Справа № 620/12470/25
Суддя: Марія ДУБІНА
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/12470/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Дубіної М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

18.11.2025 ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ), ОСОБА_2 ( ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 ( ОСОБА_3 ) звернулися до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просять:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) щодо відмови їм у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та виплатити їм одноразову грошову за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, як членам сім`ї загиблого працівника об`єкта критичної інфраструктури - ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ), у рівних частках.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначають, що вони як члени сім`ї ОСОБА_4 - загиблого від нещасного випадку, під час виконання трудових обов`язків, що стався внаслідок збройної агресії (обстрілу) російської федерації території Товаристві з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ», яке в силу постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2020 № 1109 «Деякі питання об`єктів критичної інфраструктури»(далі постанова № 1109) належить до сектору критичної інфраструктури «Оборонно промисловість» незважаючи на відсутність відповідного запису у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури, мають право на одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, внаслідок військової агресії російської федерації проти України відповідно до Закону України від 20.03.2023 № 2980-IX «Про одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України» (далі - Закон № 2980-IX), проте відповідач протиправно відмовив їм в призначенні і виплаті такої одноразової грошової допомоги від з мотивів того, що об`єкт на якому загинув ОСОБА_4 , розташований за фактичною адресою: АДРЕСА_1 - до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Дубіної М.М. від 20.11.2025 позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику учасників справи за наявними в ній матеріалами.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, просить суд відмовити у їх задоволенні з огляду на те, що оскільки ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в період дії Закону №2980-ІХ, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2023 № 1396 (далі Порядок № 1396), який регламентує порядок призначення одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України, як членам сім`ї загиблого працівника об`єкта критичної інфраструктури, то можна дійти єдиного вірного висновку щодо відсутності підстав для призначення позивачам вищевказаної допомоги, та ОСОБА_4 не належав до числа працівників об`єктів критичної інфраструктури, тому відсутня правова підстава для призначення позивачам такої одноразової грошової допомоги.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

06.06.2025, під час виконання службових обов`язків від отриманих травм, не сумісних з життям, загинув працівник ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ» ОСОБА_4 внаслідок вибуху балістичної ракети.

Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06.06.2025 о 02 годині 33 хвилини в ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ» від 24.07.2025, затвердженого заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_4 загинув від нещасного випадку, під час виконання ним трудових обов`язків, що стався внаслідок збройної агресії (обстрілу) рф території ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ», що призвела до руйнування будівель на даній території та загибелі охоронника - ОСОБА_4 . Щодо відомостей про підприємство на якому працював і загинув ОСОБА_4 в акті зазначено, що ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ», зареєстровано та знаходиться за адресою: вул. Захисників України, б. 25 м. Чернігів, основний вид економічної діяльності - «Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування». Також в акті зазначено, що ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ», має статус важливого для національної економіки у сфері оборонно - промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно - промислового комплексу, що підтверджено відповідним наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України

Наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром) від 11.02.2025 № 243- КВ підтверджено ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ» статус важливого для національної економіки у сфері оборонно - промислового комплексу та критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 02.09.2016 є дружиною загиблого - ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 є батьками померлого ОСОБА_4 , що підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , яке наявне в матеріалах справи.

Зокрема, 11.08.2025 позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до ГУ ПФУ в Чернігівській області з відповідними заявами про призначення і виплату їм одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок агресії російської федерації проти України.

Листами від 02.09.2025 № 2500-0312-8/57719, № 2500-0312-8/57718, № 2500-0312-8/57716 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відповідно, ГУ ПФУ в Чернігівській області з посиланням статтю 1 Закону № 2980-ІХ, пункт 11 Порядку № 1396, Порядок ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, включення таких об`єктів до Реєстру, доступу та надання інформації з нього, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2023 № 415 (далі Порядок № 415) відмовило в призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок агресії російської федерації проти України, мотивуючи це тим, що об`єкт на якому загинув ОСОБА_4 , розташований за фактичною адресою: АДРЕСА_1 - до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений; відповідно цьому підстава для призначення одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, внаслідок військової агресії рф проти України, відсутня.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови їм у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України, звернулись до суду з цим позовом.

Суд, визначаючись щодо заявлених вимог по суті, виходить з того, що відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій або невчинення їх у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій (бездіяльності) та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Суд звертає увагу на те, що вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; «у межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; «у спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Вимогами частин першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 КАС України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, Закон № 2980-ІХ спрямований на підтримку деяких категорій осіб, які стали особами з інвалідністю у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, а у разі загибелі (смерті) зазначених осіб - на підтримку членів їхніх сімей.

В пояснювальній записці до проекту Закону України «Про виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану спричиненими військовою агресією проти України пораненням або загибеллю під час проходження публічної служби, виконання обов`язків на об`єктах критичної інфраструктури та здійснення професійної журналістської діяльності» законодавцем серед іншого було зазначено, що вкрай необхідним в умовах воєнного стану також є належне функціонування об`єктів критичної інфраструктури, які реалізують життєво важливі функції та/або послуги, збої, переривання та порушення надання яких призводять до швидких негативних наслідків для національної безпеки.

Особи, які мають право на одноразову грошову допомогу за шкоду життю та здоров`ю визначені у статті 1 Закону № 2980-ІХ, згідно із частиною другою якої у разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, у зв`язку з пораненням, каліцтвом, контузією або внаслідок захворювання, пов`язаних з виконанням посадових (службових, професійних) обов`язків у період військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 року воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується членам їхніх сімей.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону № 2980-ІХ до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у частині першій цієї статті, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

один із подружжя, який пережив загиблу (померлу) особу;

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із пунктом 4 частини першої статті 2 Закону № 2980-ІХ одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю, на яку має право особа згідно із цим Законом, встановлюється у разі загибелі (смерті) в розмірі - 1 мільйон гривень.

За правилами частин першої та другої статті 3 Закону № 2980-ІХ одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю призначається і виплачується за рішенням органу, визначеного Кабінетом Міністрів України.

Визначений Кабінетом Міністрів України орган безоплатно в порядку електронної взаємодії отримує необхідну інформацію від державних органів, які є власниками (розпорядниками, держателями, володільцями, адміністраторами тощо) інформаційних (автоматизованих), інформаційно-комунікаційних, комунікаційних і довідкових систем, реєстрів та банків даних, у тому числі з Єдиного державного демографічного реєстру, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, Єдиного державного реєстру судових рішень, Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, банку даних про дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновлювачів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів тощо, про осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Порядок отримання інформації з реєстрів та інформаційних баз даних визначається розпорядником персональних даних, що містяться у відповідних реєстрах або базах даних.

Одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю особам, зазначеним у частині третій статті 1 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення і виплату, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

У свою чергу Порядок № 1396 визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - одноразова грошова допомога за шкоду життю та здоров`ю), передбаченої Законом № 2980-ІХ.

Пунктом 2 Порядку №1396 передбачено, що особи, які відповідно до статті 1 Закону мають право на отримання одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю (далі - отримувачі), подають до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - уповноважений орган) заяву про призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України (далі - заява), за формою згідно з додатком.

Відповідно до пункту 8 Порядку №1396 отримувачі, які мають право на призначення і виплату одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбаченої Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

При цьому, положеннями пункту 11 Порядку №1396 визначено, що після отримання заяви з документами працівник уповноваженого органу здійснює заходи з ідентифікації отримувача шляхом отримання з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 10 цього Порядку, перевіряє зміст і належне оформлення документів, відповідність викладених у них відомостей про отримувача, сканує документи, які надано в оригіналі, та повертає їх отримувачу.

Для встановлення факту віднесення об`єкта інфраструктури, на якому служить/працює (служила/працювала) особа, зазначена у частині першій статті 1 Закону, до об`єкта критичної інфраструктури працівник уповноваженого органу надсилає до уповноваженого органу у сфері захисту критичної інфраструктури письмовий запит щодо надання інформації про включення об`єкта до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та набуття ним правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

Для цілей цього Порядку до об`єктів критичної інфраструктури належать об`єкти інфраструктури, які зазнали уражень внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України в районах проведення після 24 лютого 2022 р. воєнних (бойових) дій або в районах, що піддавалися після цієї дати бомбардуванням, авіаударам та іншим збройним нападам, за умови, що такі об`єкти після збройного нападу включені до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури та набули правового статусу об`єкта критичної інфраструктури.

Суд зазначає, що єдиною підставою для відмови у призначенні та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги, відповідач зазначив те, що об`єкт, на якому загинув ОСОБА_4 , розташований за фактичною адресою: АДРЕСА_1 - до Реєстру об`єктів критичної інфраструктури не внесений.

Оцінюючи такі доводи відповідача, суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28.04.2023 №415 «Про затвердження Порядку ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури, включення таких об`єктів до Реєстру, доступу та надання інформації з нього» затверджено Порядок № 415, який визначає процедури формування і ведення Реєстру об`єктів критичної інфраструктури (далі - Реєстр), включення об`єктів критичної інфраструктури до Реєстру, внесення до нього інформації про об`єкти критичної інфраструктури та їх виключення, доступу та надання інформації з Реєстру.

Відповідно до пункту 4 цієї постанови встановлено адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації під час воєнного стану, а також протягом дванадцяти місяців після його припинення чи скасування з дня набрання чинності цією постановою забезпечити: функціонування, формування і ведення Реєстру в автоматизованій системі, що забезпечує роботу як одномашинний однокористувачевий комплекс, який обробляє інформацію однієї або кількох ступенів обмеження доступу.

Суд звертає увагу, що пункт 1 частини сьомої статті 6 Закону №2980-IX визначено Кабінету Міністрів України затвердити перелік об`єктів критичної інфраструктури, на працівників яких поширюється дія цього Закону.

Поряд з цим, в силу частини четвертої статті 6 Закону №2980-IX, до завершення формування реєстру об`єктів критичної інфраструктури відповідно до Закону України «Про критичну інфраструктуру» перелік об`єктів критичної інфраструктури, на працівників яких поширюється дія цього Закону, визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, формування Реєстру ще не завершено.

При цьому, суд зазначає, що правові та організаційні засади створення та функціювання національної системи захисту критичної інфраструктури і є складовою законодавства у сфері національної безпеки закріплені Законом України від 16.11.2021 №1882-IX «Про критичну інфраструктуру» (далі - Закон №1882-IX).

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 1 Закону №1882-IX об`єкти критичної інфраструктури - об`єкти інфраструктури, системи, їх частини та їх сукупність, які є важливими для економіки, національної безпеки та оборони, порушення функціонування яких може завдати шкоди життєво важливим національним інтересам.

Реєстр об`єктів критичної інфраструктури це автоматизована система, що містить перелік найбільш важливої для життєдіяльності суспільства та держави критичної інфраструктури, щодо якої встановлюються особливі вимоги із забезпечення її безпеки та стійкості і здійснюється моніторинг їх дотримання (пункт 18 частини першої статті 1 Закону №1882-IX).

Згідно із частиною першою статті 8 Закону №1882-IX віднесення об`єктів до критичної інфраструктури здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону №1882-IX віднесення об`єктів до критичної інфраструктури здійснюється за сукупністю критеріїв, що визначають їх соціальну, політичну, економічну, екологічну значущість для забезпечення оборони країни, безпеки громадян, суспільства, держави і правопорядку, зокрема для реалізації життєво важливих функцій та надання життєво важливих послуг, свідчать про існування загроз для них, можливість виникнення кризових ситуацій через несанкціоноване втручання в їх функціонування, припинення функціонування, людський фактор чи природні лиха, тривалість робіт для усунення таких наслідків до повного відновлення штатного режиму.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону №1882-IX для організації ефективного забезпечення безпеки і стійкості критичної інфраструктури з урахуванням специфіки забезпечення окремих життєво важливих функцій та/або послуг визначаються сектори критичної інфраструктури.

Постановою №1109 було затверджено Порядок віднесення об`єктів до критичної інфраструктури та Перелік секторів критичної інфраструктури.

Відповідно до вказаного Переліку до переліку секторів критичної інфраструктури віднесено сектор, зокрема, оборонної промисловості, яка займається розробкою, виробництвом, модернізацією та утилізацією продукції військового призначення; виробництво ракет, боєприпасів, вибухових речовин (оборонно-промислового комплексу); космічна промисловість (виробництво та постачання космічної техніки); авіаційна промисловість (виробництво та постачання продукції авіаційної промисловості).

Відповідно до акта спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 06.06.2025 о 02 годині 33 хвилини в ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ» від 24.07.2025, затвердженого заступником начальника Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, ОСОБА_4 загинув від нещасного випадку, під час виконання ним трудових обов`язків, що стався внаслідок збройної агресії (обстрілу) рф території ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ», що призвела до руйнування будівель на даній території та загибелі охоронника - ОСОБА_4 . Щодо відомостей про підприємство на якому працював і загинув ОСОБА_4 в акті зазначено, що ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ», зареєстровано та знаходиться за адресою: вул. Захисників України, б. 25 м. Чернігів, основний вид економічної діяльності - «Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування». Також в акті зазначено, що ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ», має статус важливого для національної економіки у сфері оборонно - промислового комплексу та критично важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно - промислового комплексу, що підтверджено відповідним наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України.

Крім того, судом встановлено, що за відомостями із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань до інших видів діяльності ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ», належать, зокрема, 30.40 Виробництво військових транспортних засобів; 25.40 Виробництво зброї та боєприпасів; 26.30 Виробництво обладнання зв`язку.

До того ж, наказом Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України (Мінстратегпром) від 11.02.2025 № 243- КВ підтверджено ТОВ «Науково - виробнича компанія «ТЕХАВІАКОМ» статус важливого для національної економіки у сфері оборонно - промислового комплексу та критично важливого підприємства для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період у сфері оборонно-промислового комплексу.

Таким чином ТОВ «НВК «ТЕХАВІАКОМ», на підставі постанови № 1109 та її Переділку належить до сектору критичної інфраструктури «Оборонна промисловість», незважаючи на відсутність відповідного запису у Реєстрі об`єктів критичної інфраструктури.

Суд наголошує на тому, що внесення відомостей щодо об`єкту критичної інфраструктури до Реєстру це, в першу чергу, обов`язок держави в особі її виконавчих органів, бездіяльність яких не може слугувати підставою для позбавлення позивачів права на грошову допомогу, гарантовану їм Законом №2980-IX.

З огляду на це, суд доходить висновку, що дії відповідача щодо відмови їм у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України є такими, що не відповідають критеріям, визначеним у статті 19 Конституції України та статті 2 КАС України, тому є протиправними.

Щодо вимоги зобов`язального характеру, суд зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, позивачі надавали відповідачу для розгляду їх питання всі необхідні документи, в протилежному випадку, у разі відсутності необхідних документів для призначення одноразової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, передбачених пунктом 10 цього Порядку, уповноважений орган приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач вказував позивачам про необхідність надати додаткові докази, або залишення без розгляду заяви з підстав відсутності всіх необхідних документів, про такі недоліки відповідач не вказував у відзиві.

За умови того, що позивачі виконали всі умови, обумовлені Законом № 2980-IX та Порядком №1396, суд встановив, що фони мають право на виплату, а відповідач при розгляді спірного питання протиправно відмовив їм, тому з метою захисту прав позивача, суд доходить висновку, що похідні вимоги підлягають задоволенню в заявленому обсязі.

З огляду на викладене, слід зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та виплатити позивачам одноразову грошову за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, як членам сім`ї загиблого працівника об`єкта критичної інфраструктури - ОСОБА_4 , у рівних частках.

Обираючи спосіб захисту, суд ураховує, що частиною першою статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під ефективним засобом (способом) судового захисту слід розуміти такий, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Тому ефективний спосіб захисту має забезпечити поновлення порушеного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02) засіб захисту повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово, зокрема у постановах від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18, від 21 серпня 2019 року у справі №911/3681/17, зазначала, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31 травня 2021 року у справі №420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 по справі №400/3826/21 щодо обрання способу відновленого порушеного права та необхідності визначення судом у рішенні відповідних сум. При цьому суд вказав, що враховуючи характер спірних правовідносин, такий спонукаючий спосіб захисту є належним та ефективним, адже здатний забезпечити реальне поновлення прав особи у випадку задоволення позову.

З приводу того, що відповідач покликається на дискреційні повноваження у вирішенні спірного питання суд зазначає, що відповідно до положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до сталої практики Верховного Суду, дискреційними повноваженнями є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом подібних повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Водночас повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

За змістом частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням обставин зазначених вище, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як видно з наявних у матеріалах справи квитанцій18.11.2025 № 1.407082189.1, № 2.407081634.1, № 2.407069883.1 позивачами під час звернення з цим позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі по 1211, 20 грн, тому поверненню їм за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають судові витрати у розмірі по 1211, 20 грн на кожного позивача.

Керуючись статтями 2, 7, 72-77, 139, 241-246, 260 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії російської федерації проти України.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 одноразову грошову за шкоду життю та здоров`ю, завдану працівникам об`єктів критичної інфраструктури, державним службовцям, посадовим особам місцевого самоврядування внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, як членам сім`ї загиблого працівника об`єкта критичної інфраструктури - ОСОБА_4 , у рівних частках.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп сплачений нею згідно із квитанцією від 18.11.2025 № 2.407081634.1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп сплачений ним згідно із квитанцією від 18.11.2025 № 2.407069883.1.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп сплачений нею згідно із квитанцією № 1.407082189.1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; АДРЕСА_2 ; адреса проживання та листування: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ).

Позивач ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ).

Позивач ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (місцезнаходження юридичної особи: вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005; унікальний ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 21390940).

Суддя Марія ДУБІНА