Справа № 480/9530/23
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Суми Справа № 480/9530/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідачів: 1. Військової частини НОМЕР_1 ; 2. Військової частини НОМЕР_2 ; про визнання протиправними та скасування наказу, стягнення коштів.

Суть спору. Позиції сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати пункти 1, 2 наказу № 86 від 31.07.2023 ''Про підсумки службового розслідування'' про притягнення до матеріальної відповідальності та утримання з грошового забезпечення та додаткової винагороди з позивача у сумі 42418 грн 49 коп., а також невиплати премії за липень 2023 року; стягнути з відповідача на користь позивача незаконно утримане грошове забезпечення на вказану суму та премію в розмірі 13911 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні пункти наказу відповідача є протиправними, оскільки договір про матеріальну відповідальність з позивачем не укладався, наказ про закріплення за матеріально відповідальною особою - позивачем, не видавався. Бронежилети у кількості дванадцяти штук були передані на склад військової частини, з чого слідує, що будь-яка шкода державі діями позивача не завдана. За результатами службового розслідування не встановлено, що втрата майна сталася з вини позивача та не зазначено, в результаті яких саме дій позивача завдано шкоду.

Судом відкрито провадження у справі, про що постановлено ухвалу 08.09.2023.

До суду від першого відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.

Відзив мотивовано тим, що cпірний наказ прийнято правомірно. Позивач отримав дванадцять бронежилетів, проте повернув відповідачу одинадцять. Тому у даному випадку завдана матеріальна шкода державі, оскільки в діях позивача вбачається протиправна поведінка у вигляді невиконання усного розпорядження щодо повернення на склад бронежилету. Вина позивача полягає в тому, що він відмовився, а саме шляхом ухилення.

До суду надійшла відповідь позивача на відзив, в якій позивач зазначає, що відзив відповідача не спростовує вимоги позивача.

Також надійшло клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якого судом відмовлено 24.11.2023, про що постановлено ухвалу.

До суду надійшла заява Військової частини НОМЕР_2 про залучення її до участі у справі в якості третьої особи. 10.03.2025 судом постановлено ухвалу про відмову у задоволенні заяви. Судом залучено вказану особу до участі у справі в якості другого відповідача, а також витребувано докази у відповідачів.

Другий відповідач направив до суду заяву про неможливість подати докази, а саме у звязку з тим, що в/ч НОМЕР_2 не є розпорядником запитуваної інформації.

Також до суду надійшла заява першого відповідача про заміну його на правонаступника - в/ч НОМЕР_2 . Вказана заява залишається судом без розгляду, оскільки судом залучино вказану військову частину в якості другого відповідача.

14.10.2025 суд постановив ухвалу про витребування у відповідачів доказів. До суду надійшла заява другого відповідача про продовження процессуального строку для виконання ухвали суду. Заява задоволена судом. Надалі другий відповідач надав заяву про виконання ухвали суду. Крім того, до суду надійшли додаткові пояснення позивача.

Встановлені судом фактичні обставини.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 26.02.2022 № 25 позивача призначено на посаду водія другого розвідувального відділення розвідувального взводу в/ч НОМЕР_1 в/ч НОМЕР_2 .

Відповідно до накладної № 4 на видання військового майна у в/ч НОМЕР_1 позивач отримав 21.04.2022 дванадцять бронежилетів 4 класу в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) на суму 42418,49 грн та 12 шоломів захисних балістичних (Канада) на суму 12 грн. Саме вказана накладна підписана позивачем.

Факт повернення позивачем в/ч НОМЕР_1 11 бронежилетів 4 класу в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) визнається сторонами.

Начальник речової служби в/ч НОМЕР_1 рапортом від 11.07.2023 клопотав перед т.в.о. начальника в/ч НОМЕР_1 провести службове розслідування за фактом не повернення позивачем 1 бронежилету Іспанія 09.05.2023.

За результатами розгляду рапорту наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 11.07.2023 № 218 призначено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли втраті військового майна позивачем.

За результатами проведеного службового розслідування складено акт.

В акті зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що позивач відповідно до накладної від 25.04.2022 № 4 отримав речове майно, а саме: бронежилет IV класу захисту в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) в кількості 12 шт. Станом на 09.05.2023 згідно накладної від 09.05.2023 № 247 позивач повернув до складу тільки 11 таких бронежилетів. На даний час бронежилет IV класу захисту в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) на речовий склад в/ч НОМЕР_1 не повернутий, відповідно до довідки з фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 вартість одного такого бронежилета становить 42418,49 грн. Підтверджуючих документів про втрату або знищення бронежилета не надано. Таким чином, шкода завдана державі, від не повернутого державного майна, а саме бронежилета становить 42418,49 грн. Службовим розслідуванням встановлено, що випадок втрати або знищення військового майна, яке обліковане у в/ч НОМЕР_1 по речовій службі логістики, стався внаслідок умисних або не умисних дій/бездіяльності позивача. Виходячи з матеріалів службового розслідування, вини у формі прямого умислу не вбачається. Таким чином, матеріальна шкода від не повернення військового майна, підлягає віднесенню на рахунок позивача та утримання з нього в повному обсязі. Зазначено посилання на підп.1 ч.1 ст.6 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі від 03.10.2019 № 160-IX. Також зазначено про порушення позивачем норм абзацу 6 ст.11 та ст.26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ. Запропоновано відповідно до ст.6 Закону № 160-IX завдану шкоду у сумі 42418,49 грн утримати з грошового забезпечення і додаткової винагороди позивача.

31.07.2023 командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ від 31.07.2023 № 86 в якому зазначено, що на даний час бронежилет 4 класу в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) на речовий склад в/ч НОМЕР_3 позивачем не повернутий. Підтверджуючих документів про втрату або знищення такого бронежилета не надано. Службовим розслідуванням встановлено, що випадок втрати або знищення військового майна, яке обліковане у в/ч НОМЕР_1 по речовій службі логістики, стався внаслідок умисних або неумисних дій/бездіяльності позивача. У пункті 2 резолютивної частини цього наказу зазначено утримати з грошового забезпечення і додаткової винагороди позивача завдану державі шкоду у сумі 42418,49 грн. Премія за цей місяць не виплачується.

Висновки суду та їх мотиви.

По-перше, щодо правомірності спірного наказу.

Нормою ч.ч.1-2 ст.3 Закону № 160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст.9 цього цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вина особи в завданні шкоди.

Розділом ІІ Закону № 160-IX встановлено різні види матеріальної відповідальності військовослужбовців. Зокрема, ст.5 Закону № 160-IX визначено підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з необережності (обмежена матеріальна відповідальність) не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

Статтею 6 Закону - підстави і межі матеріальної відповідальності за шкоду, завдану з вини особи у визначених випадках, серед яких виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, вчинення інших умисних протиправних дій.

Нормою ч.2 ст.8 Закону № 160-IX встановлено обов`язок командира (начальника) у разі виявлення факту завдання шкоди протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб призначити розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до п.1 та 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що заподіяло матеріальну або моральну шкоду. Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень НПА, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника (п.1 розділу ІV цього Порядку № 608).

Пунктами 1-4 розділу V цього Порядку № 608 передбачено, що за результатами службового розслідування складається акт. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; причини та умови, що сприяли правопорушенню.

На переконання суду, cлужбове розслідування проводиться з метою встановлення ступеня вини військовослужбовця, причин та умов, що сприяли правопорушенню, а також умислу чи необережності дій (бездіяльності) винної особи. Встановлення форми вини (прямий або непрямий умисел, вина з умислу чи з необережності) є ключовим елементом правового регулювання матеріальної відповідальності військовослужбовців. Повна матеріальна відповідальність (тобто відшкодування шкоди в повному обсязі за рахунок особистих коштів) застосовується не автоматично, а лише за наявності доведеної вини. Покладення на особу матеріальної відповідальності без фіксації форми вини неправомірно.

Судом встановлено, що відповідачем - в/ч НОМЕР_1 , застосовано до позивача повну матеріальну відповідальність, без встановлення в діях позивачу умислу. З акту та наказу не вбачається, що в/ч НОМЕР_1 встановлено умисел позивача, а також причин та умови, що сприяли вчиненню позивачем правопорушення, оскільки в акті в/ч НОМЕР_1 зазначено, що випадок втрати або знищення військового майна стався внаслідок умисних або не умисних дій/бездіяльності позивача. Вини у формі прямого умислу не вбачається. Таким чином, матеріальна шкода від не повернення військового майна, підлягає віднесенню на рахунок позивача та утримання з нього в повному обсязі. В наказі в/ч НОМЕР_1 від 31.07.2023 зазначено, що підтверджуючих документів про втрату або знищення такого бронежилета не надано. Службовим розслідуванням встановлено, що випадок втрати або знищення військового майна стався внаслідок умисних або неумисних дій / бездіяльності позивача.

З вказаних формулювання не можливо дійти однозначного висновку про те, чи було майно втрачено позивачем, чи його було знищено або не повернуто, тощо. Внаслідок чого таке сталося, а саме внаслідок умисних, неумисних дій, через бездіяльність або його необережність.

Отже, акт та спірний наказ не місять обставин, які є умовами притягнення до повної матеріальної відповідальності на підставі норми ст.6 Закону № 160-IX. Відповідачами не доведено обставин, чому позивача було притягнуто саме до повної, а не обмеженої відповідальності. Суд не має права виправляти за відповідачів такі порушення або враховувати аргументи, які виходять за межі розслідування і не були його предметом.

Тим більше, що адміністративні суди створені саме для захисту прав людини у правовідносинах з суб`єктами владних повноважень, а тому всі сумніви суд трактує на користь позивача.

Крім того, суд зазначає, що наведена в акті службового розслідування інформація щодо вартості 1 бронежилету 4 класу в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) у сумі 42 418,49 грн відповідно до довідки ФЕС в/ч НОМЕР_2 не відповідає інформації, яка зазначена у первинному документі - накладній № 4, яка засвідчує факт отримання позивачем 21.04.2022 12 бронежилетів 4 класу в комплекті з 4 пластинами (Іспанія) на суму 42418,49 грн.

З метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, то суд витребовував у відповідачів докази та пояснення на підтвердження позиції відповідачів. Проте відповідачі не надали доказів правомірності прийняття спірного наказу щодо покладення на позивача повної відповідальності. Як і не надали пояснень, що конкретно було встановлено під час службового розслідування.

Зазначення того, що в/ч НОМЕР_1 проводилась видача майна позивачу в екстремальних умовах, режимі реальних бойових зіткнень, що неминуче призводило до поспіху та як наслідок, допущення механічних та кларифікаційних помилок у первинних документах, як і те, що при видачі довідки про вартість майна в/ч керувалася не накладною, а даними бухгалтерського обліку, а також те, що вартість 1 бронежилету у сумі 42418,49 грн є єдиною можливою вартістю, що підтверджується атестатом від 15.04.2022 № 72, то суд визнає необґрунтованим. Оскільки відповідачами не надано доказів на підтвердження таких аргументів. Ризики неможливості подання документів на підтвердження своєї позиції покладаються на відповідачів, а не позивача.

Таким чином, відповідачі не довели правомірності прийняття спірного наказу, а саме в частині притягнення позивача до повної матеріальної відповідальності, а тому суд дійшов висновку, що п.2 резолютивної частини наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023, а саме в частині утримання з грошового забезпечення і додаткової винагороди ОСОБА_1 завданої шкоду у повному обсязі у сумі 42 418,49 грн, а також щодо невиплати премії, не відповідає критеріям правомірності рішення, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України. Отже, наказ в цій частині є протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

В задоволенні вимоги скасувати п.1 спірного наказу суд відмовляє, оскільки у п.1 резолютивної частини наказу зазначено: службове розслідування вважати завершеним. Відповідно такий пункт вичерпав свою дію 31.07.2023, а його скасування не призведе до реального відновлення прав позивача.

По-друге, щодо вимог стягнути на користь позивача грошові суми.

Відповідно до ч.3 ст.14 Закону № 160-IX у разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Тобто, у разі скасування наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, стягнуті з нього кошти будуть йому повернуті в силу закону, в/ч НОМЕР_2 , як правонаступником прав та обов`язків в/ч НОМЕР_3 , про що в/ч НОМЕР_2 має бути виданий відповідний наказ.

Тому вимоги, а саме в частині стягнення на користь позивача незаконно утримане грошове забезпечення на суму 42418,49 грн не задовольняються судом, у зв`язку з передчасністю, оскільки рішення суду, яким скасовано наказ про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, не набрало законної сили.

Щодо невиплаченої премії за липень 2023 року, то суд зазначає, що відповідно до пунктів 1-3 розділу XVI Порядку № 260 командири військових частин мають право щомісяця здійснювати преміювання військовослужбовців відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби. Розмір щомісячної премії, але не менше 10 відсотків посадового окладу, встановлює Міністр оборони України для відповідних категорій військовослужбовців виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України, та особливостей проходження військової служби. Виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється на підставі наказу командира військової частини, який видається до 05 числа місяця, наступного за місяцем преміювання, з урахуванням військової дисципліни, наявності дисциплінарних стягнень, показників виконання службових обов`язків.

Згідно з п.5 цього розділу Порядку № 260 військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у разі порушення вимог законів та інших нормативно-правових актів, які призвели до матеріальних збитків, - за місяць, у якому видано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності.

Отже, нормами Порядку № 260 встановлено, що командир в/ч здійснює кожного місяця встановлення премії військовослужбовцям у конкретному розмірі, відповідно до їх особистого внеску в загальні результати служби, шляхом прийняття наказу.

Суд звертає увагу, що п.2 резолютивної частини спірного наказу в частині невиплати премії визнано протиправним та скасовано судом, оскільки судом встановлено неправомірність покладення на позивача повної матеріальної відповідальності за шкоду завдану державі. Тому позивач має право на виплату премії за липень 2023 року.

Враховуючи те, що встановлення премії позивачу у конкретному розмірі є виключною дискрецією його начальника, а не виплата позивачу премії в повному обсязі за липень 2023 року визнана судом протиправною, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги щодо стягнення премії за липень 2023 року, оскільки на даний час рішення суду, яким скасовано пункт п.2 резолютивної частини спірного наказу, а саме в частині невиплати премії, не набрало законної сили. Після набрання законної сили даним рішенням суду, то у в/ч НОМЕР_2 , як правонаступника прав та обов`язків в/ч НОМЕР_3 , виникне обов`язок вирішити питання розміру премії позивача за липень 2023 року. Оскільки підстава для позбавлення премії у місяці прийняття наказу від 31.07.2023 - у липні 2023 року, скасована судом.

Судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі норми п.12 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір, то його розподіл судом не здійснюється.

Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказу, стягнення коштів - задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати п.2 резолютивної частини наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2023 Про підсумки службового розслідування в частині утримання з грошового забезпечення і додаткової винагороди ОСОБА_1 завданої шкоди у сумі 42 418,49 грн, а також щодо невиплати премії.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказу, стягнення коштів - відмовити.

4. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повін реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя А.І. Сидорук