Справа № 440/7642/25
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2025-10-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 жовтня 2025 року м. ПолтаваСправа №440/7642/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кукоби О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Лазебної А.В.

та представників сторін:

від позивача Ковтун О.П.,

від відповідача Прокопчук О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Стар Лайн" до Головного управління ДПС у Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позовних вимог та їх обґрунтування.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Стар Лайн" (надалі - ТОВ "Компанія "Стар Лайн", позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (надалі також відповідач), у якому позивач просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 20.05.2025 №№ 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01, 01.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на неправомірність спірних податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Компанія "Стар Лайн" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2018 по 30.09.2024. Позивач стверджував, що ним у повній мірі дотримані вимоги чинного законодавства, тоді як висновки податкового органу ґрунтуються на хибному розумінні норм права та безпідставному неврахуванні документів, наданих позивачем під час проведення перевірки.

2. Позиція відповідача.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у наданому до суду відзиві представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність /т. 5, а.с. 19-34/. Свою позицію мотивував посиланням на висновки, наведені в акті від 14.04.2025 №4879/16-31-07-01-01/36864697 про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ "Компанія "Стар Лайн" з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.04.2018 по 30.09.2024.

3. Процесуальні дії у справі, заяви учасників справи.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами загального позовного провадження.

У підготовчому засіданні 14.08.2025 суд відповідно до частини сьомої статті 243 КАС України постановив ухвалу (без оформлення окремого документа), якою закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 16.09.2025 суд заслухав вступне слово представників сторін, постановив ухвалу (без оформлення окремого документа) про витребування додаткових доказів та на цій підставі оголосив перерву у судовому засіданні.

02.10.2025 до суду надійшли пояснення позивача разом з документами /т. 5, а.с. 53/.

Того ж дня до суду надійшли додаткові пояснення відповідача щодо обставин справи /т. 3, а.с. 82-89/.

У судовому засіданні 16.10.2025 суд дослідив докази, провів судові дебати та перейшов до стадії ухвалення рішення.

У судовому засіданні 23.10.2025 проголошено скорочене рішення суду.

Обставини справи

ТОВ "Компанія "Стар Лайн", ідентифікаційний код 36864697, зареєстроване як юридична особа та взяте на облік в органах державної податкової служби як платник податків /т. 1, а.с. 251-263/, що не оспорюється сторонами.

Головним управлінням ДПС у Полтавській області у період з 18.03.2025 по 07.04.2025 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ "Компанія "Стар Лайн", результати якої оформлені актом від 14.04.2025 №4879/16-31-07-01-01/36864697 /т. 1, а.с. 43-170/.

Правомірність підстав та порядку проведення перевірки позивач не оспорює.

За висновками акта перевірки відповідач встановив порушення ТОВ "Компанія "Стар Лайн" вимог:

- п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України (далі ПК України), Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (далі НП(С)БО 16 "Витрати"), ст. 9 Закону України від 16.07.1999 №996-XIV "Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність в Україні" (далі Закон №996-XIV), в результаті чого занижено податок на прибуток підприємств в періоді, що перевірявся, на загальну суму 889 823 грн;

- пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, пп.14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.4 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України, п. 8, п. 15 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.01.2016 за №137/28267, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 245 681 грн;

- ст. 30, п. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 ПК України, Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2010 №1233 в частині неподання звіту про податкові пільги за півріччя 2019 року, 9 міс. 2019 року та 2019 рік;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 89 ХХ "Перехідні положення" ПК України, а саме - несвоєчасно зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на загальну суму ПДВ 21157,49 грн;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 89 ХХ "Перехідні положення" ПК України, а саме - відсутня реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму обсягу постачання з ПДВ 10496,08 грн;

- п. 201.1, п. 201.10 ст. 201, п. 89 ХХ "Перехідні положення" ПК України, а саме - відсутня реєстрація податкових накладних в ЄРПН на загальну суму ПДВ 247884,81 грн;

- абз. "б" п. 176.2 ст. 176 ПК України та Порядку заповнення податкового розрахунку суми доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку за формою 4ДФ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 15.12.2020 №773) "Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску і Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску", а саме - подання за звітні періоди ІІ кв. 2021 року податкового розрахунку з недостовірними відомостями;

- пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 176.2 ст. 176 ПК України в частині заниження податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 36 422,97 грн., у т.ч. за грудень 2019 року 5166,18 грн, червень 2022 року 1889,29 грн, липень 2022 року 100,39 грн, листопад 2022 року 29267,10 грн;

пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 176.2 ст. 176, п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, що призвело до заниження військового збору на загальну суму 3035,25 грн, у т.ч. за грудень 2019 року 430,52 грн, червень 2022 року 157,44 грн, липень 2022 року 8,37 грн, листопад 2022 року 2438,93 грн;

- пп. 267.2.1 п. 267.2, п. 267.4., пп. 267.6.4 п. 267.6 ст. 267 ПК України, в результаті чого занижено транспортний податок в сумі 18750,00 грн, в т.ч.: за 2019 рік - 4166,67 грн, 9 місяців 2024 року - 14583,33 грн;

- пп. 267.6.4 п. 267.6 ст. 267, пп. 267.5.1 п. 267.5 ст. 267 ПК України в частині неподання податкових декларацій з транспортного податку за 2019, 2024 роки.

Заперечення ТОВ "Компанія "Стар Лайн" до акта перевірки (від 29.04.2025 вих.№483) відхилені листом ГУ ДПС у Полтавській області від 13.05.2025 №15162/6/16-31-07-01-07 /т. 1, а.с. 171-196, 197-220/.

На підставі акта перевірки ГУ ДПС у Полтавській області 20.05.2025 сформовано податкові повідомлення рішення:

№1 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств загалом у розмірі 1060462,78 грн (з них: 889823,22 грн - основний платіж, 170639,56 грн - штрафна (фінансова) санкція /т. 1, а.с. 221-223/;

№1 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість загалом у розмірі 1461095,00 грн (з них: 1168876,00 грн - основний платіж, 292219,00 грн - штрафна (фінансова) санкція) /т. 1, а.с. 224-226/;

№1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 1020,00 грн /т. 1, а.с. 227-229/;

№1 про застосування штрафу у розмірі 1058,65 грн /т. 1, а.с. 230-232/;

№1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем: податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) у розмірі 524,80 грн /т. 1, а.с. 233-235/;

№1 про застосування штрафу у розмірі 123942,40 грн /т. 1, а.с. 236-238/;

№1 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 67329,47 грн (з них: 36422,96 грн - основний платіж, 9105,74 грн - штрафна (фінансова) санкція, 21800,77 грн - пеня) /т. 1, а.с. 239-241/;

№1 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати військового збору загалом у розмірі 5610,82 грн (з них: 3035,26 грн - основний платіж, 758,82 грн - штрафна (фінансова) санкція, 1816,74 грн - пеня) /т. 1, а.с. 242-244/;

№1 про збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку з юридичних осіб загалом у розмірі 23437,50 грн (з них: 18750,00 грн - основний платіж, 4687,50 грн - штрафна (фінансова) санкція) /т. 1, а.с. 245-247/;

№1 про застосування штрафних (фінансових) санкцій за платежем: транспортний податок з юридичних осіб у розмірі 680,00 грн /т. 1, а.с. 248-250/.

Позивач не погодився із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями та оскаржив їх до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Перелік та компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначено ПК України. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику /пункт 1.1 статті 1 ПК України/.

Зокрема, як визначено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

За змістом пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Інші норми права, якими урегульовані спірні відносини, з огляду на значний об`єм фактичних обставин спору, будуть наведені в мотивувальній частині судового рішення щодо кожного епізоду окремо.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі позивач оспорює правомірність податкових повідомлень-рішень контролюючого органу, за яким йому донараховані грошові зобов`язання зі сплати податків, військового збору, а також застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи).

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку /частина друга статті 2 КАС України/.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.05.2025 №№ 1 та 1, суд встановив такі обставини.

Цими податковими повідомленнями-рішеннями позивачу донараховані грошові зобов`язання зі сплати податку на прибуток та ПДВ з таких підстав. Так, за результатами перевірки даних обліку по бухгалтерському рахунку 685 "Розрахунки з іншими кредиторами" за період з 01.04.2018 по 31.12.2018 встановлено оприбуткування від ПІІ "Тойота-Україна" (п.н. 32589471) послуг оренди легкових автомобілів, що здійснено на підставі таких документів: договору, додаткових угод до нього, актів виконаних робіт (наданих послуг) та документів, що підтверджують розрахунки.

За висновком перевірки податковий орган встановив неправомірне формування ТОВ "Компанія "Стар Лайн" витрат у розмірі 3768246,00 грн, понесених у 2018-2024 роках на оренду автомобілів для проведення тест-драйву, а також завищення податкового кредиту на 753649,00 грн внаслідок врахування послуг з оренди автомобілів.

Оцінюючи наведені доводи податкового органу суд враховує, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" є офіційним дилером мережі моделі Toyota.

За умовами договору оренди від 01.04.2010 №2017/04/10 Підприємство з іноземними інвестиціями "Тойота-Україна" (Орендодавець) передає тимчасове платне користування (оренду) ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (орендар) автомобілі марки "Toyota", що належать ПІІ "Тойота-Україна" на праві власності разом з комплектом зимових шин /т. 2, а.с. 2-8/.

Позивач у ході розгляду справи пояснив, що автомобілі марки "Toyota", отримані у користування (оренду) від ПІІ "Тойота-Україна" використовуються ним безпосередньо в межах ведення господарської діяльності для надання клієнтам послуги "тест-драйв" з метою просування продукції на ринку.

Податковий кредит, в силу приписів підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут та надалі у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Постачанням товарів, відповідно до підпункту 14.1.191 пункту 14.1 статті 14 ПК України, є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України визначено, що прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу (пункт 135.1 статті 135 ПК України).

За приписами абзацу "а" пункту 198.1 статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

За змістом пункту 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

А відповідно до абзацу першого пункту 198.6 статті 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Як визначено у пункті 200.1 статті 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін /пункт 201.1 статті 201 ПК України/.

Відповідно до приписів частин першої, другої статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частини першої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

При цьому, у статті 1 названого Закону визначено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства, а первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Суд зауважує, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат для цілей оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Таким чином, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Про відсутність фактичного характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних засобів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

На підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник податків повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Суд враховує, що факт отримання позивачем автомобілів марки "Toyota" у користування, а також їх використання у законній (легальній) господарській діяльності шляхом надання клієнтам послуги "тест-драйв" підтверджено наданими на запит контролюючого органу у ході проведення документальної перевірки, а також залученими до матеріалів справи копіями договору оренди від 01.04.2010 №2017/040 разом з додатковими угодами від 30.04.2010, 09.12.2020, 06.12.2021, 29.11.2022, 20.11.2023, актів звірки ПІІ "Тойота-Україна" за договорами оренди, актів про надання послуг, актів приймання-передачі транспортних засобів, карти рахунку 6851 щодо розрахунків з ПІІ "Тойота-Україна", ОСВ №0232, що містить інформацію про отримання орендованих авто від орендодавця та інформацію про їх повернення /том 2, том 3/.

Зазначені документи у своїй сукупності підтверджують факт використання транспортних засобів виключно з метою просування продукції бренду "Toyota" та укладання договорів купівлі-продажу.

Суд зауважує, що уповноважена діяльність дилера полягає у продажу продукції певного бренду, її гарантійному обслуговуванні та представленні компанії-дистриб`ютора на ринку.

Тест-драйв є важливим інструментом маркетингу в авто індустрії, його основна мета - дати потенційному клієнту емоційний досвід, який може стати вирішальним фактором у прийнятті рішення про купівлю.

Тест-драйв є ефективним елементом маркетингової політики бренду: інструмент залучення клієнтів людину запрошують на тест-драйв через рекламу, соцмережі, e-mail-розсилки, яка в подальшому залишає свої контактні дані і таким чином формується база потенційних покупців; підвищення впевненості у виборі клієнт тестує авто "вживу", оцінює комфорт, динаміку, функціональність; знімаються сумніви, які важко подати онлайн або у шоурумі; формується емоційний зв`язок із брендом; диференціація від конкурентів можливість порівняти авто з аналогами інших брендів; унікальні елементи (технології, інтер`єр, плавність ходу) проявляються лише під час реального водіння; післятестова комунікація менеджер зв`язується після тест-драйву, аналізує враження, пропонує додаткові вигоди; аналітика дані про кількість тест-драйвів, джерело звернення, типи авто індикатор ефективності маркетингових каналів.

Відповідач у ході розгляду справи не встановив, що витрати ТОВ "Компанія "Стар Лайн" не були пов`язані з господарською діяльністю позивача, суперечили цілям та меті статутної діяльності підприємства чи положенням чинного законодавства тощо.

Відповідачем в ході проведення перевірки не наведені та не встановлені обставини, які б свідчили про невідповідність господарських операцій з отримання послуг оренди автомобілів меті та задачам діяльності позивача, або що реалізація вказаних операцій не обумовлена розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

За наведених обставин, суд дійшов висновку про правомірність віднесення позивачем до складу витрат та податкового кредиту фінансового результату господарських операцій з отримання у користування від ПІІ "Тойота-України" легкових автомобілів.

Щодо господарських правовідносин позивача з ТОВ "Автопланета-Полтава" та ТОВ "Полтаваспецтранс", суд встановив такі обставини.

За даними по бухгалтерському рахунку 685 "Розрахунки з іншими кредиторами" за 2023 рік, встановлено оприбуткування від ТОВ "Автопланета Полтава" (п.н. 42005467) послуг маніпулятора та транспортних послуг, що здійснено на підставі таких документів: акта про надання послуг, актів-нарядів, товарно-транспортних накладних та документів, що підтверджують розрахунки /т. 4, а.с. 60-135/.

Так, між ТОВ "Автопланета Полтава" (Виконавець) та ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Замовник) 29.03.2023 укладено договір №29/03/2023-1 на надання послуг перевезення вантажу, за умовами якого виконавець зобов`язувався доставляти транспортним засобом довірений йому замовником вантаж, а замовник - сплатити плату за здійснення перевезення вантажу /т. 4, а.с. 60-63/.

Факт виконання договірними сторонами зобов`язань за вказаним договором підтверджений залученими до матеріалів справи копіями: специфікації, товарно-транспортних накладних, актів-нарядів, акта надання послуг, документів щодо проведення розрахунків (рахунка на оплату та платіжної інструкції), акта звірки взаєморозрахунків /т. 4, а.с. 64-135/.

Крім того, за даними бухгалтерського рахунку 685 "Розрахунки з іншими кредиторами" за 2022 рік встановлено оприбуткування від ТОВ "Полтаваспецтранс" (п.н. 36349549) автопослуг, що здійснено на підставі таких документів: актів на виконання робіт-послуг та документів, що підтверджують розрахунки.

Так, між ТОВ "Полтаваспецтранс" (Виконавець) та ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Замовник) 03.01.2022 укладено договір №03/01-2022 на надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом та надання послуг спеціальною технікою, за умовами якого виконавець зобов`язувався надати послуги спеціальною та (або) автотранспортною технікою, а замовник - прийняти та оплатити надані послуги /т. 4, а.с. 44-49/.

Факт виконання договірними сторонами зобов`язань за вказаним договором підтверджений залученими до матеріалів справи копіями: актів на виконання робіт-послуг, банківської виписки /т. 4, а.с. 50-55/.

Суд враховує, що судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника податків, що передбачає економічну виправданість дій платника, які мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, та достовірність у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Верховний Суд у своїх постановах у справах цієї категорії послідовно (зокрема, постанови від 19.06.2018 у справі №808/2447/17, від 19.11.2019 у справі №№826/16304/17, від 04.02.2020 у справі №826/3729/15, від 02.04.2025 у справі №640/34282/21) зазначає, що наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Платник податків несе самостійну відповідальність за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Якщо контрагент позивача в подальшому не дотримувався у своїй діяльності законодавчих норм, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо них.

Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на формування витрат та податкового кредиту у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови та має необхідні документальні на підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 фактично підтвердила такі висновки, зазначивши, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Самі по собі такі обставини, як-от: лише наявність вироку щодо контрагента платника податків; лише факт порушення кримінального провадження відносно контрагента та отримання під час таких свідчень особи щодо не прийняття участі у створенні і діяльності підприємства; лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання; лише незначні помилки в оформленні первинних документів чи відсутність деяких із них - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Крім того, зробивши акцент на реальному здійсненні господарської операції як складової юридичного факту, що породжує у платника податків право на податковий кредит та на збільшення витрат, Велика Палата в вказаній постанові акцентувала увагу також на тому, що платник податків не може бути обмежений у використанні первинного документа для цілей податкового обліку в тому разі, якщо безпосередньо він не вносив до такого документа неправдиві (недостовірні) відомості. Всі негативні наслідки, пов`язані з недостовірністю даних, зазначених у первинному документі, мають покладатися виключно на ту особу, яка їх внесла. Якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом.

Таким чином, сам собою факт використання первинних документів з недостовірними даними для підтвердження обставин здійснення господарської операції не повинен автоматично вказувати на безпідставність даних податкового обліку. Натомість контролюючий орган має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду також зроблено висновки про те, що під час вирішення спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій, необхідно враховувати, що відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, наявність у платника податків первинних документів в підтвердження задекларованих сум податкового кредиту, є підставною для врахування таких при формуванні та одержанні податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Суд, за результатами оцінки первинних документів, наданих позивачем в підтвердження реальності господарських операцій в розрізі укладених договорів із контрагентами ТОВ "Автопланета-Полтава" та ТОВ "Полтаваспецтранс", дійшов висновку про відповідність змісту укладених договорів видам господарської діяльності цих контрагентів, встановив факт надання послуг з перевезення вантажів, обумовлених договорами, відображення виконавцями податкових зобов`язань з ПДВ по цим господарським операціям, пов`язаність придбаних послуг з цілями та метою господарської діяльності позивача.

Водночас відповідач не навів переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені наданими позивачем документами, а також не надав жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться у цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Загалом матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які свідчили б про безтоварність операцій позивача та його контрагента. Не наведено відповідачем й обставин та не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру).

Нереальність господарських операцій має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Отже висновки податкового органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства в частині формування витрат та податкового кредиту здійснено при помилковому розумінні норм діючого на час виникнення спірних відносин законодавства України та фактичних обставин справи.

Правовідносини за договорами комісії суд розгляне нижче, під час надання правової оцінки податковому повідомленню-рішенню від 20.05.2025 №1.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 №1, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішенням до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції у загальному розмірі 1020,00 грн за неподання звіту про податкові пільги за півріччя 2019 року, 9 міс. 2019 року та 2019 рік (за кожне порушення по 340,00 грн).

Позивач, не заперечуючи факту вчинення податкового правопорушення в цій частині, у позовній заяві зазначив про неправомірність застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій у збільшеному розмірі на підставі норми пункту 120.1 статті 120 ПК України в редакції, що не набрала чинності на момент вчинення податкового правопорушення.

Так, відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

За змістом пункту 30.6 статті 30 ПК України суми податку та збору, не сплачені суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, обліковуються таким суб`єктом - платником податків.

Контролюючі органи складають зведену інформацію про суми податкових пільг юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та визначають втрати доходів бюджету внаслідок надання податкових пільг /пункт 30.7 статті 30 ПК України/.

Відповідно до пункту 2 Порядку обліку сум податків та зборів, не сплачених суб`єктом господарювання до бюджету у зв`язку з отриманням податкових пільг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1233, суб`єкт господарювання, що не сплачує податки та збори у зв`язку з отриманням податкових пільг, веде облік сум таких пільг та відображає інформацію про суми податкових пільг у податковій звітності, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Податковим кодексом України.

Згідно з підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України (у редакції, чинній на дату вчинення позивачем податкового правопорушення) неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

За наведених обставин, суд погоджується з доводами позивача про безпідставність застосування штрафу у розмірі 340,00 грн за кожне неподання звіту про податкові пільги.

Натомість розмір штрафної (фінансової) санкції має становити 170,00 грн за кожне неподання звіту, тобто загалом 510,00 грн.

А тому, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №01 належить визнати протиправним та скасувати в частині застосування до ТОВ "Компанія "Стар Лайн" штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 №1, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішенням до позивача застосований штраф у загальному розмірі 1058,65 грн за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ у загальному розмірі 21157,49 грн /т. 1, а.с. 230-232/.

Так, у ході перевірки відповідач встановив, що позивачем порушені терміни реєстрації податкових накладних: від 29.10.2021 №411 на 231 календарний день (фактично зареєстрована 13.01.2023), від 08.11.2023 №169 на 6 календарних днів (11.12.2023), від 05.12.2023 №344 на 13 календарних днів (18.01.2024), від 06.12.2023 №346 на 13 календарних днів (18.01.2024), від 15.05.2024 №324 на 15 календарних днів (20.06.2024), від 12.06.2024 №313 на 158 календарних днів (10.12.2024), від 14.09.2024 №370 на 66 календарних днів (10.12.2024).

За приписами пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи а зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

У силу абзацу чотирнадцятого пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Статтею 120-1 ПК України визначена відповідальність платників податків за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.

Так, згідно пункту 120-1.1 статті 120 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Згідно з пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за: порушення вимог до договорів довгострокового страхування життя чи договорів страхування в межах недержавного пенсійного забезпечення, зокрема страхування додаткової пенсії; відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу; порушення вимог законодавства в частині: обліку, виробництва, зберігання та транспортування пального, спирту етилового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів; цільового використання пального, спирту етилового платниками податків; обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального; здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку; порушення нарахування, декларування та сплати податку на додану вартість, акцизного податку, рентної плати.

Тож у силу наведеної норми перелік порушень податкового законодавства, за які контролюючим органом нараховуються штрафні санкції в період дії карантину на території України є вичерпним та не включає застосування штрафних санкцій за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних у період з 01 березня 2020 року і по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину.

Необхідно зазначити, що карантин установлений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 з 12.03.2020, а відмінений постановою від 27.06.2023 №651 з 24 години 00 хвилин 30.06.2023.

Однак до завершення карантину Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався та станом на час розгляду справи триває.

Законом України від 03.03.2022 №2118-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей оподаткування та подання звітності у період дії воєнного стану", який набрав чинності 07.03.2022, підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений пунктом 69, яким установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті.

Зокрема, підпунктами 69.1, 69.9 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України визначено, що у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом трьох місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Законом України від 12.05.2022 №2260-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану", який набрав чинності 27.05.2022, внесено зміни до підпункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України.

Зокрема, цим Законом підпункт 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України викладено у такій редакції:

"У разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.

Платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових накладних, розрахунків коригування, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24 лютого 2022 року до дня набрання чинності Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15 липня 2022 року, подання податкової звітності до 20 липня 2022 року та сплати податків та зборів у строк не пізніше 31 липня 2022 року.

Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику".

Тож з набранням чинності Законом №2260-IX передбачене підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України звільнення від відповідальності поставлене в залежність від підтвердження у визначеному законодавством порядку можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язку, зокрема, щодо реєстрації у відповідному реєстрі податкових накладних.

Закон №2260-IX підпункт 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнив положеннями, відповідно до яких у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок до платників податків застосовується відповідальність згідно з цим Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 цього Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності. При цьому вимоги законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), не застосовуються.

Законом №2260-IX було внесено зміни й до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Відповідно до нової редакції цієї норми для платників податків та контролюючих органів зупинявся перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім дотримання строків реєстрації податкових накладних, розрахунків коригування до них в Єдиному реєстрі податкових накладних, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, сплати податків та зборів платниками податків.

З 27.05.2022 пункт 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнений підпунктом 69.1-1, у силу якого платники податку на додану вартість зобов`язані забезпечити у строки, встановлені підпунктом 69.1 цього пункту, реєстрацію податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, граничний термін реєстрації яких припадає на періоди, зазначені у підпункті 69.1 цього пункту, та уточнити (привести у відповідність) податковий кредит, задекларований платниками на підставі наявних у платника первинних (розрахункових) документів, з урахуванням даних податкових накладних та/або розрахунків коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Законом України від 13.12.2022 №2836-IX (набрав чинності 03.01.2023) підпункт 69.1 викладено в новій редакції, зокрема відповідно до абзаців третього - п`ятого цього пункту платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо: реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року; реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних зведених податкових накладних та/або розрахунків коригування до таких зведених податкових накладних, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, складених за операціями, визначеними пунктом 198.5 статті 198 та пунктом 199.1 статті 199 цього Кодексу, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 20 липня 2022 року.

Отож Законом №2260-ІХ, який набрав чинності 27.05.2022, поновлено відповідальність платників податків у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірок згідно з Кодексом, законами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, з урахуванням обставин, передбачених підпунктом 112.8.9 пункту 112.8 статті 112 Кодексу, що звільняють від фінансової відповідальності.

При цьому підпунктом 69.2 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України скасовано дію мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії воєнного, надзвичайного стану та/або на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналізуючи нормативні акти, які регулюють спірні відносини, зокрема, строки реєстрації податкових накладних, визначені ПК України, суд зауважує, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки, звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків щодо реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, за умови забезпечення їх реєстрації не пізніше 15 липня 2022 року.

Тобто Податковим кодексом України звільнені від відповідальності платники податків, які зареєстрували податкові накладні, дата складання яких припадає на період з 1 лютого по 31 травня 2022 року, не пізніше 15 липня 2022 року.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 21.03.2024 у справі №380/6170/23, що врахований судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 13.06.2024 у справі №260/1427/23 зазначив, що з 27.05.2022 припинено застосовування положень законодавства щодо мораторію (зупинення) застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) на період дії карантину, які поширювалися на правовідносини, що врегульовувались пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

У цій постанові колегія суддів Верховного Суду зауважила, що платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в період дії мораторію, запровадженого пунктом 52-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України, а саме з 01 березня 2020 року по 26 травня 2022 року.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що спірним податковим повідомленням-рішенням правомірно нараховано штраф за несвоєчасну реєстрацію податкової накладної від 29.10.2021 №411 за період з 27.05.2022 по 13.01.2023.

Крім того, Законом України від 12.01.2023 №2876-ІХ "Про внесення змін до розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування", який набрав чинності 08.02.2023, підрозділ 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України доповнено пунктом 90 такого змісту:

"90. Тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі: 2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів; 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів; 15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів; 25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів".

Суд враховує, що податковим органом штраф за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних від 08.11.2023, 05.12.2023, 06.12.2023, 15.05.2024, 12.06.2024, 14.09.2024 нарахований з урахуванням наведених вище приписів пункту 90 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України.

Посилання представника позивача на те, що податкові накладні №№ 169, 313, 370 зареєстровані несвоєчасно, оскільки покупці товарів не повідомили, що вони є платниками ПДВ, не звільняють ТОВ "Компанія "Стар Лайн" від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних.

Інші фактичні дані, що свідчили б про наявність визначених законом підстав для звільнення платника від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних, позивачем не наведені та в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про правомірність податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №1.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 №1, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішенням до позивача застосований штраф у розмірі 524,80 грн з огляду на відсутність реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 10496,08 грн /т. 1, а.с. 233-235/.

За висновком податкового органу, перевіркою встановлено здійснення ТОВ "Компанія "Стар Лайн" операції з продажу транспортного засобу нижче ціни придбання.

Так, позивач 27.06.2022 уклав договір купівлі-продажу транспортного засобу № SLP_123/2706 з ОСОБА_1 , за умовами якого останнім придбано легковий автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER 2487L CVT PRESTIGE, 2022 року випуску, колір чорний, VIN 5TDLC3CH10S085192 /т. 4, а.с. 143-147/.

Сторони погодили, що на дату укладання договору ціна товару становить 1479710,00 грн, у т.ч. ПДВ - 246618,33 грн; ціна товару без ПДВ - 1233091,67 грн.

Відповідач в акті перевірки зазначив, що за даними бухгалтерського обліку вартість автомобіля складає: 281 Товари на складі 1243587,75 грн та на цій підставі дійшов висновку, що зазначений транспортний засіб реалізований позивачем за ціною, яка є нижчою ціни його придбання.

Водночас позивач у позовній заяві зазначив, що згаданий автомобіль придбаний ТОВ "Компанія "Стар Лайн" у ПП "Тойота-Україна" 22.06.2022 за ціною 1478709,60 грн, у т.ч. ПДВ - 247884,81 грн, видаткова накладна від 22.06.2022 №GDN-459157 /т. 4, а.с. 184/.

Таким чином, вартість реалізації автомобіля (1479710,00 грн) є більшою на 1000,40 грн за вартість його придбання (1478709,60 грн), внаслідок чого суд визнає помилковими доводи податкового органу про продаж вказаного автомобіля за ціною, нижче за ціну його придбання.

Як наслідок, суд визнає недоведеними висновки податкового органу про порушення позивачем вимог пункту 188.1 статті 188, пунктів 201.1, 201.10 статті 201 ПК України в частині не здійснення реєстрації податкової накладної на суму 10496,08 грн.

А тому, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №1 належить визнати протиправним та скасувати, а позов ТОВ "Компанія "Стар Лайн" в цій частині - задовольнити.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 20.05.2025 №1, суд встановив такі обставини.

Цим податковим повідомленням-рішенням до позивача застосований штраф у розмірі 123942,40 грн з огляду на відсутність реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ у розмірі 247884,81 грн /т. 1, а.с. 236-238/.

Суть порушення позивачем вимог податкового законодавства за висновком податкового органу полягає в такому.

Перевіркою встановлено, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" здійснювало купівля-продаж автомобілів на підставі договорів комісії.

Так, 21.11.2023 позивач уклав договір комісії № SLP-K-05-2111, за умовами якого гр. ОСОБА_2 (Комітент) в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає, а ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Комісіонер" зобов`язується від свого імені, але за рахунок комітента за винагороду здійснити продаж транспортного засобу: Марка/Модель ТОYОТА/COROLLA, Колір білий, Рік випуску 2022, № Кузову NMTBE4BE00R115364, Пробіг 17796 км /т. 4, а.с. 212-215, 216/.

21.12.2023 зазначений автомобіль реалізовано гр. ОСОБА_3 на підставі договору № SLP_K-005/2112 від 21.12.2023, видаткової накладної №205 від 21.12.2023 за ціною 768 000,00 грн, на загальну суму 768000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 0,00 грн /т. 4, а.с. 217-222/.

Крім того, 09.05.2024 позивач уклав договір комісії № SLP-K-006-0905, за умовами якого гр. ОСОБА_4 (Комітент) в порядку та на умовах, визначених цим договором, доручає, а ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Комісіонер" зобов`язується від свого імені, але за рахунок комітента за винагороду здійснити продаж транспортного засобу: Марка/Модель ТОYОТА RAV4, Колір червоний, Рік випуску 2011, № Кузову JTMBE31V90D039040, Пробіг 148911 км /т. 4, а.с. 227-233/.

На виконання умов договору легковий автомобіль 10.09.2024 реалізовано на користь кінцевого споживача (неплатник) на підставі видаткової накладної від 10.09.2024 №167 за ціною 557550,00 грн, на загальну суму 557550,00 грн, у т.ч. ПДВ 0,00 грн /т. 4, а.с. 234-239/.

За висновком податкової перевірки, ТОВ "Компанія "Стар Лайн" здійснено продаж легкових автомобілів за договором комісії без нарахування податкових зобов`язань з ПДВ, а також відсутній факт складення та реєстрації податкових накладних на зазначені операції.

Оцінюючи наведені доводи податкового органу, суд виходить з таких міркувань.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України визначено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Нормою пункту 189.4 статті 189 ПК України базою оподаткування для товарів/послуг, що передаються/отримуються у межах договорів комісії (консигнації), поруки, довірчого управління, є вартість постачання цих товарів/послуг, визначена у порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Дата збільшення податкових зобов`язань та податкового кредиту платників податку, що здійснюють постачання/отримання товарів/послуг у межах договорів комісії (консигнації), поруки, доручення, довірчого управління, інших цивільно-правових договорів та без права власності на такі товари/послуги, визначається за правилами, встановленими статтями 187 і 198 цього Кодексу.

Водночас, як визначено пунктом 189.3 статті 189 ПК України, у разі якщо платник податку провадить підприємницьку діяльність з постачання вживаних товарів (комісійну торгівлю), що прийняті за договором комісії в осіб, не зареєстрованих як платники податку, базою оподаткування є комісійна винагорода такого платника податку.

За обставин справи, що розглядається, позивач здійснив реалізацію транспортних засобів на підставі договорів комісії, за якими комітентами були неплатники ПДВ.

А тому, суд погоджується з доводами позивача, що у спірних відносинах відповідно до пункту 189.3 статті 189 ПК України базою оподаткування ПДВ була комісійна винагорода ТОВ "Компанія "Стар Лайн".

Суд встановив, що позивач склав та зареєстрував у ЄРПН податкові накладні від 21.12.2023 №246 /т. 4, а.с. 225-226/ та від 10.09.2024 №101 /т. 4, а.с. 242-243/ на суми комісійної винагороди з урахуванням ПДВ.

За наведених обставин, суд визнає помилковими доводи відповідача щодо порушення ТОВ "Компанія "Стар Лайн" вимог пункту 189.4 статті 189, пункту 187.1 статті 187 ПК України в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ загалом на 246525,00 грн (у т.ч.: за грудень 2023 року - 153600,00 грн, за вересень 2024 року - 92925,00 грн) та відсутність факту складення й реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 246525,00 грн.

Як наслідок, безпідставним є застосування до позивача штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в розмірі 123262,50 грн /т. 1, а.с. 238/.

Щодо доводів податкового органу про не здійснення позивачем реєстрації податкових накладних на суму 1359,81 грн у лютому 2022 року з посиланням на встановлення розбіжностей між зареєстрованими податковими накладними та задекларованими даними в податковій декларації з ПДВ за вказаний період, суд враховує, що в акті перевірки від 14.04.2025 відсутні посилання на конкретні господарські операції, за якими позивач не зареєстрував податкові накладні.

Водночас доводи податкового органу про розбіжність між сумою ПДВ в зареєстрованих у лютому 2022 році податкових накладних та даними про суми податкових зобов`язань, відображених у податковій декларації з ПДВ за лютий 2022 року, не є беззаперечним доказом відсутності факту реєстрації податкових накладних на зазначену вище суму, оскільки відповідна розбіжність може мати місце внаслідок здійснення коригування позивачем розміру податкових зобов`язань в інших податкових періодах відповідно до статті 192 ПК України.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №1 повністю.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.05.2025 №№ 1 та 1, суд встановив такі обставини.

Цими податковими повідомленнями-рішеннями позивачу донараховані грошові зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з огляду на висновок податкового органу про реалізацію ТОВ "Компанія "Стар Лайн" транспортних засобів фізичним особам нижче ціни їх придбання.

Так, перевіркою встановлено, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 17.12.2019 № SLP_288/1712 з ОСОБА_5 (п.н. НОМЕР_1 , Покупець) щодо продажу транспортного засобу: марка TOYOTA CAMRY 2.494L A/T ELEGANCE, 2019 року випуску, колір Білий, VIN НОМЕР_2 /т. 4, а.с. 136-140/.

За умовами договору, сторони погоджуються, що на дату укладання договору ціна товару становить 771 120,00 грн, у т.ч. ПДВ - 128 520,00 грн; ціна товару без ПДВ - 642600,00 грн /т. 4, а.с. 141/.

Водночас за даними бухгалтерського обліку вартість автомобіля складає: 281 "Товари на складі" - 671 301,00 грн.

Перевіркою встановлено, що єдиним документальним підтвердженням оціночної вартості проданого автомобіля TOYOTA CAMRY 2.494L A/T ELEGANCE, реалізованого ТОВ "Компанія "Стар Лайн" фізичній особі, є його вартість придбання на дату продажу, що за відомостями підприємства складала 671301,00 грн (без ПДВ).

Відчуження транспортного засобу на користь фізичної особи здійснено за ціною 642600,00 грн (без ПДВ), що, за висновком податкового органу, свідчить про надання позивачем фізичній особі ОСОБА_5 додаткового блага у вигляді суми знижки від звичайної вартості товару, індивуально призначеної для такого платника, яке повинно включатися до загального оподатковуваного доходу.

Також перевіркою встановлено, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 27.06.2022 № SLP_123/2706 з ОСОБА_1 (п.н. НОМЕР_3 , Покупець) щодо продажу транспортного засобу: марка TOYOTA HIGHLANDER 2487L CVT PRESTIGE, 2022 року випуску, колір Чорний, VIN 5TDLC3CH10S085192 /т. 4, а.с. 143-147/.

За умовами договору, сторони погоджуються, що на дату укладання договору ціна товару становить 1479710,00 грн, у т.ч. ПДВ - 246618,33 грн; ціна товару без ПДВ - 1233091,67 грн /т. 4, а.с. 148, 149/.

Водночас за даними бухгалтерського обліку вартість автомобіля складає: 281 "Товари на складі" - 1243587,75 грн.

Перевіркою встановлено, що єдиним документальним підтвердженням оціночної вартості проданого автомобіля TOYOTA HIGHLANDER 2487L CVT PRESTIGE, реалізованого ТОВ "Компанія "Стар Лайн" фізичній особі, є його вартість придбання на дату продажу, що за відомостями підприємства складала 1243587,75 грн (без ПДВ).

За висновком податкового органу, відчуження транспортного засобу на користь фізичної особи за ціною 1233091,67 грн (без ПДВ) свідчить про те, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" надано фізичній особі ОСОБА_1 додаткове благо у вигляді суми знижки від звичайної вартості товару, індивуально призначеної для такого платника, яке повинно включатися до загального оподатковуваного доходу та належним чином оподатковуватися.

Крім того, ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 26.07.2022 № SLP_156/2607-Б з ОСОБА_6 (п.н. НОМЕР_4 , Покупець) щодо продажу транспортного засобу: марка TOYOTA CAMRY, 2020 року випуску, колір Чорний, VIN НОМЕР_5 , держаний номер НОМЕР_6 /т. 4, а.с. 150-153/.

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 425000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 70833,33 грн; ціна товару без ПДВ - 354166,67 грн /т. 4, а.с. 156-158/.

За даними бухгалтерського обліку залишкова вартість автомобіля складає: 105 "Транспортні засоби" (первісна вартість) 606927,84 грн, 131 "Знос основних засобів" (амортизація) 252203,43 грн, залишкова вартість 354724,41 грн /т. 4, а.с. 182/.

Перевіркою встановлено, що єдиним документальним підтвердженням оціночної вартості проданого автомобіля TOYOTA CAMRY, реалізованого ТОВ "Компанія "Стар Лайн" фізичній особі, є його залишкова вартість на дату продажу, що за відомостями підприємства складала 354724,41 грн (без ПДВ).

За висновком податкового органу, відчуження транспортного засобу на користь фізичної особи за ціною 354166,67 грн (без ПДВ) свідчить про надання позивачем фізичній особі ОСОБА_6 додаткового блага у вигляді суми знижки від звичайної вартості товару, індивуально призначеної для такого платника, яке повинно включатися до загального оподатковуваного доходу.

Окрім того, ТОВ "Компанія "Стар Лайн" (Продавець) укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу від 15.11.2022 № SLP_240/1511-Б з ОСОБА_7 (п.н. НОМЕР_7 , Покупець) щодо продажу транспортного засобу: марка TOYOTA COROLLA, 2021 року випуску, колір Сірий, VIN НОМЕР_8 , держаний номер НОМЕР_9 /т. 4, а.с. 159-162/.

За домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 215000,00 грн, у т.ч. ПДВ - 35833,33 грн, ціна товару без ПДВ - 179166,67 грн /т. 4, а.с. 165-167/.

Водночас за даними бухгалтерського обліку залишкова вартість автомобіля складає: 105 "Транспортні засоби" (первісна вартість) 500139,03 грн, 131 "Знос основних засобів" (амортизація) 158377,35 грн, залишкова вартість 341761,68 грн /т. 4, а.с. 183/.

Перевіркою встановлено, що єдиним документальним підтвердженням оціночної вартості проданого автомобіля TOYOTA COROLLA, реалізованого ТОВ "Компанія "Стар Лайн" фізичній особі, є його залишкова вартість на дату продажу, що за даними підприємства складала 341761,68 грн (без ПДВ).

Відчуження транспортного засобу на користь фізичної особи за ціною 179166,67 грн (без ПДВ) слугувало підставою для висновку податкового органу про надання позивачем фізичній особі ОСОБА_7 додаткового блага у вигляді суми знижки від звичайної вартості товару, індивуально призначеної для такого платника, яке повинно включатися до загального оподатковуваного доходу та належним чином оподатковуватися.

Відповідно до пункту 162.1 статті 162 ПК України платниками податку (на доходи фізичних осіб - суд) є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Підпунктом 14.1.80 пунктом 14.1 статті 14 ПК України визначено, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Отже, податковим агентом є юридична особа або підприємець (самозайнята особа), які зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, а також вести податковий облік та подавати податкову звітність. Наведене означає, що за статусом податковий агент прирівнюється до платника податку і має ті ж самі права та обов`язки.

Платник податків набуває статусу податкового агента у всіх випадках, коли виплачує фізичній особі дохід у грошовій формі (готівковій або безготівковій) або не грошовій формі. У такому випадку він зобов`язаний утримувати податок на доходи фізичних осіб та військовий збір із суми такого доходу за рахунок фізичної особи, використовуючи одну із визначених розділом IV ПК України ставок податку залежно від виду виплачуваного доходу.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 ПК України базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених ПК України.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктами 164.1.1 та 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 ПК України визначено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Підпунктом "е" зазначеного вище підпункту передбачено, що до доходу у вигляді додаткового блага слід відносити вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу.

Окрім цього, підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

При цьому, за змістом підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (підпункт 168.1.4 пункту 168.1 статті 168 ПК України).

Підпунктом 168.4.7 пункту 168.4 статті 168 ПК України визначено, що відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід.

За наведених обставин, індивідуальна знижка на товар є додатковим благом, який має включатися до оподатковуваного доходу та належним чином оподатковуватися (мають утримуватися та сплачуватися податки та збори).

Зважаючи на обов`язок юридичної особи нараховувати та сплачувати податок на доходи фізичних осіб при виплаті (наданні) будь-якого виду доходів, який надається фізичній особі, такий обов`язок розповсюджується на юридичну особу і у випадку наданні індивідуальної знижки фізичній особі при продажу товарів.

Тобто, у випадку надання юридичною особою додаткового блага у вигляді індивідуальної знижки на товари фізичній особі, юридична особа набуває статусу податкового агента (продавця) по відношенню до фізичної особи (покупця). Відповідно, у юридичної особи виникає обов`язок протягом трьох днів з дня вчинення операції з індивідуальною знижкою нарахувати та сплатити від імені фізичної особи, якій надано індивідуальну знижку, податок на доходи фізичних осіб, а також військовий збір.

Аналогічні висновки щодо застосування наведених вище норм права у подібних правовідносинах наведені у постанові Верховного Суду від 02.05.2024 у справі №320/3024/22, що врахована судом на підставі частини п`ятої статті 242 КАС України.

Оцінюючи доводи позивача про безпідставність висновків податкового органу в частині надання додаткового блага гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що обґрунтовані посиланням на здійснення ТОВ "Компанія "Стар Лайн" додаткових витрат на ремонт автомобілів, суд враховує, що відповідні витрати не знайшли свого відображення у балансовій вартості транспортних засобів на дату їх продажу, зокрема, шляхом здійснення амортизації транспортних засобів.

Крім того, повідомлені представником позивача у додаткових поясненнях від 02.10.2025 /т. 5, а.с. 53/ обставини заміни окремих деталей (складових конструкції) транспортного засобу в автомобілі, реалізованому ОСОБА_7 /т. 5, а.с. 81/, навпаки можуть свідчити про збільшення його балансової вартості внаслідок встановлення нових деталей, а не її зменшення, як на тому наполягав позивач.

З урахуванням наведеного, суд визнав правомірним донарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у розмірі 34533,67 грн та військового збору у розмірі 2877,82 грн щодо господарських операцій з реалізації автомобілів гр. ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Водночас щодо донарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору з реалізації транспортного засобу гр. ОСОБА_1 , суд враховує такі обставини.

Суд встановив, що легковий автомобіль марки TOYOTA HIGHLANDER 2487L CVT PRESTIGE, 2022 року випуску, колір Чорний, VIN НОМЕР_10 реалізований покупцю за ціною 1479710,00 грн, у т.ч. ПДВ - 246618,33 грн; ціна товару без ПДВ - 1233091,67 грн /т. 4, а.с. 148, 149/.

Відповідач в акті перевірки зазначив, що за даними бухгалтерського обліку позивача вартість автомобіля на дату продажу складала: 281 "Товари на складі" - 1243587,75 грн.

Позивач у ході розгляду справи повідомив, що згаданий автомобіль придбаний ТОВ "Компанія "Стар Лайн" у ПП "Тойота-Україна" 22.06.2022 за ціною 1478709,60 грн, у т.ч. ПДВ - 247884,81 грн, видаткова накладна від 22.06.2022 №GDN-459157 /т. 4, а.с. 184/.

Таким чином, вартість реалізації автомобіля (1479710,00 грн) є більшою за вартість його придбання (1478709,60 грн), внаслідок чого суд визнає помилковими доводи податкового органу про продаж вказаного автомобіля за ціною, нижче ринкової та/або балансової.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про безпідставність донарахування позивачу грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 3639,60 грн та військового збору у розмірі 303,30 грн /т. 1, а.с. 241, 244/.

Тож податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №№ 1, 1 належить визнати протиправними та скасувати в частині донарахування позивачу грошового зобов`язання зі сплати податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 3639,60 грн та військового збору у розмірі 303,30 грн.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 20.05.2025 №№ 1 та 1, суд встановив такі обставини.

Цими податковими повідомленнями-рішеннями позивачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати транспортного податку з юридичних осіб загалом у розмірі 23437,50 грн та застосовані штрафні (фінансові) санкції за неподання податкових декларацій з транспортного податку за 2019, 2024 роки у розмірі 680,00 грн.

Податковий орган встановив, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2019 № PLK 129/1019 /т. 4, а.с. 197-201/, акта приймання-передачі автомобіля від 01.11.2019 /т. 4, а.с. 194/ придбано автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 року випуску; дата державної реєстрації транспортного засобу - 01.11.2019.

Згідно Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2019 році зазначений легковий автомобіль був об`єктом оподаткування транспортним податком у 2019 році.

Водночас у Переліку на 2020 рік вказаний автомобіль відсутній.

Відповідач зауважив, що наявність автомобіля в офіційному переліку Мінекономіки є ключовим фактором для визначення обов`язку сплати транспортного податку, так як станом на 1 січня 2019 року автомобілю TOYOTA LAND CRUISER 200, 2019 року випуску, було менше року.

Крім того, у ході перевірки встановлено, що ТОВ "Компанія "Стар Лайн" на підставі договору купівлі-продажу від 05.03.2024 № PLK 033/0324 /т. 4, а.с. 202-206/ придбано автомобіль TOYOTA LAND CRUISER 300, 2023 року випуску, акт приймання-передачі автомобіля від 05.03.2024 /т. 4, а.с. 196/; дата державної реєстрації транспортного засобу 07.03.2024.

Згідно Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році зазначений легковий автомобіль був об`єктом оподаткування транспортним податком у 2024 році.

За наведених обставин відповідач дійшов висновку про несплату позивачем транспортного податку за листопад, грудень 2019 року у розмірі 4166,67 грн (25000,00 грн (ставка податку на рік) / 12 (місяців) х 2 (листопад, грудень) = 4166,67 грн), а також за березень - вересень 2024 року у розмірі 20833,33 грн (25000,00 грн / 12 х 7 = 14583,33 грн).

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

Згідно з підпунктом 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального".

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

У силу пункту 267.4 статті 267 ПК України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Крім того, як визначено у підпункті 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до підпункту 267.6.4 пункту 267.6 статті 267 ПК України платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і не пізніше 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцем реєстрації об`єкта оподаткування декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Щодо об`єктів оподаткування, придбаних протягом року, декларація юридичною особою - платником подається протягом місяця з дня виникнення права власності на такий об`єкт, а податок сплачується починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

За змістом підпункту 267.6.6 пункту 267.6 статті 267 ПК України за об`єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Суд враховує, що дійсно у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2019 році зазначено легковий автомобіль Toyota Land Cruiser 200 Elegance, до 1 року, об`єм циліндрів двигуна 4,5, а у Переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2024 році - автомобіль Toyota Land Cruiser 300, до 1 року, об`єм циліндрів двигуна 3,3.

Факт придбання позивачем вищезгаданих автомобілів підтверджений залученими до матеріалів справи копіями договорів купівлі-продажу, акт приймання-передачі автомобіля, рахунків на оплату, видаткових накладних та не заперечувався позивачем /т. 4, а.с. 192-211/.

Посилання представника позивача на те, що вартість придбання зазначених автомобілів становила менше 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а тому такі автомобілі не є об`єктом оподаткування транспортним податком, суд визнає помилковими, оскільки у силу підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України об`єктом оподаткування транспортним податковим є легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Таким чином, фактична ціна придбання легкового автомобіля не є кваліфікуючою ознакою для визначення його об`єктом оподаткування транспортним податком.

Натомість середньоринкова вартість легкових автомобілів, які є об`єктом оподаткування транспортним податковим, щороку визначається Мінекономіки у відповідному переліку, що до 1 лютого податкового (звітного) року оприлюднюється на офіційному веб-сайті міністерства.

Розрахунок транспортного податку ГУ ДПС у Полтавській області здійснено з дотриманням наведених вище приписів пункту 267.4, підпункту 267.5.1 пункту 267.5, підпункті 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 ПК України.

Водночас суд визнає безпідставним застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за неподання податкової декларації з транспортного податку за 2019 рік у розмірі 340,00 грн, оскільки відповідно до пункту 120.1 статті 120 ПК України (у редакції, чинній на дату вчинення позивачем податкового правопорушення) неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

А тому, податкове повідомлення-рішення від 20.05.2025 №1 належить визнати протиправним та скасувати в частині застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170,00 грн.

Водночас в іншій частині підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №№ 1 та 1 немає.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У силу статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ "Компанія "Стар Лайн" частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 30280,00 грн /т. 1, а.с. 42/, що зарахований до спеціального фонду Державного бюджету України /т. 5, а.с. 11/.

Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, як визначено частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Зважаючи на задоволення позовних вимог ТОВ "Компанія "Стар Лайн" частково, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Полтавській області на користь позивача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 29237,50 грн пропорційно до задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 3, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Стар Лайн" задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 №№ 01, 01, 01, 01 повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 № 01 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 510,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 № 01 в частині збільшення суми грошового забезпечення з податку на доходи фізичних осіб загалом у розмірі 3639,60 грн (з них: за податковим зобов`язанням - 1889,29 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 472,32 грн, пеня - 1277,99 грн).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 № 01 в частині збільшення суми грошового забезпечення з військового збору загалом у розмірі 303,30 грн (з них: за податковим зобов`язанням - 157,44 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 39,36 грн, пеня - 106,50 грн).

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.05.2025 № 01 в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 170,00 грн.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.05.2025 №№ 01, 01 - відмовити.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Стар Лайн" судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 29237,50 грн (двадцять дев`ять тисяч двісті тридцять сім гривень п`ятдесят копійок).

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Стар Лайн" (; вул. Європейська, 66, м. Полтава, Полтавська область, 36002).

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області (код ЄДРПОУ ВП 44057192; вул. Європейська, 4, м. Полтава, Полтавська область, 36014).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, визначені статтями 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів після складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03.11.2025.

Суддя Олександр КУКОБА