Справа № 420/14748/25
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-2), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неврахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 15.08.1987 року по 15.08.1992 року, при призначенні пенсії за віком 13.05.2023 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 15.08.1987 року по 15.08.1992 року, та здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.05.2023 року;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 31 від 01.05.2025 року, яким було відмовлено ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.05.2023 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було призначено пенсію за віком ГУ ПФУ в Одеській області, до загального страхового стажу не було зараховано період роботи з 15.08.1987 по 15.08.1992 у Генічеській загальноосвітній школі №2. Про вказане часткове незарахування стажу ГУ ПФУ в Одеській області позивачка дізналась наприкінці квітня 2025 року в усному порядку від працівників Пенсійного фонду, після чого звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою від 24.04.2025 року про перерахунок пенсії та зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи.

Заява про перерахунок пенсії була передана до розгляду ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за екстериторіальним принципом. Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №31 від 01.05.2025 позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії, вказано що "зарахувати період роботи з 15.08.1987 по 15.08.1992 року на посаді вчителя початкових класів до страхового стажу немає законних підстав, так як відсутня печатка та підпис уповноваженої особи при звільненні". Згідно записів трудової книжки №№ 15-16, позивачка у період з 15.08.1987 по 15.08.1992 працювала на посаді вчителя початкових класів у Генічеській загальноосвітній школі №2. Позивачка вказує, що трудова книжка заповнена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях від 29.07.1993 року №58, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України, та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивачка прийнята на таку роботу. Окрім того, записи засвідчені відтиском печатки підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності, а відтак повністю підтверджують відповідний період роботи. Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, Генічеський район Херсонської області перебуває в окупації з 24.02.2022. Тому ОСОБА_1 не має змоги надати жодних додаткових документів на підтвердження вказаного періоду роботи.

Вказує, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Позивачка просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що ОСОБА_1 дізналась про неврахування відповідного періоду роботи лише 11.01.2025. Враховуючи, що ОСОБА_1 отримувала пенсію у меншому розмірі саме з вини ГУ ПФУ в Одеській області, так як пенсійним органом було безпідставно не враховано до страхового стажу 5 років, маючи в пенсійній справі трудову книжку з відповідними записами про прийняття та звільнення з роботи, - ОСОБА_1 має право на зарахування до страхового стажу періоду роботи з 15.08.1987 року по 15.08.1992 року та на відповідний перерахунок пенсії саме з дня призначення пенсії - з 13.05.2023 року.

Ухвалою суду від 19.05.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в письмовому провадженні без виклику представників сторін.

ГУ ПФУ в Одеській області (далі - відповідач-2) надало відзив на позовну заяву, в якому вказує на пропущення строку звернення до суду. Позивачкою лише 24.04.2025 було подано до Головного управління заяву про перерахунок пенсії. Позивачка мала можливість ознайомитися з розрахунком свого стажу в момент призначення пенсії, жодних об`єктивних перешкод для цього позивачкою не наведено, відтак відсутні підстави для поновлення строку на оскарження розрахунку страхового стажу позивачки, проведеного у 2023 році. В порушення наведених вимог законодавства, запис у трудовій книжці позивачки про звільнення від 15.08.1992 не засвідчений підписом керівника підприємства та печаткою підприємства. Враховуючи те, що записи у трудовій книжці не відповідають встановленим законодавством вимогам - у Головного правління відсутні підстави для зарахування спірного періоду до страхового стажу позивачки лише на підставі трудової книжки.

Однак неналежне оформлення трудової книжки не позбавляє особу права на зарахування періоду виконуваної роботи до страхового стажу. Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі - Порядок №637). Відповідно до п. 3 зазначеного Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Враховуючи, що позивачкою не було надано до Головного управління відповідних документів на підтвердження трудового стажу, рішення Головного управління про відмову у зарахуванні спірного періоду до страхового стажу є правомірним.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не надало відзиву на позов.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

13.05.2023 ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) було призначено пенсію за віком ГУ ПФУ в Одеській області, до загального страхового стажу не було зараховано період роботи з 15.08.1987 по 15.08.1992 у Генічеській загальноосвітній школі №2.

Позивачка стверджує, що про вказане часткове не зарахування стажу ГУ ПФУ в Одеській області дізналась наприкінці квітня 2025 року в усному порядку від працівників Пенсійного фонду, після чого звернулась до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою від 24.04.2025 про перерахунок пенсії та зарахування до страхового стажу вказаного періоду роботи.

Заява про перерахунок пенсії була розглянута ГУ ПФУ в Дніпропетровській області за екстериторіальним принципом. Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 31 від 01.05.2025 позивачці було відмовлено у перерахунку пенсії, вказано що "зарахувати період роботи з 15.08.1987 по 15.08.1992 року на посаді вчителя початкових класів до страхового стажу немає законних підстав, так як відсутня печатка та підпис уповноваженої особи при звільненні".

Позивач оскаржує дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо неврахування до страхового стажу періоду роботи з 15.08.1987 по 15.08.1992 при призначенні пенсії 13.05.2023, а також рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 01.05.2025 року про відмову у перерахунку пенсії.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право деталізоване у Законах України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

Згідно ст. 1 Закону № 1058-IV громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частина 1 статті 44 Закону № 1058- IV передбачає, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності зазначеним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, з зазначеного вище вбачається, що страховий стаж отриманий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу - з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У частині першій статті 48 Кодексу законів про працю України зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

До 01.01.2004 страховий стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці, або на підставі документів, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 (далі Порядок № 637). За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.2.6 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (надалі по тексту Інструкція № 162), яка діяла на час заповнення трудової книжки, у разі необхідності адміністрація підприємства видає робітникам та службовцям на їхнє прохання завірені виписки відомостей про роботу з трудових книжок. Відповідно до 2.7. Інструкції № 162, якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство. Виправлені відомості повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх роботі, яка фактично виконувалась , виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, які підтверджують виконання робіт ( п. 2.8).

Аналогічні приписи містить і Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України за № 58 від 29 липня 1993р. , яка діє на теперішній час.

П. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У подальшому аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону № 1788-XII та Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку.

Судом досліджено докази, надані у справі, та встановлено, що в трудовій книжці позивачки НОМЕР_1 є записи:

№ 15 від 15.08.1987 про прийняття вчителем начальних класів в Генічеську середню школу № 2,

№ 16 від 15.08.1992 про звільнення у зв`язку з ліквідацією шкоди № 42 (п.1 ст. 40 КЗпП України) з відміткою, що запис внесений на підставі рішення виконкому № 216 від 12.05.1992, наказу по школі № 142 п.1 від 04.09.1992,

№ 17 від 17.08.1992 про призначення вчителем начальних класів по контракту в Генічеську школу гімназію Херсонської області, наказ № 142 п.2 від 04.09.1992,

№ 18 від 18.11.1996 про звільнення за ст. 38 КЗпП України за власним бажанням. Останній запис завірений директором школи-гімназії ОСОБА_2 та печаткою школи-гімназії.

Те, що школа-гімназія є правонаступником середньої школи № 2, є загальновідомою інформацією, яка є, зокрема, на сайті Генічеського ліцею Генічеської міської ради, разом із копією рішення виконавчого комітету Генічеської міської ради народних депутатів від 12.05.1992 № 216 про реорганізацію середньої школи № 2 у школу-гімназію.

Відсутність печатки та підпису уповноваженої особи школи № 2 при звільненні позивачки у зв`язку з ліквідацією школи № 42, на думку суду, не свідчать про недійсність записів №№ 15, 16 трудової книжки та не може слугувати підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист стосовно питань зарахування до трудового стажу періоду роботи для призначення пенсії. Суд приймає до уваги, що правонаступник установи, де працювала позивачка у 1987-1992 рр., на сьогодні знаходиться на тимчасово окупованій російською федерацією території, тому позивачка позбавлена можливості звернення до установи-роботодавця або його правонаступника за отриманням додаткової довідки або внесенням виправлень.

Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки адміністрацією установи. Крім того, не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, орган Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинний діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

З огляду на викладене, однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Враховуючи викладене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 31 від 01.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком є неправомірним та підлягає скасуванню.

З 01.04.2021 органи ПФУ застосовували принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії.

Згідно із пунктом 4.2 розділу ІV Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядку 22-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Оскільки заяву позивачки про перерахунок пенсії розглянуло саме Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області та прийняло рішення про відмову в перерахунку, то саме відповідач-1 зобов`язаний повторно розглянути заяву позивачки про перерахунок пенсії за віком від 24.04.2025, та прийняти рішення щодо включення до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком, періоду роботи з 15.08.1987 по 15.08.1992. Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача-1 є належним та достатнім в даному випадку.

Натомість, ГУ ПФУ в Одеській області (відповідач-2) не здійснювало розгляд заяви позивачки від 24.04.2025, не приймало рішення про відмову у перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. Згідно з пунктом 4.10 розділу IV Порядку №22-1 ГУ ПФУ в Одеській області визначено як суб`єкт, який буде здійснювати виплату пенсії позивачу за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання.

Також суд приймає до уваги, що неврахування певного стажу для призначення пенсії є бездіяльністю, а вимоги про визнання протиправною бездіяльності позивачка не пред`являє. Крім того, суду не надано доказів того, що заяву про призначення пенсії в 2023 році розглядало саме ГУ ПФУ в Одеській області, а не за принципом екстериторіальності інше ГУ ПФУ, тадоказів прийняття рішення про призначення пенсії 13.05.2023 також ГУ ПФУ в Одеській області. Копії рішення про призначення пенсії суду не надано, і позивачка його не оскаржує в частині визначення загального страхового стажу.

Тому вимоги про протиправність дій ГУ ПФУ в Одеській області щодо неврахування стажу позивачки за період 15.08.1987 по 15.08.1992 та про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 15.08.1987 року по 15.08.1992 року, та здійснити перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 13.05.2023 не підлягають задоволенню.

Адміністративний суд, з урахуванням фактичних обставин, зобов`язаний здійснити ефективне поновлення порушених прав, а не лише констатувати факт наявності неправомірних дій. Для цього адміністративний суд наділений відповідними повноваженнями, зокрема, ч. 4 ст. 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному п. 4 ч. 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог .

Судові витрати відшкодовуються позивачці за рахунок ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 31 від 01.05.2025 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) від 24.04.2025 про перерахунок пенсії та прийняти відповідне рішення за розглядом заяви відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням висновків суду.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (код за ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 968,96 грн. (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА