Справа № 420/29297/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська,2-Д, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, в якому позивач просить:

визнати протиправною відмову Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради у прийнятті документів Позивача для розгляду питання щодо отримання грошової компенсації за Постанови Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 року;

зобов`язати Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської прийняти та розглянути заяву Позивача без дискримінаційного обмеження за датою отримання довідки ВПО.

Адміністративний позов поданий за допомогою системи Електронний суд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є учасником АТО та з 2014 року є внутрішньо переміщеною особою з м. Севастополь, який був змушений покинути тимчасово окуповану територію. З цього часу проживає в м. Одеса, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання та наказами по стройовій частині військової частини, де позивач проходить військову службу. У квітні 2023 року позивач отримав довідку ВПО та офіційно відмовився отримувати щомісячну допомогу на кожного члена родини. У 2023 році був поставлений на квартирний облік як особа, яка потребує поліпшення житлових умов. Позивач вказує, що намагався подати документи на отримання компенсації вартості житла, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 року, однак Департаментом праці та соціальної політики ОМР йому було відмовлено у прийнятті документів через відсутність статусу ВПО станом на 24.02.2022 року. Позивач подав скаргу до Міністерства соціальної політики, яке передало скаргу за належністю до Міністерства у справах ветеранів України, яке у свою ергу повідомило, що у 2025 році видатки за бюджетною програмою 1511050 не передбачені, а компенсаційні програми стосуються передусім ВПО, яким її призначили до 24.02.2022 року, і лише після виконання цих зобов`язань може бути розглянуто питання поширення виплат на тих, хто отримав довідку після цієї дати. Таким чином, позивач вважає, що йому відмовлено у реалізації права на грошову компенсацію на підставі дати оформлення довідки ВПО та наявних бюджетних обмежень, що не передбачено законодавством.

Вважаючи протиправною відмову Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у прийнятті документів щодо отримання грошової компенсації, передбаченої постановою КМУ № 280 від 18.04.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У своїх доводах щодо противності відмови відповідача позивач посилається на те, що він набув статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року, однак довідку ВПО отримав у 2023 році через об`єктивні причини, пов`язані з військовою службою та відсутністю належної інформації про процедуру оформлення. З огляду на зазначене позивач вважає, що положення постанови КМУ № 280 від 18.04.2018 року дискредитують «старих» переселенців, оскільки фактично будучи ВПО з 2014 року, проте отримавши довідку ВПО у квітні 2023 року, позивач позбавлений можливості отримати грошову компенсацію вартості житла, передбачену постановою КМУ № 280 від 18.04.2018 року.

Ухвалою суду від 01.09.2025 року позовну заяву прийнято до провадження та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, згідно ч. 5 ст. 262 КАС України.

10.09.2025 року відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Відповідно до відзиву відповідач проти задоволення позову заперечує, з позовними вимогами не погоджується, з огляду на наступне.

У відзиві зазначено, що 03.04.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Центру інтегрованих соціальних послуг в Приморському районі із заявою про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу, інформацію про гр. ОСОБА_1 було включено до бази ЄІБДВПО та видана довідка з дати звернення. Що стосується виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, відповідач зазначив, що умови призначення компенсації передбачені абзацом першим пункту 2 Порядку №280, які зокрема передбачають перебування на квартирному обліку станом на 01.06.2024 та облік як внутрішньо переміщених осіб вперше до 24.02.2022 року. Отже, оскільки позивача узято на облік, як внутрішньо переміщену особу, 03.04.2023 року, то дії Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є такими, що відповідають законодавству, що було роз`яснено позивачу у відповіді від 04.07.2024 № 03-Д-21274 е/п на його звернення від 21.06.2024.

11.09.2025 року позивач подав відповідь на відзив.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що хоч він і звернувся за довідкою ВПО лише у квітні 2023 року, однак фактичне переселення відбулося ще у 2014 році. Невидача довідки у 2014 році була зумовлена об`єктивними причинами, а формальне обмеження дати отримання довідки суперечить принципу верховенства права. Позивач наголосив, що оскільки він належить до категорії осіб, на яких спрямована соціальна гарантія, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 року, тому формальна відмова у наданні компенсації суперечить її змісту та меті. Відповідач посилається на редакцію Порядку №280, чинну з 02.07.2024 року, однак позивач вважає, що право на компенсацію виникло у нього значно раніше, а ретроактивне застосування обмежувальних положень є неправомірним. Постанова Кабінету Міністрів України № 280 від 18.04.2018 року має на меті соціальний захист ветеранів та ВПО, а не звуження їхніх прав.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

З огляду на заявлені позивачем вимоги, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходить дійсну військову службу в Збройних Силах України; з 21.02.2024 року начальник інженерної служби військової частини НОМЕР_2 ; має статус учасника бойових дій, згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 23.04.2016 року.

Позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_4 ( АДРЕСА_2 ), яка на підставі наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 12.05.2014 року №01 «Про передислокацію військових частин (підрозділів), установ та організацій Військово-Морських Сил Збройних Сил України з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим міста Севастополь» передислокована з військового містечка № НОМЕР_5 АДРЕСА_2 до військового містечка « ІНФОРМАЦІЯ_3 » Біляївського району Одеської області. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 20.05.2014 року №2, старшина ОСОБА_1 прибув до нового місця служби.

Згідно Довідки військової частини НОМЕР_2 від 30.11.2017 року №1259 про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітетута територіальної цілісності України, молодший лейтенант ОСОБА_1 в період з 16.01.2016р. по 16.04.2016р. безпосередньо брав (брала) участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції с.Новомихайловка Донецької області.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/009060715 від 07.07.2025 року, з 22.07.2014 року позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

03.04.2024 року ОСОБА_1 отримав Довідку від 03.04.2023 № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, як особа, переміщена з м. Севастополь.

10.07.2023 року ОСОБА_1 узятий на квартирний облік при Приморській райадміністрації Одеської міської ради складом сім`ї дві особи, про що йому видана Довідка від 10.07.2023 року.

Листом від 04.07.2024 року вих. №03-Д-21274е/п Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради надано відповідь на звернення позивача від 21.06.2024 року з питання отримання довідки ВПО.

Згідно наданої відповіді позивачу повідомлено, що 03.04.2023 року він звернувся до Центру інтегрованих соціальних послуг в Приморському районі із заявою про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу, інформацію про нього було включено до бази ЄІБДВПО та видана довідка з дати звернення. Оскільки, відповідно до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, заявник зареєстрований, як внутрішньо переміщена особа з 03.04.2023 року, права на отримання грошової компенсації відповідно до зазначеного вище Порядку №280 він не має.

У подальшому позивач направив звернення до Міністерства соціальної політики України, зареєстроване в Мінсоцполітики 09.07.2025 за № Д-7286/0/4-25, щодо права на призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 280.

Листом Мінсоцполітики від 11.07.2025 року вих. №6184/0/97-25/316 позивачу повідомлено, що його звернення надіслано для розгляду до Мінветеранів.

Листом від 07.08.2025 року вих. № 16405/1.3/3.3-25 Міністерство у справах ветеранів України надало позивачу відповідь про те, що згідно з абзацом першим пункту 2 Порядку виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, затвердженого постановою № 280 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2021 № 844), право на отримання грошової компенсації мають учасники бойових дій, які перебувають на квартирному обліку станом на 01.06.2024 та обліковані як внутрішньо переміщені особи вперше до 24.02.2022.

Вважаючи протиправною відмову Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у прийнятті документів щодо отримання грошової компенсації, передбаченої постановою КМУ № 280 від 18.04.2018 року, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII, який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, зокрема:

соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону №2011-XII);

військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ст. 1-2 Закону №2011-XII);

ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-XII).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час*.

Гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб, відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За визначенням, наведеним в ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

За приписами ч. 2 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 року № 289 затверджений Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України (далі - Порядок № 280).

Відповідно до п. 1 Порядку № 280 (в редакції із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 142 від 23.02.2022, № 851 від 29.07.2022; в редакції Постанови КМ № 614 від 30.05.2024), цей Порядок визначає умови та механізм виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення (далі - грошова компенсація) для внутрішньо переміщених осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період їх здійснення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та які потребують поліпшення житлових умов, включені у списки осіб, які станом на 1 червня 2024 р. користуються правом першочергового або позачергового одержання жилих приміщень, за місцем проживання відповідно до законодавства за категоріями, встановленими в пункті 2 цього Порядку (далі - квартирний облік), обліковані як внутрішньо переміщені особи вперше до 24 лютого 2022 р. і на час призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення перебувають на обліку внутрішньо переміщених осіб та інформацію про яких включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (далі - база даних).

Згідно пункту 2 Порядку №280, право на отримання грошової компенсації відповідно до цього Порядку мають внутрішньо переміщені особи, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні до 1 червня 2018 р. заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах здійснення зазначених заходів у період їх здійснення, та визнані особами з інвалідністю внаслідок війни III групи відповідно до пунктів 11-14 частини другої статті 7 або учасниками бойових дій відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (далі - внутрішньо переміщені особи), які перебувають на квартирному обліку станом на 1 червня 2024 р., обліковані як внутрішньо переміщені особи вперше до 24 лютого 2022 р. і на час призначення грошової компенсації перебувають на обліку в базі даних.

Відповідно до п. 6 Порядку №280, заяву про призначення грошової компенсації внутрішньо переміщена особа або її законний представник чи уповноважений представник подає в паперовій чи в електронній формі (за наявності технічної можливості) до структурного підрозділу районних, районних у м. Києві держадміністрацій, на який покладено функції з питань ветеранської політики, виконавчих органів сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад за місцем перебування на квартирному обліку (далі - місцевий орган).

Згідно з пунктом 4 Порядку №280, за рішенням виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної в місті (у разі її утворення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюється комісія щодо розгляду заяв внутрішньо переміщених осіб про призначення грошової компенсації (далі - комісія).

За вимогами пункту 7 Порядку №280, до заяви додаються копії (електронні копії за технічної можливості), зокрема, довідки про взяття внутрішньо переміщеної особи (підпункт 7).

З аналізу наведених норм Порядку №280 слідує, що право на грошову компенсацію мають особи, які одночасно відповідають усім критеріям, встановленим пунктами 1-2 цього Порядку.

Водночас, суд зазначає, що Порядок №280, в редакції Постанови КМУ № 614 від 30.05.2024, вимагає, щоб на момент звернення за компенсацією особа перебувала в діючому статусі ВПО за період до 24 лютого 2022 року.

При цьому, відповідно до пп. 9-1 п. 13 Порядку №280 (в редакції згідно з згідно з Постановою КМ № 614 від 30.05.2024), Комісія відмовляє внутрішньо переміщеній особі у призначенні грошової компенсації з підстав, коли внутрішньо переміщена особа вперше облікована в базі даних після 24 лютого 2022 р.

Згідно обставин справи, позивач отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи 03.04.2024 року, що не відповідає умовам призначення грошової компенсації, встановленим пунктами 1-2 Порядку №280, та є самостійною підставою для відмови у призначенні грошової компенсації, згідно пп. 9-1 п. 13 Порядку №280.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що він набув статус внутрішньо переміщеної особи з 2014 року, однак довідку ВПО отримав у 2023 році через об`єктивні причини, пов`язані з військовою службою та відсутністю належної інформації про процедуру оформлення.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

Отже, саме з дати отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи особа набуває статус внутрішньо переміщеної особи.

За таких обставин, позивач набув статусу внутрішньо переміщеної особи 03.04.2024 року, коли отримав довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 5105-, що свідчить про невідповідність позивача одному з критеріїв, необхідних для отримання компенсації, згідно з пунктами 1-2 Порядку №280.

При цьому, суд зазначає, що позивачем неправильно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки позивач не вчиняв дій, передбачених Порядком №280 (не звертався із заявою про призначення грошової компенсації з переліком, передбачених пунктом 7 Порядку №280 документів), а тому пред`явлення позовних вимог про визнання протиправною відмови Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у прийнятті документів для розгляду питання щодо отримання грошової компенсації та зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської прийняти та розглянути заяву позивача без дискримінаційного обмеження за датою отримання довідки ВПО є безпідставним.

Судом встановлено, що у листі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради від 04.07.2024 року № 03-Д-21274 е/п позивачу надані роз`яснення щодо отримання грошової компенсації відповідно до Порядку №280, хоч і зазначено, що права на компенсацію позивач не набув.

Враховуючи сукупність наведених обставин, суд доходить висновку, що правові підстави для задоволення позову відсутні.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Проте, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5-9, 72, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради (65022, м. Одеса, вул. Косовська,2-Д, ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку і строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук

.