Справа № 638/18279/25
Суддя: Хайкін В. М.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/638/502/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: Хайкіна В.М.,

за участю секретаря: Веремчук Д.А.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

18.09.2025 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, згідно прохальної частини якого просить суд: скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R61619 від 06.09.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування адміністративного стягнення у розмірі 17 000,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою ІНФОРМАЦІЯ_1 №R61619 від 06.09.2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн. Копія даної постанови на адресу позивача не направлялась та не була отримана позивачем. Про факт притягнення до адміністративної відповідальності позивач дізнався із застосунку «Резерв+». Крім цього, 05.09.2025 року позивачу 05.09.2025 року було вручено протокол про адміністративне правопорушення №1186 від 05.09.2025 року, відповідно до якого позивач під час дії особливого періоду, не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк та місце зазначені в повістці. Таким чином, позивач порушив вимоги прави військового обліку, вчинені в особливий період, зокрема абз. 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач зазначає, що в той час він перебував у Одеській області з метою перетину державного кордону України та Молдови. Право на перетин кордону позивач має, у зв`язку із тим, що звільнений від мобілізації на весь її період за станом здоров`я. Також додає, що весь час, як до, так і під час повномасштабного вторгнення перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , у м. Одеса ніколи не проживав та місця реєстрації не мав. Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що жодного виклику про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 позивач не отримував ані засобами поштового зв`язку, ані через застосунок «Резерв+». Таким чином, на думку позивача, можна дійти висновку, що останнім не було допущено порушень військового обліку, як підстави притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Окрім цього, згідно військово-облікового документа, позивачу надана відстрочка до завершення мобілізації за станом здоров`я, оскільки позивач є інвалідом 3 групи за загальним захворюванням. Окрім цього, позивачем було уточнено свої персональні дані шляхом особистого звернення до Шевченківського ЦНАП 24.10.2024 року. Враховуючи викладене, позивач вважає, що останнім не було допущено порушень законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що могло б бути підставою для накладення на позивача адміністративного стягнення, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із вказаним позов, який просить задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 30.09.2025 року відкрито провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач відзиву на позовну заяву, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 11.12.2025 року витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином завірену постанову про адміністративне правопорушення R61619 від 06.09.2025 року.

19.12.2025 року від відповідача до суду надійшла заява, у якій зазначено, що у відповідача відсутня можливість надати постанову про адміністративне правопорушення, у зв`язку із тим, що у відповідача відсутній доступ до даних, які знаходяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» стосовно ОСОБА_1 та зазначено, що останній перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши представлені докази, дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень має бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено.

За змістом частини 1 статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_1 взятий на облік 04.10.2024 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_1 .

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 встановлено інвалідність 3-ої групи за загальним захворюванням.

Також, згідно витягу з додатку «Резерв+», має номер в реєстрі Оберіг 3.

У зазначеному військово-обліковому документі вказані прізвище, ім`я, по-батькові позивача, дата народження, адреса проживання, номер телефону, посада та інші необхідні відомості. Дані уточнені 24.10.2024 року. Також у вказаному додатку містяться відомості щодо наявної відстрочки до завершення мобілізації, тип відстрочки п. 2 ч.1 ст. 23.

05.09.2025 року офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 старшим лейтенантом ОСОБА_2 складено протокол №1186 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зі змісту якого встановлено, що ОСОБА_1 під час дії особливого періоду не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк та місце зазначене в повістці. Таким чином ОСОБА_1 порушив вимоги правил військового обліку, вчинені в особливий період, зокрема азб. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Порушивши правила військового обліку ОСОБА_1 вчини правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП під час дії особливого періоду. Окрім цього, ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки та повідомлено, що о 12 год. 00 хв. 05.09.2025 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_7 відбудеться розгляд справи про адміністративне правопорушення.

Згідно скріншоту «Резерв+» встановлено, що ОСОБА_3 винесено постанову №R61619 від 06.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17 000,00 грн.

На ухвалу суду про витребування належним чином завіреної постанови про адміністративне правопорушення №R61619 від 06.09.2025, відповідачем було надано відповідь, що постанову надати не можливо, у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_8 .

З цього приводу суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2 розділу І Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, уповноважені посадові особи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, яким надано право складати протоколи про адміністративні правопорушення (додаток 1) (далі - протокол), передбачені статтями 210, 2101, 211 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), визначаються наказами керівників відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції встановлено, що протокол складає уповноважена посадова особа територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у двох примірниках, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 КУпАП, щодо особи, яка не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки підтвердних документів про отримання особою виклику.

Пунктом 3,4 розділу ІІ Інструкції визначено, що у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи . Під час складання протоколу особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, уповноваженою особою, яка складає протокол, доводиться зміст статті 63 Конституції України та роз`яснюються права та обов`язки, передбачені статтею 268 КУпАП, про що робиться відмітка в протоколі та ставиться підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Протокол підписується уповноваженою посадовою особою, яка його склала, та особою, яка притягується до адміністративної відповідальності. За наявності свідків протокол може бути підписано також і цими особами.

Пунктом 6 розділу ІІ Інструкції визначено, що до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції встановлено, що Протокол (у разі його складення) та матеріали про адміністративне правопорушення формуються у справу про адміністративне правопорушення (далі - справа). У випадках, зазначених в абзацах другому та третьому пункту 1 цього розділу, справа формується без протоколу. У разі подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заяви про визнання вчинення нею правопорушення, така заява долучається до матеріалів справи. Справа прошивається і нумерується за аркушами. Справа містить титульний аркуш, на зворотному боці якого оформлюється опис документів, що містяться в справі, за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції. Кожен документ у справі про адміністративне правопорушення повинен мати свої реквізити (дату, назву, підписи тощо), містити достатню інформацію щодо вчиненого адміністративного правопорушення та відповідати вимогам законодавства. За наявності технічної можливості справа формується в електронній формі.

Пунктом 12 розділу ІІ Інструкції визначено, що у справі керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який її розглядає, відповідно до статті 284 КУпАП виносить одну з таких постанов: про накладення адміністративного стягнення - за формою згідно з додатком 4, а у разі подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заяви про визнання правопорушення - за формою згідно з додатком 6; про закриття справи - за формою згідно з додатком 5, а у разі подання особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, заяви про визнання правопорушення - за формою згідно з додатком 7.

Тобто, із вказаного слід зробити висновок, що після розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови, матеріали справи формуються у справу про адміністративне правопорушення, яка прошивається та пронумеровується та відповідно зберігається у тому підрозділі, який виніс постанову про адміністративне правопорушення.

А тому доводи сторони відповідача щодо неможливості надати належним чином оскаржувану постанову є безпідставними та суперечать вимогам Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення.

Згідно змісту протоколу про адміністративне правопорушення №1186 вбачається, що ОСОБА_1 порушив вимоги азб. 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме не з`явився за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 в строк та місце, які зазначені в повістці та таким чином вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію (у т.ч. передбачені ст.ст. 210, 210-1 КУпАП).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено статтею 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із частиною 2 статті 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Частиною 1 статті 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, а частиною 3 цієї статті за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до абз. 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

- день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, уповноваженою особою не було зазначено коли саме, в який час і з якою метою ОСОБА_1 необхідно було з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 та яким чином позивач був проінформований про час та місце виклику.

Як зазначалось вище, до протоколу долучаються докази, що підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Докази, які долучаються до протоколу, повинні містити достовірну інформацію, відповідати вимогам законодавства та правилам діловодства. Обов`язок щодо збирання доказів та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення покладається на уповноважену особу, яка складає протокол.

Матеріали справи не містять повістку про виклик ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 ; доказів направлення вказаної повістки засобами поштового зв`язку через відділення Укрпошти, рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Факт того, що позивача було належним чином поінформовано про вимогу з`явитися у строк та місце, зазначені в повістці, відповідачем не доведений.

При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності належних доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно з вимогами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постановах Верховного Суду у справі № 686/16535/16-а від 17.10.2019 року та у справі № 660/575/16-а від 31.01.2018 року.

Відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, довести факт вчинення позивачем порушення вимог законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію відповідними доказами.

Суд зазначає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів належними та допустимим доказами подію правопорушення, відтак, і правомірність винесення оскаржуваної постанови щодо позивача.

Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення. Під складом адміністративного правопорушення розуміється встановлена в адміністративно правових нормах відповідною статтею Особливої частини КУпАП сукупність ознак, які визначають громадську небезпечність, винність, протиправність вчинку, що призводить до застосування адміністративно правових санкцій. До складу правопорушення входять: об`єкт правопорушення; об`єктивна сторона правопорушення; суб`єкт правопорушення; суб`єктивна сторона правопорушення. Відсутність хоча б одного з елементів складу виключає правову відповідальність.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.

Отже, відповідачем в даному випадку не надано належних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини четвертої статті 159 КАС неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин судом кваліфікується як визнання позову.

Враховуючи, що відповідачем не було надано допустимих, достовірних та достатніх доказів, які могли би підтвердити правомірність оскаржуваного позивачем рішення, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП та необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що з урахуванням презумпції невинуватості є підставою для її скасування із закриттям провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на це, задовольняючи позов у цій справі, суд скасовує оскаржувану постанову із закриттям провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

В позовній заяві не міститься вимога про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат по справі.

Відповідно до статті 13 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог

При таких обставинах суд вважає необхідним при вирішенні питання про розподіл судових витрат по справі, не застосовувати приписи статті 139 КАС України.

Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування рішення, дій чи бездіяльності суб`єкту владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 №R61619 від 06.09.2025 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосування адміністративного стягнення у розмірі 17 000,00 грн. скасувати.

Справу про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.

Головуючий суддя: