Справа № 340/4598/25
Суддя: В.В. НАУМЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/4598/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. НАУМЕНКА, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу

за позовом: Керівника Кропивницької окружної прокуратури Кіровоградської області (вул. Є.Чикаленка, б. 11, м. Кропивницький, 25002, ЄДРПОУ Кіровоградської обласної прокуратури 02910025) в інтересах держави в особі

Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (вул. Велика Перспективна, б. 41, м. Кропивницький, 25022, )

до відповідача-1: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача-2: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в інтересах держави, в якому просить:

1) зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) укласти з Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (вул. Велика Перспективна, 41 м. Кропивницький, 25022, ) охоронний договір на частину пам`ятки містобудування, архітектури «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв), а саме квартиру АДРЕСА_3 , на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

2) зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) укласти з Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (вул. Велика Перспективна, 41 м. Кропивницький, 25022, ) охоронний договір на частину пам`ятки містобудування, архітектури «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв), а саме квартиру АДРЕСА_3 , на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.01.2020 № 102-р «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року № 261-р» 07 серпня 1997 року № 261-р «Про перелік пам`яток містобудування, архітектури, садово-паркового мистецтва загальнодержавного і місцевого значення та виявлених пам`яток» викладено додатки 1-3 до рішення у новій редакції. Зокрема, згідно Додатку 2 пам`ятку з історичною назвою «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв), що розташований за адресою: АДРЕСА_4 віднесено до пам`яток містобудування, архітектури місцевого значення у Кіровоградській області. Рішенням Кропивницької міської ради від 09.02.2023 №1480 «Про затвердження містобудівної документації «Історико-архітектурний опорний план міста Кропивницького з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу» (Коригування історико-архітектурного опорного плану м. Кропивницького з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу)» затверджено «Історико-архітектурний опорний план міста Кропивницького з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу». Відповідно до інформації Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації від 31.03.2025 №5249-25 установлено, що первісно на державний облік, як пам`ятка архітектури місцевого значення, будівля з історичною назвою «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв) взята рішенням виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів від 06.07.1987 №254. Управлінням містобудування та архітектури (нині Департаментам містобудування та земельних ресурсів) Кропивницької міської ради на виконання Програми паспортизації нерухомих пам`яток культурної спадщини міста Кропивницького на 2018-2020 роки будівля облаштована охоронною дошкою. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі - продажу від 16.08.2007 №2459 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2015 у справі №405/6254/15-ц на праві спільної сумісної власності. Враховуючи викладене, власниками частини пам`ятки містобудування, архітектури місцевого значення в Кіровоградській області «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв) по АДРЕСА_4 є саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 28.05.2025 №875/13 вказані особи зареєстровані за вказаною адресою з 11.01.2014. Разом з цим, охоронний договір власниками частини пам`ятки містобудування, архітектури місцевого значення в Кіровоградській області «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (охоронний № 33-Кв), а саме квартири АДРЕСА_5 до цього часу не укладено, звернення про укладення охоронного договору до Департаменту культури і туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації та Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради не надходило. Наведене свідчить про порушення інтересів держави у сфері охорони культурної спадщини та може призвести до псування та зміни зовнішнього вигляду пам`ятки, просторової композиції, а також елементів обладнання, упорядження, оздоби та втрати її матеріальної автентичності.

Ухвалою судді від 01.08.2025 відкрито провадження у даній справі, вирішено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

15.08.2025 відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву, повідомив суд, що 13.08.2025 р. за спільною заявою (вхідний номер 182295) співвласники квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали документи до Центру надання адміністративних послуг м. Кропивницького, необхідні для укладення охоронного договору на пам`ятку культурної спадщини, а саме квартиру АДРЕСА_3 . За наданою усною інформацією у ЦНАП договір буде виготовлений та наданий власникам на підпис протягом місяця, про що власників квартири повідомлять за телефоном, тобто фактично надати суду укладений договір відповідачі зможуть після встановленого строку на подання відзиву на позов.

Дослідивши докази, заяви по суті справи і письмові пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 затверджено Список історичних населених місць України, зокрема до Списку по Кіровоградській області включені історично населені місця, зокрема місто Кіровоград (1754 рік).

Розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 29.01.2020 № 102-р «Про внесення змін до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 07 серпня 1997 року № 261-р» 07 серпня 1997 року № 261-р «Про перелік пам`яток містобудування, архітектури, садово-паркового мистецтва загальнодержавного і місцевого значення та виявлених пам`яток» викладено додатки 1-3 до рішення у новій редакції. Зокрема, згідно Додатку 2 пам`ятку з історичною назвою «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв), що розташований за адресою: вул. Віктора Чміленка, 29/6 у місті Кропивницькому, віднесено до пам`яток містобудування, архітектури місцевого значення у Кіровоградській області.

Наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 31.12.2022 за №549 затверджено межі і режими використання зон охорони та історичного ареалу міста Кропивницького.

Рішенням Кропивницької міської ради від 09.02.2023 №1480 Про затвердження містобудівної документації Історико-архітектурний опорний план міста Кропивницького з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу (Коригування історико-архітектурного опорного плану м. Кропивницького з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу) затверджено Історико-архітектурний опорний план міста Кропивницького з визначенням меж і режимів використання зон охорони пам`яток та історичного ареалу.

Відповідно до інформації Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації від 31.03.2025 №5249-25 установлено, що первісно на державний облік, як пам`ятка архітектури місцевого значення, будівля з історичною назвою «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв) взята рішенням виконавчого комітету Кіровоградської обласної ради народних депутатів від 06.07.1987 №254.

Управлінням містобудування та архітектури (нині Департаментам містобудування та земельних ресурсів) Кропивницької міської ради на виконання Програми паспортизації нерухомих пам`яток культурної спадщини міста Кропивницького на 2018-2020 роки будівля облаштована охоронною дошкою.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна власниками квартири АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі договору купівлі - продажу від 16.08.2007 №2459 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2015 у справі №405/6254/15-ц на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до інформації Департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 28.05.2025 №875/13 вказані особи зареєстровані за вказаною адресою з 11.01.2014.

На момент звернення до суду, охоронний договір користувачами пам`ятки не укладено, звернення про укладення охоронного договору до Департаменту культури і туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації та Департаменту містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради не надходило.

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Статтею 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Спеціальним законом, яким визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді є Закон України Про прокуратуру від 14.12.2014 №1697-VII (далі Закон №1697-VII).

Відповідно до частин 3, 4 статті 23 Закону №1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї конституційної норми є поняття інтерес держави.

У Рішенні Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття інтереси держави, висловив міркування, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (пункт 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій.

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (пункт 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99).

Ці міркування Конституційний Суд України зробив у контексті офіційного тлумачення Арбітражного процесуального кодексу України, який уже втратив чинність. Однак, висловлене Судом розуміння поняття інтереси держави має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у статті 23 Закону України Про прокуратуру.

Відтак, суд вважає, що інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація інтересів держави, особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 19 вересня 2019 року у справі № 815/724/15, від 17 жовтня 2019 року у справі № 569/4123/16-а.

Крім того, суд зазначає, що Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі Ф.В. проти Франції (F.W. v. France), заява №61517/00, пункт 27).

Суд звертав також увагу на категорії справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Зокрема, у справі Менчинська проти Російської Федерації (заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку думку: сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави.

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27 травня 2003 року №1604 (2003) Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 4 частини другої статті 129 Конституції України).

Так, згідно з ч.3 ст.23 Закону №1697-VII прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Системне тлумачення вказаних приписів дозволяє дійти висновку, що стаття 53 КАС України вимагає вказувати в адміністративному позові, скарзі чи іншому процесуальному документі докази на підтвердження підстав заявлених позовних вимог із зазначенням, у чому саме полягає порушення інтересів держави, та обставини, що зумовили необхідність їх захисту прокурором.

В даному випадку прокурор в адміністративному позові зазначив, що захисту полягають інтереси держави у сфері охорони культурної спадщини, які порушено не укладенням охоронного договору між користувачем культурної спадщини та Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що в Україні як у правовій державі, де проголошена дія верховенства права та найвищою соціальною цінністю є людина, згідно з ст.ст.1, 3, 8, ч.2 ст.19, ч.1 ст.68 Конституції України усі без виключення суб`єкти права (учасники суспільних відносин) зобов`язані дотримуватись існуючого правового порядку, утримуючись від використання права на "зло"/зловживання правом, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати покладені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом, і тому до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь визначаються Законом України від 08.06.2000р. №1805-III "Про охорону культурної спадщини" (далі за текстом - Закон № 1805-ІІІ), преамбулою якого встановлено, що об`єкти культурної спадщини, які знаходяться на території України, у межах її територіального моря та прилеглої зони, охороняються державою.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 1805-ІІІ:

об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність;

пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, або об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України;

охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною шостою статті 3 Закону № 1805-ІІІ рішення (розпорядження, дозволи, приписи, постанови) органів охорони культурної спадщини, прийняті в межах їхньої компетенції, є обов`язковими для виконання юридичними і фізичними особами.

Відповідно до пункту 11 частини другої статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить, зокрема, укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону.

Частиною першою статті 13 Закону № 1805-ІІІ передбачено, що об`єкти культурної спадщини незалежно від форм власності відповідно до їхньої археологічної, естетичної, етнологічної, історичної, мистецької, наукової чи художньої цінності підлягають реєстрації шляхом занесення до Державного реєстру нерухомих пам`яток України (далі - Реєстр) за категоріями національного та місцевого значення пам`ятки. Порядок визначення категорій пам`яток встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1805-ІІІ занесення об`єкта культурної спадщини до Реєстру та внесення змін до нього (вилучення з Реєстру, зміна категорії пам`ятки) провадяться відповідно до категорії пам`ятки:

а) пам`ятки національного значення - постановою Кабінету Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини протягом одного року з дня одержання подання;

б) пам`ятки місцевого значення - рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини за поданням відповідних органів охорони культурної спадщини або за поданням Українського товариства охорони пам`яток історії та культури, інших громадських організацій, до статутних завдань яких належать питання охорони культурної спадщини, протягом одного місяця з дня одержання подання.

Статтею 23 Закону № 1805-ІІІ встановлено, що усі власники пам`яток, щойно виявлених об`єктів культурної спадщини чи їх частин або уповноважені ними органи (особи) незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір.

При передачі пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини у володіння, користування чи управління іншій особі істотною умовою договору про таку передачу є забезпечення особою, якій передається пам`ятка, щойно виявлений об`єкт культурної спадщини чи її (його) частина, збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини відповідно до вимог цього Закону та умов охоронного договору, укладеного власником або уповноваженим ним органом (особою) з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок укладання охоронних договорів та їхні типові форми затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону.

Охоронний договір є актом за участю суб`єкта владних повноважень та співвласника пам`ятки культурної спадщини, має форму договору, визначає взаємні права та обов`язки його учасників у публічно-правовій сфері (реалізація державного управління охороною культурної спадщини) і укладається на підставі ст.23 Закону. Укладання такого договору відбувається замість видання індивідуального акта органу охорони культурної спадщини, яким покладається на власника зобов`язання щодо забезпечення збереження пам`ятки, щойно виявленого об`єкта культурної спадщини чи її (його) частини.

Укладання охоронних договорів спрямоване на реалізацію державної політики у сфері охорони культурної спадщини. Такими договорами не вирішується питання власності на об`єкт культурної спадщини, а встановлюється режим використання пам`яток та відповідальність за порушення такого режиму.

Отже, законодавством передбачено обов`язкове укладення власником або уповноваженим ним органом, користувачем пам`ятки чи її частини, охоронного договору з відповідним органом культурної спадщини після переходу права власності.

Тобто, охоронний договір, укладений на підставі ст. 23 Закону №1805-III є адміністративним договором.

Наведений висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08.05.2024р. у справі №240/17530/23.

Таким чином, юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи (постанова Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №826/4605/16).

У постанові від 24 травня 2021 року у справі № 640/4482/20 Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до чинного законодавства уповноваженим органом на укладення охоронного договору на пам`ятку місцевого значення є власник або уповноважений ним орган.

Оскільки всі власники пам`яток культурної спадщини незалежно від форм власності на ці об`єкти зобов`язані укласти охоронний договір, то у разі невиконання ними вимог частини першої статті 23 Закону № 1805-III орган охорони культурної спадщини або прокурор, якщо відповідний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист законних інтересів держави, має право звернутися до суду з позовом про зобов`язання власника пам`ятки культурної спадщини укласти такий договір.

Суд зазначає, що відсутність охоронного договору не звільняє особу від обов`язків, що випливають із цього Закону (ч. 4 ст. 23 Закону № 1805-ІІІ).

Порядок укладення охоронних договорів на пам`ятки культурної спадщини затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 р. № 1768 (далі Порядок № 1768).

Пунктом 1 Порядку № 1768 передбачено, що охоронний договір встановлює режим використання пам`ятки культурної спадщини (далі - пам`ятка) чи її частини, у тому числі території, на якій вона розташована.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1768 власник пам`ятки чи її частини або уповноважений ним орган (особа) зобов`язаний не пізніше ніж через один місяць з моменту отримання пам`ятки чи її частини у власність або у користування укласти охоронний договір з відповідним органом охорони культурної спадщини.

Суд звертає увагу, що саме юридичні або фізичні особи, у власності або користуванні яких перебувають об`єкти культурної спадщини чи їх частини, зобов`язані укласти з відповідним органом охорони культурної спадщини охоронний договір встановленого зразка, до якого мають бути додані додаткові документи.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 13.12.2018 у справі №826/4605/16.

Суд зазначає, що розпорядженням голови Кіровоградської обласної державної адміністрації від 27.09.2021 №690-р на виконання законів України Про охорону культурної спадщини, Про охорону археологічної спадщини, Про місцеве самоврядування в Україні та з метою забезпечення належної реалізації державної політики у сфері охорони культурної спадщини і здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства у сфері охорони культурної спадщини в районах, містах, селищах та селах області Департаменту культури та туризму вказано делегувати районним державним адміністраціям, виконавчим органам міських, селищних, сільських рад повноваження у сфері охорони культурної спадщини, а саме укладення охоронних договорів на пам`ятки місцевого значення. На виконання вказаного розпорядження, наказом директора Департаменту культури та туризму Кіровоградської обласної військової адміністрації від 23.12.2022 №171 Про делегування повноважень у сфері охорони культурної спадщини виконавчим органам міських рад делеговано повноваження у сфері охорони культурної спадщини в частині укладення охоронних договорів на пам`ятки (об`єкти) культурної спадщини, згідно з вимогами п.11 ч.2 ст.6 та ст.23 Закону (а.с.29-30).

За приписами п.п.11 п.б ст.32 Закону України Про місцеве самоврядування в Україна до відання виконавчих органів міських рад належать забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Рішенням Кропивницької міської ради від 28.09.2023 №1692 утворено виконавчий орган зі статусом юридичної особи - Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради.

Підпунктом 2 пункту 6 вказаного рішення затверджено положення про Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (а.с.32-37).

Відповідно до положення, Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (далі - департамент) є виконавчим органом Кропивницької міської ради, що утворюється рішенням міської ради за поданням міського голови.

До функцій Департаменту, зокрема належить:

- забезпечення виконання законів України Про охорону культурної спадщини, Про охорону археологічної спадщини, міжнародних конвенцій та інших нормативно-правових актів в сфері охорони культурної спадщини (п. 2.2.53.);

- забезпечення на території міста Кропивницького заходів щодо контролю за збереженням, обліку, реабілітації, реставрації, консервації, музеєфікації та належного використання об`єктів культурної спадщини, підвищення рівня матеріально-технічного стану пам`яток (п. 2.2.54.);

- сприяння створенню належних умов для розвитку охорони культурної спадщини, відновленню традиційного характеру середовища та історичного

ареалу міста (п. 2.2.55.);

- організація охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт (п. 2.2.60.);

- видання приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи здійснюються за відсутності затверджених або погоджених департаментом програм та проектів, передбачених законодавством дозволів або з відхиленням від них (п. 2.2.61.);

- здійснення контролю за встановленням та утриманням охоронних дошок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках культурної спадщини та в межах їх територій (п. 2.2.62.);

- укладення охоронних договорів на пам`ятки та об`єкти місцевого значення в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня (п. 2.2.64.);

- виконання функції замовника з підготовки договорів на виявлення, дослідження об`єктів культурної спадщини, спеціальних робіт щодо вивчення пам`яток (п. 2.2.65.);

- інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, розташованих на території міста Кропивницького (п. 2.2.66.);

- здійснення інших функцій в межах повноважень департаменту (п. 2.2.68.).

Департамент має право звертатись до суду за захистом своїх порушуваних або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених чинним законодавством заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (п.3.5 Положення).

Відповідно до п. 1.6 розділу І Положення Департамент є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в територіальних органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, кутовий штамп та бланк встановленого зразка.

Таким чином, спеціально уповноваженим міським органом охорони культурної спадщини є Департамент містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради.

Отже, аналіз наведених норм свідчить, що власник пам`ятки повинен був не пізніше місяця після отримання пам`ятки у власність укласти охоронний договір, а у разі закінчення строку дії договору подовжити його строк або укласти новий охоронний договір.

Проте суд зазначає, що і самим Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради була допущена триваюча протиправна бездіяльність щодо вищезазначеного об`єкту охорони культурної спадщини, його збереження та захисту, а саме не вжиті заходи щодо своєчасного укладення охоронного договору, виданні відповідних розпоряджень та приписів відповідно до ст.ст.27, 30 Закону України "Про охорону культурної спадщини" щодо належного утримання відповідного об`єкта культурної спадщини.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами прокурора відносно того, що Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради заходи щодо поновлення прав територіальної громади не вживаються та зазначені обставини є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави у суді, відповідно до ст. 53 КАС України. Подання позову прокурором за таких умов є єдиним ефективним засобом поновлення порушених інтересів держави.

Як встановлено судом, у спірних правовідносинах така бездіяльність порушує інтереси держави, оскільки не вживаються передбачені законом заходи щодо збереження об`єкта культурної спадщини місцевого значення. Поряд з державним інтересом наявний також і суспільний інтерес, який полягає в охороні та збереженні культурних пам`яток для нинішнього і майбутніх поколінь.

При цьому, згідно з нормами міжнародного права, охорона об`єктів культурної спадщини є одним із пріоритетних завдань органів державної влади та місцевого самоврядування, захист таких пам`яток від руйнації, їх збереження для нинішнього і майбутніх поколінь становить безпосередній державний інтерес.

Саме охоронний договір є першочерговим документом, який встановлює гарантії збереження окремої пам`ятки культурної спадщини, з урахуванням її особливостей, стану, цінності та встановлює конкретні обов`язки власника щодо її збереження.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено те, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак, враховуючи вимоги статті 139 КАС України, підстави для відшкодування витрат зі сплати судового збору, понесених позивачем, відсутні.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) укласти з Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (вул. Велика Перспективна, 41 м. Кропивницький, 25022, ) охоронний договір на частину пам`ятки містобудування, архітектури «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв), а саме квартиру АДРЕСА_3 , на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) укласти з Департаментом містобудування та земельних ресурсів Кропивницької міської ради (вул. Велика Перспективна, 41 м. Кропивницький, 25022, ) охоронний договір на частину пам`ятки містобудування, архітектури «Колишній прибутковий будинок Кошкіна» (кін. XIX ст., охоронний № 33-Кв), а саме квартиру АДРЕСА_3 , на умовах і в порядку, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2001 №1768.

Учасникам справи, які зареєстрували електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи. Вказане не позбавляє права таку особу отримати копію судового рішення у паперовій формі за її окремою заявою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду В.В. НАУМЕНКО