування прийняв рішення про притягнення позивача до матеріальної відповідальності. При цьому, наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, був виданий не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування, тобто без порушень вимог Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (службове розслідування завершено та подано на розгляд 10.11.2024, наказ про притягнення до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, виданий 10.11.2024).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість твердження позивача щодо неправомірності наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 10.11.2024 за №2328 «Про результати службового розслідування», яким позивача притягнуто до матеріальної відповідальності, а оскаржуваний наказ є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ є правомірним та не підлягає скасуванню, є обґрунтованим.

Позовна вимога про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 стягнуте (утримане) на виконання Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 02.12.2024 за №2560 грошове забезпечення не підлягає задоволенню як похідна.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.

В аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні колегія суддів ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку, що судом досліджені всі ключові питання, які є важливими для прийняття судового рішення.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

З огляду на положення статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.08.2025 у справі № 520/9121/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді А.О. Бегунц В.Б. Русанова