Справа № 420/23805/25
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Гур`євої К.І., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна (місцезнаходження: 68454, Одеська область, Болградський район, село Надеждівка, вул. Центральна, буд. 75; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЭДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2025 року №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 року №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна (місцезнаходження: 68454, Одеська область, Болградський район, село Надеждівка, вул. Центральна, буд. 75; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЭДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2025 року №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 року №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25.

Ухвалою від 21.07.2025 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження.

05.08.2025 року (вх. №ЕС/79762/25) представником відповідача до канцелярії суду подано відзив на позов.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за результатами фактичної перевірки складено акт, висновки якого базуються на припущеннях і не враховують докази та відомості у періоді, який перевірявся, та, відповідно, донарахування податкових зобов`язань та покладення на позивача відповідальності у вигляді штрафних санкцій є безпідставним та таким, що суперечить чинному законодавству.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що останній діяв у межах наданих їм повноважень, відповідно до Закону, та у спосіб і в порядку визначеному ним, у зв`язку з чим, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна Одеському окружному адміністративному суду.

Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 77.1. статті 77 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ із змінами та доповненням, плану графіка проведення документальних планових виїзних перевірок платників податків на 2025 рік, на підставі наказу Головного управління ДПС в Одеській області від 07.01.2025 № 105-п проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2023 по 30.09.2024

За наслідками перевірки складено акт від 14.02.2025 року № 6118/15-32-07-03-20, відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, ст.198 Податкового Кодексу України №2755-VІ від 02.12.10 зі змінами та доповненнями встановлено заниження ПДВ на суму 15 758 716 грн., в тому числі липень 2 грн., серпень 2 грн., вересень 2 грн., жовтень 2 грн., листопад 2 грн., грудень 2 грн., січень 2 грн., березень 2024 581727 грн., травень 2024 - 99589 грн., червень 2024 19193 грн., липень 2024 21336 грн., серпень 2024 48534 грн., вересень 2024 37862 грн.;

п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 допущені випадки несвоєчасної реєстрації податкових накладних;

п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 746370 грн. (п.198.5);

п. 63.3 ст. 63, п. 117.1. ст. 117 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 8.1, п. 8.4 розділу VІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462), зареєстрованого Міністерством юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300 (із змінами та доповненнями), в частині неподання (несвоєчасного подання) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20 ОПП.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ», код за до Головного управління ДПС в Одеській області надано заперечення від 28.02.2025 року № 7 (вхід. Головного управління ДПС в Одеській області від 28.02.2025 № 21017/6).

Головним управлінням ДПС в Одеській області надано лист-відповідь від 13.03.2025 № 3926/КПР/15-32-07-03-06 про результати розгляду заперечень ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ», який направлено на податкову адресу ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» засобами поштового зв`язку.

Згідно з наказом від 13.03.2025 № 2926-п «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» та відповідно до п.п. 78.1.5 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» з питань, що стали предметом оскарження за період з 01.07.2023 р. по 30.09.2024.

За результатами перевірки складено акт від 27.03.2025 № 13003/15-32-07-03-20 відповідно до висновків якого встановлено порушення:

п.44.1, п. 44.3, п.44.6 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3, п. 198.5 ст.198 Податкового кодексу України № 2755-VІ від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), встановлено заниження ПДВ на суму 3079500 грн. в тому числі липень 2023 52892 грн., серпень 2023 120008 грн., вересень 2023 49517 грн., жовтень 2023 187481 грн., листопад 2023 940448 грн., грудень 2023 645891грн., січень 2024 31820 грн., березень 2024 111264 грн., травень 2024 99590 грн., червень 2024 26892 грн., липень 2024 374451 грн., серпень 2024 240909 грн., вересень 2024 198337 грн.;

п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 допущені випадки несвоєчасної реєстрації податкових накладних;

п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» не зареєстровано податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму ПДВ 163038 грн. (п.198.5);

п. 63.3 ст. 63, п. 117.1. ст. 117 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), п. 8.1, п. 8.4 розділу VІІІ наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів» від 09.12.2011 №1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 №462), зареєстрованого Міністерством юстиції України 29 грудня 2011 р. за № 1562/20300 (із змінами та доповненнями), в частині неподання (несвоєчасного подання) повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою N 20 ОПП.

Рішенням ДПС про результати розгляду скарги ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» (код за ) від 24.06.2025 № 18150/6/99-00-06-01-01-06 (вх. від 24.06.2025 № 2939/8), де зазначено що Державна податкова служба України скасовує ППР ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2025 № 15853/15-32-07-03-25, № 15859/15-32-07-03-25 в частині висновків перевірки що відсутності використання харчових продуктів у господарській діяльності (придбані у ТОВ «Агрофірма «Дністровська») та в частині взаємовідносин скаржника із ПП «Торгівельна Компанія «Ньюко», ТОВ «Ейдіді Оіл», ТОВ «Лідер Ойл», ТОВ «Петролеум Плюс», ТОВ «Роял Ресурс», ТОВ «Фірма Ерідон», ТОВ «Ермі Агро» і у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначені ППР та ППР ГУ ДПС в Одеській області від 09.04.2025 № 15860/15-32-07-03-25, № 15838/15-32-24-04-20, № 15847/15-32-24-04-2 залишає без змін, а скаргу - частково задовольняє.

27.06.2025 сформовано нові ППР №№ 33017/15-32-07-03-25 (форма Р податок 161918 грн. ШС - 16192 грн. Разом 178110 грн.) , 33021/15-32-07-03-25 (форма ПН ШС 18812грн.).

Так, податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2025 року №33014/15-32-24-04-20 встановлено порушення: абз. «е» пп. 164.2.17, п. 164.2, п. 164.5, ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1, 4 п. 168.1 ст. 168, абз «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (зі змінами), в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб з вартості безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби легкові автомобілі. Не утрмано податок на доходи фізичних осіб з вартості безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби легкові автомобілі, чим порушено абз. «е» пп. 164.2.17, п. 164.2, п. 164.5 ст. 164 п.п. 168.1.1 п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 абз. «а» п. 171.2 ст. 171, абз «а», п. 176.2 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2025 року №33017/15-32-07-03-25 встановлено порушення: ТОВ «Шампань України» не включено до рядка 4.1 Декларації з податку на додану вартість за серпень 2023 року вересень 2024 року суми ПДВ за паливо на легкові автомобілі, які не використовувались у господарській діяльгності та не виписано і не зареєстровано податкові накладні на суму ПДВ 161918,00 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2025 року №33018/15-32-21-04-20 встановлено порушення: не утримано військовий збір з вартості безпідставного списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби легкові автомобілі, чим порушено пп. 1.4 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 п. 164.5 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 абз. «а» п. 171.2 ст. 171, абз. «а» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням від 27.06.2025 року №33021/15-32-07-03-25 встановлено відсутність складання та/або реєстрації протягом граничного строку передбачених ст. 201 Податкового кодексу України податкових накладних/розрахунків коригування на суму ПДВ 161918,00 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 09.04.2025 року №15838/15-32-24-04-20 встановлено порушення абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 164.5, ст. 164, пп. 168.1.1, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в частині неутримання податку на доходи фізичних осіб з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю). Ну утримано податок на доходи фізичних осіб з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), чим порушено абз. 2 п. 57.1 ст. 57, п. 164.5 ст. 164, п.п. 168.1.1, п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України.

Податковим повідомленням-рішенням від 09.04.2025 року №15847/15-32-24-04-20, встановлено порушення пп. 1.4 п. 16 підрозділу 10 розділу ХХ абз. 2 пп. 1.57.1 ст. 57 п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 абз. а) п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України, в частині неутримання військового збору з доходів, нарахованих фізичним особам від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення земельної частки (паю). Ну утримано військовий збір з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), чим порушено пп. 1.4 п. 16 підрозділу 10 розділу ХХ абз. 2 пп. 1.57.1 ст. 57 п.п. 168.1.2, п.п. 168.1.5 п. 168.1 ст. 168 абз. а) п. 171.2 ст. 171 Податкового кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пп. 62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Відповідно п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Статтею 2 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні визначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, які зобов`язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством.

Виходячи з вимог п.2 ст.3 вказаного Закону бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку. Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена також п.1.2 ст.1, п.2.1 ст.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704 (зі змінами та доповненнями), відповідно до якого первинні документи це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.

Зокрема, ст.9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України№88 від 24.05.1995р., первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є податковим ризиком. У цілях підтвердження обґрунтованості заявлених податкових вигод має бути встановлений їх об`єктивний предметний зв`язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої економічної діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність первинних документів, у тому числі й відносно учасників та умов господарських операцій.

У постанові від 8 вересня 2009 року (додаток до інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 22.04.2010 р. № 568/11/13-10) Верховний Суд України зазначив, що надання податковому органу належним чином всіх оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковим органом не встановлено та не доведено, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Сутність доктрини ділової мети полягає в тому, що передбачені податковим законодавством податкові вигоди поширюються лише на операції, які мають розумну економічну причину. При вирішенні податкових спорів презюмується добросовісність платника податку і, відповідно, обґрунтованість отриманої ним податкової вигоди (тобто зменшення податкового зобов`язання).

Однак, податковий орган може довести, що отримана платником податку податкова вигода є необґрунтованою. Так, податкова вигода може бути необґрунтованою, зокрема, якщо для цілей оподаткування враховані операції не у відповідності з їх дійсною економічною метою чи враховані операції не обумовлені розумними економічними чи іншими причинами (метою ділового характеру). При цьому діловою метою діяльності платника податку може бути отримання економічного ефекту, однак податкова вигода не є самостійною діловою метою.

Для встановлення правильності відображення у податковому обліку господарських операцій платника податку судам слід: з`ясувати реальність задекларованих господарських операцій; встановити наявність ділової мети у операціях, що досліджуються; визначити об`єктивний зміст вчинених операцій у порівнянні із задекларованим; підтвердити або спростувати добросовісність позивача, у зв`язку з тим, що його контрагенти мають дефекти правового статусу; оцінити дотримання учасниками господарської операції норм податкового законодавства щодо змісту та наслідків для податкового обліку відповідної операції.

Перевіряючи правомірність прийняття контролюючим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд виходить з наступного.

Згідно п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами (пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Пунктом 44.3 ст. 44 ПК України передбачено, що платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених у пункті 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Статтею 1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні № 996-ХІV від 16.07.1999р. визначено, що первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальних характер, тому Позивач не може нести відповідальності за можливі протиправні дії інших юридичних осіб, оскільки вони перебувають поза межами його впливу.

З огляду на викладене, поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням контрагентами контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами його контрагента податкових зобов`язань.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі ВАС України від 26.09.2012 року у справі № К/9991/5398/12 та інших.

Під час дослідження обсягу податкових прав і обов`язків платника за господарською операцією суд не обмежується перевіркою формальної відповідності поданих платником податків документів вимогам податкового законодавства, а оцінює всі докази в сукупності та взаємозв`язку для встановлення дійсного економічного змісту господарської операції. Аналогічна позиція, викладена у постанові Вищого адміністративного суду України від 10.06.2015 р. в справі № К/800/17762/13.

Водночас, суд зазначає, що належними та допустимими в розумінні ст.124 Конституції України, ст. 73 КАС України доказами факту вчинення платником податків нікчемного правочину або факту відображення в обліку показників господарських операцій, які в дійсності не відбулись, можуть бути або обвинувальний вирок суду (оскільки діяння платника податків по протиправному заволодінню майном іншої особи або ухиленню від сплати податків, тобто вчинення нікчемного правочину, є об`єктивною стороною злочинів, передбачених ст.191 КК України та ст.212 КК України), або рішення суду у справі про стягнення одержаного за нікчемним правочином (бо наслідком вчинення платником податків нікчемного правочину відповідно до ст.ст. 207, 208, 250 Господарського кодексу України є застосування конфіскаційного заходу у вигляді стягнення одержаного за нікчемним правочином), або рішення суду про визнання правочину недійсним (оскільки відповідно до ч. 3 ст. 228 Цивільного кодексу України вчинення платником податків правочину, котрий суперечить інтересам держави та суспільства, є підставою для звернення до суду з вимогою про визнання такого правочину недійсним).

Проте, відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо наявності обвинувального вироку суду, рішень суду про стягнення одержаного за нікчемними правочинами, наявності рішень суду про визнання недійсними правочинів позивача з контрагентами.

Суд зазначає, що бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державного казначейства з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК та Порядком взаємодії, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п`ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку.

Частиною 1 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., (далі - Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Дану справу суд вирішує як справу майнового характеру, на підставі рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010р. у справі Щокін проти України, зі змісту якого вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

У зв`язку з викладеним, протиправне винесення податковим органом оскаржуваних податкових повідомлень-рішень становить втручання у мирне володіння майном суб`єкта господарювання, що порушує статтю 1 Першого протоколу до Конвенції.

Розглядаючи справу Інтерспав проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною кампанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

Вищенаведений висновок Європейський суд з прав людини повторно підтвердив у рішенні по справі Бізнес Сепорт Сентре проти Болгарії, у пункті 23 якого зазначено, що у разі виявлення податковими органами невиконання постачальником своїх обов`язків як платника ПДВ, вони могли б розпочати податкову перевірку цього постачальника, з тим щоб стягнути з нього належні платежі та штрафні санкції. Утім, як зазначив Суд, прямого впливу на оподаткування організації-заявника (Бізнес Сепорт Сентре) це не мало б.

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через порушення законодавства його контрагентом.

Рішення Європейського суду з прав людини згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовуються судами як джерело права.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд також вважає за необхідносте дотримуватися позиції, вказаній у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумними сумнівом. Так, наведені податковим органом аргументи не є достатньо вагомими, чіткими та узгодженими доказами, що спростовують реальність господарських операцій між позивачем та контрагентом, факт чого підтверджується належними та допустимими доказами.

Вищий адміністративний суд України неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що за умови невстановлення податковим органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його контрагентів для одержання незаконної податкової вигоди, останнє не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини.

На думку колегії суддів Судової плати в адміністративних справах Верховного Суду України (постанова від 27 березня 2012 року № 21-737во10), надання податковому органу належним чином оформлених документів, передбачених законодавством про податки та збори, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо податковий орган не встановив та не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, є наслідком укладення нікчемних правочинів або коли відомості ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції визначив, що ... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління..

Відповідні положення про податкові штрафи передбачають певні засоби захисту, які ґрунтуються на суб`єктивних ознаках, що вимагає від суду враховувати нюанси і не бути занадто рестриктивним в оцінці кожної конкретної справи щодо наявності в ній підстав для скасування податкового штрафу чи звільнення від його сплати.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Вказана правова позиція викладена в Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2018 року справа №826/8016/13-а, адміністративне провадження №К/9901/4058/18, від 10 вересня 2018 року справа №826/25442/15, адміністративне провадження №К/9901/24925/18, від 11 вересня 2018 року у справі №810/2677/17, адміністративне провадження №К/9901/47242/18 та ін.

Суд акцентує увагу на тому, що згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що …адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Так, Європейський Суд з прав людини (далі по тексту - Суд) у своєму рішенні у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява № 3991/03) від 22 січня 2009 року зазначив, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою ПДВ, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної ПДВ поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Перевіркою повноти визначення податкових зобов`язань за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 встановлено їх заниження у сумі 161918 грн.

Проведеною перевіркою відображених показників у рядку 4.1. (колонка Б) Декларацій «нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) за операціями, що оподатковуються за: основною ставкою» показників за період з 01.07.2023 року по 30.09.2024 року у загальній сумі 0 грн. Проведеною перевіркою відображеного показника за період з 01.07.2023 року по 30.09.2024 року в сумі 0 грн. на підставі документів: бухгалтерських рахунків 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями, 703 Доходи від реалізації послуг, відомостей по бухгалтерському рахунку 311 «Рахунки у національній валюті, 643 Податкові зобов`язання та первинних документів до них: договорів, актів прийому передачі, видаткових накладних, банківських виписок, встановлено заниження задекларованих ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» показників у рядку 4.1 Декларацій «Нараховано податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 розділу V Податкового кодексу України (далі Кодекс) за операціями, що оподатковуються за основною ставкою» на суму ПДВ 161 918 грн.

По використанню автомобілів торгової марки «TOYOTA LAND CRUISER 150», «MERCEDES-BENZ», «LEXUS» надано наказ про закріплення службового автомобіля за генеральним директором Братіновим Ігнатом Васильовичем, але директором підприємства являється Дерменжи Афанасій Зіновійович. А ОСОБА_1 засновник ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ». До перевірки не надано: договори, копії карток або касові чеки на отримання палива, які фіксують та підтверджують господарські операції; зміст та обсяг господарських операцій, акт прийому - передачі карток на паливо з ідентифікацією номера, дати та ким отримано картки на паливо, інші дані; накази на відрядження, авансові звіти про використання палива, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; детальну розшифровку використання палива у фінансово господарської діяльності ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ»; картки полів, інше. При проведені обстеження територій, приміщень та іншого майна та проведення інвентаризації зазначені автомобільні транспортні засоби не знаходились на територіях ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ».

Таким чином, за перевіряємий період ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» використано палива на вищезазначені легкові автомобілі, які не використовувались у господарській діяльності, а саме:

Період Кількість, літри Сума списання палива без ПДВ, грн. Сума ПДВ, грн. Загальна сума, грн. Серпень 2,6 907,9 5447,5 Вересень 2,5 1134,9 6809,4 Жовтень 2023 66 2557,5 511,5 3069,0 Лютий 2,9 916,4 5498,2 Березень 2,0 1758,0 10548,0 квітень 29,9 2016,0 12095,9 Травень 2024 3280 144337,3 28867,5 173204,8 Червень 2024 2061 90365,3 18073,1 108438,4 Липень 2024 2345 106678,0 21335,6 128013,5 Серпень 2024 5334 242672,0 48534,4 291206,4 Вересень 2024 4161 189308,6 37861,7 227170,3 Всього 18170 809584,5 161916,9 971501,4.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VІ (із змінами та доповненнями) ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» за період з 01.07.2023 по 30.09.2024 допущені випадки відсутності реєстрації податкових накладних (стосовно сум, не включених до складу податкових зобов`язань).

Відповідно абз.а) п.171.2. ст.171 ПКУ від 02.12.2010 № 2755 VI особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Згідно п.168.1 ст.168 Податкового кодексу оподаткування доходів, нарахованих (виплачених, наданих) платнику податку здійснюються податковим агентом.

Відповідно пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Кодексу.

Відповідно пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168 ПКУ від 02.12.2010 № 2755 VI податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом.

Відповідно пп.168.1.4 п.168.1 ст.168 ПКУ від 02.12.2010 № 2755 VI Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання).

Відповідно пп.168.1.5 п. 168.1 ст.168 ПКУ від 02.12.2010 № 2755 VI якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентому у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Відповідно абз.2 п.57.1 ст.57 ПКУ від 02.12.2010 № 2755 VI податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені Кодексом.

Відповідно п.164.5. ст.164 Податкового кодексу під час нарахування (надання) доходів у будь-якій не грошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування. 2023р.: К=100/(100-18)=1,219512.

Відповідно договорів оренди землі орендовані ТОВ «Шампань України» земельні ділянки знаходяться на території Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області та Надеждівської сільської ради Арцизького району Одеської області.

ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» не погоджується з визначеною в акті перевірки сумою бази оподаткування податку на доходи фізичних осіб з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) та військового збору, оскільки в акті перевірки застосовано до всієї кількості виданого зерна його облікову вартість без урахування його фактичної ринкової вартості, яка була значно нижчою за облікову, чим порушено принцип реальної звичайної ринкової ціни.

Перевіркою встановлено, що первинними документами видачі ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) у періоді, що перевірявся були договори оренди паїв, платіжні відомості видачі орендної плати за паями, касові документи. За даними перевірки видача орендної плати за паї ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» здійснювалась у натуральній та грошовій формі.

Перевіркою встановлено, що у 2023 році відповідно до рахунку 684/1 та 684/2 головних книг ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» видано за оренду паїв в натуральному вигляді (зерном) 6 194 274,78 грн. та 259 219,00 грн грошовими коштами з каси підприємства.

Перевіркою встановлено, що за перевіряємий період відповідно до рахунку 641/2 головних книг ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» нараховано (утримано) ПДФО з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю у листопаді 2023 року на загальну суму 870 516,33 грн.

Виходячи з цього, база оподаткування доходів, нарахованих ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) з урахуванням коефіцієнту, у 2023 році складає 7 813 211,42 грн, у тому числі:- у натуральному виразі: 6 194 274,78 грн * 1,219512 = 7 553 992,42 грн;- у грошовому виразі: 259 219,00 грн.

Визначена перевіркою сума ПДФО з доходів, нарахованих ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік становить: 7 813 211,42 грн * 18% = 1 406 378,05 грн. Станом на 30.09.2024 строк нарахування та виплати орендної плати від надання в оренду паїв за 2024р. не настав.

Таким чином, перевіркою повноти нарахування та утримання податку на доходи фізичних осіб від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» встановлено порушення абз.2 п.57.1 ст.57, п.164.5 ст.164, пп.168.1.1, пп.168.1.2 п.168.1 ст.168, Податкового кодексу в частині неутримання ПДФО з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік, в результаті чого донараховано ПДФО у сумі 535 861,72 грн.

Перевіркою встановлено, що у 2023 році відповідно до рахунку 684/1 та 684/2 головних книг ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» видано за оренду паїв в натуральному вигляді (зерном) 6 194 274,78 грн. та 259 219,00 грн. грошовими коштами з каси підприємства.

Перевіркою встановлено, що за перевіряємий період відповідно до рахунку 642 головних книг ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» нараховано (утримано) військовий збір з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю у 2023 році на суму 72 541,47 грн. Визначена перевіркою сума військового збору з доходів, нарахованих ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік становить: 6 453 493,78 грн.*1,5% = 96 802,41 грн. *Станом на 30.09.2024 строк нарахування та виплати орендної плати від надання в оренду паїв за 2024р. не настав.

Таким чином, перевіркою повноти нарахування та утримання військового збору від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» встановлено порушення підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ, абз.2 п.57.1 ст.57, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз.а) п.171.2 ст.171 Податкового кодексу в частині неутримання військового збору з доходів, нарахованих фізичним особам від надання ними в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю) за 2023 рік, в результаті чого донараховано військовий збір у сумі 24 260,94 грн.

Списання паливно-мастильних матеріалів має здійснюватись згідно з фактичною вартістю паливно-мастильних матеріалів з урахуванням норм витрат. Кількість фактично виданого водіям палива фіксують у наступних документах: у відомості обліку видачі нафтопродуктів і в подорожньому листі водія. У відомості обліку видачі нафтопродуктів заправник зазначає дату, номер подорожнєго листа, прізвище водія і кількість відпущеного палива за марками. Водій підтверджує отримання палива своїм підписом. Заправник записує відпущене паливо до подорожнього листа і ставить у ньому свій підпис. Паливо, відпущене на заправку автомобіля, розглядають як внутрішнє переміщення від однієї матеріально відповідальної особи (заправника) до іншої (водія). На підставі цих документів і в такому самому порядку відображають рух талонів на паливо.

За перевіряємий період ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» здійснювало безпідставне списання паливно-мастильних матеріалів на транспортні засоби - легкові автомобілі) без підтверджуючих первинних документів, які не предаставлені до перевірки, в результаті чого виникає додаткове благо у керівника підприємства Дерменжи Афанасія Зіновійовича, РНОКПП НОМЕР_1 , у вигляді безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг на підставі п.п.«е» п.п.164.2.17 ПКУ за рахунок коштів підприємства у розмірі вартості використаного пального, а саме у сумі 971 501,40 грн.

ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» до перевірки надано: лімітно забірні картки, подорожні листи, чеки. Але в лімітно-забірних картках на одержання матеріальних цінностей вказана мета використання палива - рух по області, по Україні. Відсутня детальна розшифровка мети використання палива, руху автомобілів. ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» не надано видаткові накладні на придбання талонів на паливо з ідентифікацією номерів талонів.

До перевірки не надані договори на придбання палива, копії карток на отримання палива, акти прийому - передачі карток на паливо водіям транспортних засобів з ідентифікацією номера карток, дати та ким отримано картки на паливо, накази на відрядження, авансові звіти про використання палива, детальну розшифровку використання палива у фінансово господарської діяльності ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ». При проведені обстеження територій, приміщень та іншого майна та проведення інвентаризації зазначений автомобільний транспорт не знаходився на територіях ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ».

Таким чином, за перевіряємий період ТОВ «ШАМПАНЬ УКРАЇНИ» використано палива на вищезазначені легкові автомобілі, які не використовувались у господарській діяльності.

Враховуючи вищевказане, ТОВ "ШАМПАНЬ УКРАЇНИ" занижено базу оподаткування для податку на доходи фізичних осіб на суму 971 501,40 грн. (списання палива на легкові автомобілі), що призвело до порушення абз. «е» пп.164.2.17, п.164.2, п.164.5 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.4 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- ІV" (із змінами та доповненнями) в частині заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб (КБК 11010400) на суму 213 256,37 грн. (971 501,40 грн.*1,219512*18%), у зв`язку з чим ТОВ "ШАМПАНЬ УКРАЇНИ" занижено базу оподаткування для військового збору на суму 971 501,40 грн. (списання палива на легкові автомобілі), що призвело до порушення підпункту 1.4 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ, абз. «е» пп.164.2.17, п.164.2, п.164.5 ст.164, п.п.168.1.1, п.п.168.1.4 п.168.1 ст.168, абз. «а» п.171.2 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755- ІV" (із змінами та доповненнями) в частині заниження податкового зобов`язання з військового збору на суму 14 572,52 грн (971 501,40 грн.*1,5%).

З огляду на вказане, судом не встановлено підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень рішень.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відтак, враховуючи, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, стягнення судових витрат з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Шампань Україна (місцезнаходження: 68454, Одеська область, Болградський район, село Надеждівка, вул. Центральна, буд. 75; ) до Головного управління ДПС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, буд. 5; код ЭДРПОУ 44069166) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.04.2025 року №15847/15-32-24-04-20, №15838/15-32-24-04-20, від 27.06.2025 року №33018/15-32-24-04-20, №33014/15-32-24-04-20, №33017/15-32-07-03-25, №33021/15-32-07-03-25 - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.12.2025 року.

Суддя О.М. Тарасишина

.