Справа № 380/21267/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні в м.Львові за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Городоцька, 299; ), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Твердохліб Наталії Юріївни № 80020711 від 22 липня 2025 р. та № 80020913 від 22 липня 2025 р. про відмову в проведенні реєстраційних дій щодо державної реєстрації права ОСОБА_1 на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 ;

зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Твердохліб Наталію Юріївну зареєструвати право ОСОБА_1 на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 р. в справі № 441/2578/21, за заявами ОСОБА_1 від 17 липня 2025 р. про державну реєстрацію прав на дані об`єкти нерухомого майна, поданими через ЦНАП Львівської міської ради та зареєстрованими за реєстраційними номерами 67979288 та 67979948.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 17.07.2025 подав через ЦНАП Львівської міської ради заяви про реєстрацію його права власності на відповідну ідеальну частку у вказаному житловому будинку та земельній ділянці на підставі рішення суду. Однак, рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради № 80020711 та № 80020913 від 22.07.2025 відмовлено в проведенні реєстраційних дій в зв`язку з тим, що відповідно до поданої постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 в справі № 441/2578/21 неможливо встановити розмір частки, оскільки частка вказана у відсотковому співвідношенні, значення якого неможливо внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з технічних причин. Позивач зазначає, що жодна норма чинного законодавства не визначає, яким саме арифметичним способом має бути визначена частка у праві спільної часткової власності в процентах (відсотках сотих долях), у вигляді десяткового дробу (в десятих долях), проміле (тисячних долях) чи у вигляді простого дробу, в знаменнику якого є будь яке ціле число, а тому отримавши заяву позивача про державну реєстрацію його прав, державний реєстратор повинна була вчинити одну з двох дій вжити заходів для забезпечення технічної можливості програмного забезпечення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - прийняти інформацію про розмір часток позивача в об`єктах нерухомого майна у процентах (відсотках) або провести нескладну арифметичну дію - перетворити розмір частки, виражений в процентах, у таку арифметичну форму, яку Державний реєстр (його програмне забезпечення) сприймає. За таких обставин позивач вважає, що оскаржувані рішення є протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси, у зв`язку з чим підлягають скасуванню, а порушене право позивача відновленню шляхом зобов`язання державного реєстратора провести державну реєстрацію речового права - права власності на дані об`єкти нерухомого майна, а саме на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 за позивачем.

Ухвалою від 24.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач 06.11.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відповідно до поданої постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 у справі №441/2578/21 неможливо встановити розмір часток, оскільки частка вказана у відсотковому співвідношенні, значення якого неможливо внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з технічних причин. Відповідач зазначає, що відповідно до підпункту 4 п. 30 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (далі також - Порядок №1141) до Державного реєстру прав вносяться такі відомості про право власності, довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язання, спеціальне майнове право, право інвестора: як розмір частки у праві спільної власності (у випадку спільної часткової власності). Водночас програмне забезпечення Державного реєстру прав не передбачає можливості внесення у Реєстр розмір частки у відсотках. При цьому, державний реєстратор має виконати саме судове рішення у тому вигляді, в якому його ухвалено, а не «інтерпретувати» чи «видозмінювати» зміст рішення. Тлумачення судового рішення на розсуд державного реєстратора суперечить нормативним положенням та судовій практиці. Державний реєстратор має діяти чітко за текстом рішення суду, без власного «доопрацювання» чи «уточнення». Таким чином, державний реєстратор не може технічно зареєструвати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності, розмір частки якого становить 41,365%. Також звертає увагу суду на те, що управління направило лист від 24.10.2025 за №2902-вих-154297 технічному адміністратору Державного реєстру прав Львівській регіональній філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» про можливість виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 у справі №441/2578/21, однак відповіді не отримало. В підтвердження даного факту клопотанням від 06.11.2025 просить долучити вказаний лист до матеріалів справи.

Щодо вимоги про зобов`язання державного реєстратора провести державну реєстрацію речового права, то відповідач вважає, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки орган державної реєстрації прав має виключну компетенцію в питаннях встановлення відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами. До виключної компетенції цього органу належить і прийняття рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати рішення.

У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу суду 12.11.2025, позивач не погоджується з висновком відповідача про наявність в спірному випадку передбачених п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» правових підстав для відмови в проведенні реєстраційних дій, оскільки в спірних рішеннях державних реєстраторів причиною відмови в проведенні реєстраційних дій є одна причина - технічна неможливість внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно розмір частки саме у відсотках, що не може бути законною підставою для відмови, оскільки такої підстави законом не передбачено. Постановою Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 в справі № 441/2578/21 встановлено набуття позивачем права на частку 41,365% у праві спільної часткової власності на будинок та земельну ділянку. Якщо технічно програмне забезпечення Державного реєстру не давало можливості внести розмір частки у відсотках, то потрібно було вирішити питання про зміну, вдосконалення такого програмного забезпечення, а не протиправно відмовляти в державній реєстрації прав та не порушувати права позивача на таку державну реєстрацію. Позивач вважає, що технічну ймовірну неможливість внесення відповідних відомостей в реєстр, яку відповідач достеменно не перевірив, відповідач та державні реєстратори намагаються протиправно видати за неможливість встановити набуття позивачем права на частку в праві власності на будинок і земельну ділянку.

Також клопотанням від 12.11.2025 позивач просить залучити як співвідповідачів у справі наступних осіб:-державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Твердохвал Наталію Юріївну- 79040 м. Львів вул. Городоцька,299.-державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілону Борисівну - 79040 м. Львів вул. Городоцька,299, а також витребувати в зазначених осіб співвідповідачів та/або у відповідача Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради довідки про РНОКПП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У запереченні на відповідь на відзив, яке надійшло до суду 13.11.2025, відповідач зазначає, що Управлінням отримано відповідь технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Львівської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 11.11.2025 за №6289/35-06, що зареєстрована у системі електронного документообігу Львівської міської ради 13.11.2025 за №2-33335-2902, з якої вбачається, що внести відомості щодо розміру частки у відсоткових величинах не можна, оскільки це не відповідає діючим нормам і функціоналом Державного реєстру прав це не передбачено.

На спростування доводів відзиву 10.12.2025 позивач просив долучити до матеріалів справи копію ухвали Городоцького районного суду Львівської області від 25 листопада 2025 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 в справі № 441/2578/21.

У додаткових письмових поясненнях, які надійшли на адресу суду 10.12.2025, відповідач просить суд враховувати, що питання визначення розміру часток у спільній власності на об`єкти нерухомого майна врегульовано Порядком проведення технічної інвентаризації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488, пунктом 162 якого визначено, що розмір частки кожного співвласника в спільній частковій власності виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому, розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Щодо клопотання представника позивача про долучення нових доказів, зазначає, що вони не мають значення для розгляду справи, оскільки державним реєстраторам на виконання було подано судове рішення, зміст якого неможливо виконати, оскільки розмір часток не відповідає вимогам законодавства та технічним вимогам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою від 23.12.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про залучення співвідповідачів до справи.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року в справі № 441/2578/21 рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 41,365% та за ОСОБА_4 58,635% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , які набуті ними за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

17.07.2025 на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року в справі № 441/2578/21, ОСОБА_1 звернувся до Центру надання адміністративних послуг Львівської міської ради із заявами про реєстрацію його права власності на відповідну ідеальну частку у вказаному житловому будинку та земельній ділянці. Ці заяви зареєстровані за номерами 67979288 та 67979948.

Рішенням від 22.07.2025 №80020711 державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Твердохвал Наталії Юріївни та рішенням від 22.07.2025 № 80020913 державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілони Борисівни відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявами ОСОБА_1 за номерами 67979288 та 67979948 відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141.

Підставами відмови у проведенні реєстраційних дій вказано наявність обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: відповідно до поданої постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 у справі №441/2578/21 неможливо встановити розмір часток, оскільки частка вказана у відсотковому співвідношенні, значення якого неможливо внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з технічних причин.

Вважаючи зазначені рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень такими, що порушують його законні права та інтереси, позивач звернувся за їх захистом до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з статтею 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 (далі Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі Порядок №1127).

Відповідно до пункту першого частини першої статті другої Закону №1952-ІV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах (ч. 3 ст. 10 Закону №1952-ІV).

Під час проведення реєстраційних дій державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV), перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (п. 2 ч. 3 ст. 10 Закону №1952-IV).

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (ч. 2 ст. 12 Закону №1952-IV).

Державна реєстрація прав проводиться, зокрема, в такому порядку: прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень (ч. 1 ст. 18 Закону №1952-ІV).

Частиною 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку (ч. 4 ст. 18 Закону №1952-IV).

Державній реєстрації прав підлягають:

- право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва;

- речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону (п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV).

Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону №1952-IV).

Частиною 1 статті 24 Закону №1952-ІV встановлено перелік підстав відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зокрема, державний реєстратор приймає рішення про відмову у реєстрації прав у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження (п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952-ІV).

Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України (ч. 13 ст. 15 Закону № 1952-IV).

Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 затверджений порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За приписами пункту 12 наведеного Порядку, під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами, обтяженнями речових прав, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав.

Згідно з пунктом 54-2 Порядку для державної реєстрації права власності у зв`язку з поділом майна, що відповідно до закону належить на праві спільної сумісної власності подружжю (колишньому подружжю), або виділом майна дружині, чоловікові із складу всього майна подружжя подається відповідні договір або рішення суду. Незалежно від наявності державної реєстрації права власності на майно за тим з подружжя (колишнього подружжя), якому таке майно переходить у власність, проводиться державна реєстрація права власності у зв`язку з набуттям права власності на майно, набуте у результаті такого поділу. У разі коли поділ спільного майна подружжя (колишнього подружжя) має наслідком поділ земельної ділянки, закінченого будівництвом об`єкта, державна реєстрація права власності проводиться відповідно до пункту 54 цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Отже, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно відноситься до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Виходячи із системного аналізу наведених вище норм Закону №1952-IV та Порядку №1127 суд зазначає, що при прийнятті заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор перевіряє їх на наявність підстав для зупинення розгляду заяви чи відмови у реєстрації прав. При цьому, підставою для безумовного проведення державної реєстрації речового права є наявність судового рішення, яке набрало законної сили, щодо набуття заявником права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Як встановлено судом та за результатами дослідження матеріалів справи, підставою для звернення ОСОБА_1 до державного реєстратора слугував факт набрання законної сили судовим рішенням, яким за ним визнано право на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування цього будинку, що у свою чергу безумовно створює для відповідача обов`язок зареєструвати за позивачем речове право, визначене таким судовим рішенням.

Відмовляючи у державній реєстрації речового права, відповідач послався на п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952-ІV, а також приписи Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 та Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (далі також Порядок №1141).

Так, згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.24 Закону №1952-ІV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Водночас як приписами Закону №1952-ІV, так і положеннями Порядку №1127 чітко визначено, що рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно відноситься до документів, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Більше того, рішення суду відповідно до статті 129-1 Конституції України є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до пункту 18 Порядку за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. Пунктом 23 Порядку передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

В оскаржуваних рішеннях підставами відмови у проведенні реєстраційних дій відповідачем зазначено, що відповідно до поданої постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 у справі №441/2578/21 неможливо встановити розмір часток, оскільки частка вказана у відсотковому співвідношенні, значення якого неможливо внести до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з технічних причин. В підтвердження таких доводів відповідач покликається на підпункт 4 п. 30 Порядку №1141, відповідь технічного адміністратора Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Львівської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» від 11.11.2025 за №6289/35-06, що зареєстрована у системі електронного документообігу Львівської міської ради 13.11.2025 за №2-33335-2902, а також пункт 162 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488.

Відповідно до пункту 162 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 488 розмір частки кожного співвласника в спільній часткові власності виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому, розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинні становити одиницю. Саме на вказані положення покликається технічний адміністратор Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Львівської регіональної філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» у відповіді від 11.11.2025 за №6289/35-06, поданій на запит відповідача щодо технічної неможливості здійснити реєстраційні дії за заявою позивача. З поданої відповіді вбачається, що внести відомості щодо розміру частки у відсоткових величинах не можна, оскільки це не відповідає діючим нормам і функціоналом Державного реєстру прав це не передбачено.

Щодо таких доводів відповідача суд зазначає, що листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року у справі №826/2426/16.

Крім того, суд зазначає, що неврегульованість порядку внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право у особи приватної власності у відсотковому значенні не може заперечувати та заважати реєстрації права власності, встановленого рішенням суду з огляду також на норми статті 321 ЦК України, якою передбачено непорушність права власності.

Суд також враховує, що запит (лист від 24.10.2025 за №2902-вих-154297) до технічного адміністратора про можливість виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 у справі №441/2578/21 був направлений відповідачем лише 24.10.2025, тобто значно пізніше дати прийняття оскаржуваних рішень про відмову в проведенні реєстраційних дій від 22.07.2025 та після подання позивачем позову в даній справі. Тобто відповідачем не вчинялися дії для здійснення реєстрації.

Щодо підпункту 4 пункту 30 Порядку №1141, яким передбачено, що до Державного реєстру прав вносяться такі відомості про право власності, довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язання, спеціальне майнове право, право інвестора:- розмір частки у праві спільної власності (у випадку спільної часткової власності), то із вказаного положення не вбачається конкретно визначеного способу внесення розміру таких часток.

Відтак, посилання відповідача на технічну неможливість внесення до Державного реєстру прав розміру частки у відсотках, як на підставу для відмови у проведенні державної реєстрації за позивачем права власності, суд вважає необґрунтованим, оскільки наявність такого права у позивача підтверджується судовим рішенням, у зв`язку із чим таке право підлягає державній реєстрації згідно з вимогами п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону №1952-IV.

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 р. в справі № 441/2578/21 рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13 грудня 2023 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю задоволено частково, визнано за ОСОБА_1 41,365% та за ОСОБА_4 58,635% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , які набуті ними за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 24 Закону №1952-IV визначено виключний перелік підстав для відмови в державній реєстрації прав, і серед цього переліку відсутня така підстава, як визначення розміру частки в праві власності у відсотковому співвідношенні та неможливість його внесення в такому вигляді до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з технічних причин.

Щодо посилань відповідача на частину 3 статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», якими передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення, то суд враховує, що позивач намагався шляхом подання заяв про виправлення описки та про роз`яснення постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 в справі № 441/2578/21 привести відповідними ухвалами суду розмір часток у спільній частковій власності на житловий будинок та земельну ділянку до арифметичного вигляду, який технічно можливо виконати. Однак, ухвалами Львівського апеляційного суду від 19.09. 2025 та від 10.10. 2025 у задоволенні таких заяв було відмовлено, оскільки постанова суду не містить помилки чи описки і її зміст є зрозумілим та однозначним. Також ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 25.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення порядку виконання постанови Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 в справі № 441/2578/21. Дана ухвала, зокрема, мотивована тим, що встановлення порядку виконання судового рішення можливе, якщо має місце примусове виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», а також, що вирішення питання державної реєстрації прав можливе шляхом оскарження рішень державного реєстратора.

Окрім цього, суд враховує, що постановою Львівського апеляційного суду від 30.05.2025 в справі № 441/2578/21 не покладається на жодну особу жодних обов`язків, а підтверджується право власності ОСОБА_1 на відповідну частку в будинку та земельній ділянці, тобто дане судове рішення не підлягає примусовому виконанню відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, заявлене позивачем для реєстрації набуте на підставі рішення суду право власності, відповідає законодавству та поданим документам, що узгоджується з нормою ч.8 ст.18 Закону, а тому підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що державні реєстратори при прийнятті рішення про відмову позивачеві у державній реєстрації прав та обтяжень від 22.07.2025 №80020711 та № 80020913, діяли без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, що привело до порушення прав, свобод та інтересів позивача, оскільки позивач надав до державного органу всі документи, отримані у встановленому законом порядку, для здійснення державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Частиною першою статті 6 КАС України гарантовано, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Таким чином, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав, свобод та інтересів фізичної особи.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради зареєструвати право ОСОБА_1 на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 р. в справі № 441/2578/21, за заявами ОСОБА_1 від 17 липня 2025 р. про державну реєстрацію прав на дані об`єкти нерухомого майна, поданими через ЦНАП Львівської міської ради та зареєстрованими за реєстраційними номерами 67979288 та 67979948.

Доводи відповідача про те, що прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень чи відмову у реєстрації за наявності до того передбачених законом підстав належать до виключної компетенції цього органу, а тому суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстрації прав, зобов`язуючи його приймати рішення, суд вважає безпідставними, оскільки позивач звернувся до суб`єкта владних повноважень і вже отримав відмову, вимога про зобов`язання державного реєстратора вчинити дії у відповідності до вимог закону у спірному випадку не є втручанням у повноваження, оскільки суд проаналізував підстави відмови у вчиненні реєстраційних дій та дійшов до висновку про їх протиправність, а тому у державного реєстратора відсутній вибір конкретного рішення на власний розсуд.

Згідно з вимогами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Закону.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1937,92 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 257-262, пп. 15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України, суд, -

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (79040, м. Львів, вул. вул. Городоцька, 299 ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Твердохвал Наталії Юріївни № 80020711 від 22 липня 2025 року та рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Мельник Ілони Борисівни № 80020913 від 22.07.2025 про відмову в проведенні реєстраційних дій щодо державної реєстрації права ОСОБА_1 на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради зареєструвати право ОСОБА_1 на 41,365% частки у праві власності на житловий будинок, загальною площею 105,1 кв.м., житловою площею 52,6 кв.м. на АДРЕСА_2 та земельну ділянку для обслуговування цього будинку площею 0,0755 га, кадастровий номер :34:008:0017, яка знаходиться на АДРЕСА_2 , на підставі постанови Львівського апеляційного суду від 30 травня 2025 року в справі № 441/2578/21, за заявами ОСОБА_1 від 17 липня 2025 року про державну реєстрацію прав на дані об`єкти нерухомого майна, поданими через ЦНАП Львівської міської ради та зареєстрованими за реєстраційними номерами 67979288 та 67979948.

Стягнути на користь Лужецького ОСОБА_5 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради (79040, м. Львів, вул. вул. Городоцька, 299 ) судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) гривень 92 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.