Справа № 645/3679/25
Суддя: Ритов Я. М.
Дата ухвалення: 2025-12-25 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Суддя Ритов Я. М.
Справа № 645/3679/25
Провадження № 2-а/644/213/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суду міста Харкова у складі:

Головуючого судді Ритова Я.М.,

за участю секретаря судового засідання Швайка О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної служби Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду позовною заявою до Департаменту патрульної служби Національної поліції України, в якій просив визнати противправними дії інспектора Управління патрульної поліції в Одеській області старшого лейтенанта поліції Малафєєва А.Ю. щодо складання постанови серії ББА № 072792 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача, скасувати вказану постанови, провадження у справі закрити за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, також просив звільнити від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір».

В обґрунтуванння позовної заяви зазначив, що 29 травня 2025 року по дорозі Одеської області позивача зупинили працівники патрульної поліції та винесли постанову серії ББА № 072792 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.І КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Відповідно до змісту постанови позивач нібито керував авто в межах населеного пункту та перевищив швидкість на 28 км/год, що зі слів інспектора патрульної поліції було зафіксовано на пристрій «TruCam». Інспектор зупинив автомобіль, підійшовши, не представився в повному обсязі, звинуватив позивача у перевищенні швидкості руху на 28 км/год. в населеному пункті (одразу почав вимагати документи, почав перевіряти та записувати особисті дані, інформацію з водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу). Позивач заявив, що йому необхідна допомога адвоката, тому потрібно перенести розгляд справи за місцем його проживання. В устній формі позивач більше трьох разів заявляв клопотання про відкладення розгляду справи. Вважав, що порушення, що поліцейським вказані в постанові, є лише його припущеннями, постанова є незаконною та підлягає скасуванню. Під час складання поліцейським постанови позивач неодноразово наполягав на тому, що він не порушував ПДР, та наполягав перенести розгляд справи за місцем проживання обгрутовуючи тим, що йому потрібно скористатися допомогою адвоката та пропонував відповідачу надати належні докази адміністративного правопорушення, але поліцейський відмовив. Оскаржувана постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. З відеозапису та фотокопій з приладу TruCam не вбачається, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 78 км/год. в населеному пункті, оскільки не зафіксовано будь-яких дорожніх знаків, у зв`язку з чим, зазначені відеозапис та фотокопії не можуть бути належними доказами вини у вчиненні адміністративного правопорушення. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор суттєво порушив права позивача, у тому числі на отримання юридичної допомоги на місці розгляду справи. Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор не дав можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі. Крім того, інспектор проігнорував вимоги ч. 2 ст. 33 КУпАП. Після висловлення звинувачень, інспектор пішов до свого патрульного автомобілю де виніс постанову. Будь-якої підготовки до розгляду справи не було, як і не було оголошення посадової особи, яка розглядає справу, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не були вирішені клопотання, не були дослідженні докази, не були заслухані особи, які беруть участь у розгляді справи. Своїми діями інспектор грубо порушив вимоги ст.ст. 278,279 КУпАП. Таким чином, інспектор позбавив позивача можливості скористатися у повному обсязі своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП, інспектор порушив вимоги шодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП. Доказів того, що частина дороги розташована в межах населеного пункту не подано. Також, відсутні докази того, що дана частина дороги знаходиться в зоні дії дорожнього знаку, яким позначається населений пункт. З винесеною постановою позивач не згоден, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вважав, що дії інспектора щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за ст. 122 ч. 1 КУпАП є протиправними. За наведених обставин вважав, що дії, які вчинені інспектором УПП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, слід визнати неправомірними, а постанову ББА № 072792 від 29 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 122 КУпАП скасувати.

Представником відповідача подано відзив, в якому останній позовні вимоги не визнав, оскільки 29.05.2025 року позивачем було порушено п. 12.4 ПДР України, відносно нього складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накледно стягнення. Правопорушення зафіксовано лазарним вимірювачем швидкості руху транспортних засобів TruCam ТС000524 та підтверджується відеозаписами та роздруківкою із вказаного вимірювача швидкості руху, відеозаписи засвідчені електронним цифровим підписом відповідно до вимог ст.99 КАС України. На роздруківці файлу з лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів TruCAM ТС000524 чітко зазначено: дозволена швидкість з якою може рухатися транспортний засіб 50 км/год; швидкість з якою рухався транспортний засіб під керуванням позивача 78 км/год; дистанція на якій здійснювалося вимірювання швидкості руху транспортного засобу 164,7 м.; серійний номер лазерного вимірювача швидкості руху транспортних засобів ТС000524; номерний знак транспортного засобу вимірювання швидкості якого було здійснено КХ07771К. а також інша інформація. Відтак, відповідно до покладених на поліцію завдань, інспектор поліції Малафєєв А.Ю. відреагував на виявлене ним порушення ПДР та, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», зупинив транспортний засіб марки «TOYOTA LAND CRUSER PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 . В подальшому, інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 причину зупинки керованого ним транспортного засобу - перевищення встановленого обмеження швидкості руху транспортного засобу, а саме рух зі швидкістю 78 км/год. в межах населеного пункту с. Іванове та відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху повідомив про необхідність надання посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та свідоцтва про реєстрацію на даний транспортний засіб. Після встанволення особи позивача, інспектором поліції розпочато розгляд адміністративної справи у відповідності та з додержанням вимог ст. 279 КУпАП, роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституцією України та ст. 268 КУпАП, заслухано пояснення ОСОБА_1 щодо суті вчиненого ним адміністративного правопорушення та досліджено докази, у тому числі матеріалів з приладу TruCAM ТС000524. Ніяких зауважень, у тому числі щодо фіксації швидкості руху не в межах дії дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» ПДР, або щодо наявності чинних документів на прилад TruCAM ТС000524, від ОСОБА_1 під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не надходило. У разі наявності будь-яких сумнівів з даних приводів інспектор поліції міг би на місці зупинки транспортного засобу довести всі обставини, з яких у позивача виникають сумніви. За результатами розгляду адміністративної справи інспектором поліції Малафєєвим А.Ю., в порядку ст.ст. 283-284 КУпАП, прийнято рішення (постанову) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА № 072792 від 29.05.2025, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., роз`яснено строки на сплату штрафу за вказаною постановою, строки оскарження такої постанови та наслідки несплати штрафу за вказаною постановою. Негайно, після закінчення розгляду справи поліцейський, відповідно ст. 285 КУпАП, оголосив винесену постанову та надав її копію позивачу.

Позивачем надано відповідь на відзив, в якій останній зазначив, що у поясненнях відповідач посилається на копії зображень, зроблених за допомогою приладу TruCAM, та відеозаписи, які містяться на диску CD-R. Проте, зазначені матеріали не відповідають вимогам, встановленим статтею 99 КАС України щодо електронних доказів. Паперові копії електронних доказів, надані відповідачем, не посвідчені в порядку, визначеному чинним законодавством. Частина 3 статті 99 КАС України передбачає, що така копія має бути засвідчена належним чином, інакше вона не може розглядатися як допустимий доказ. Крім того, інформація, що міститься на роздрукованому фото з приладу TruCam, викладена англійською мовою, без офіційного перекладу українською, що прямо суперечить ст. 15 КАС України, яка передбачає, що судочинство в адміністративних судах провадиться державною мовою. До матеріалів справи не додано електронної копії самого доказу, яка б дозволила суду перевірити її достовірність. Крім того, не зазначено, що в розпорядженні відповідача є оригінал такого доказу, як того вимагає п. 4 ст. 99 КАС України. Також, відсутні докази, що порушення було вчинено у межах дії знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху». У відзиві відповідача міститься посилання на фотознімок, який нібито підтверджує наявність на відповідній ділянці дороги дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень ПДР». Втім, зазначене фото, за наданими матеріалами, було виготовлено скоріше за все вже після отримання відповідачем позовної заяви, тобто, без будь-якої прив`язки до дати безпосереднього вчинення правопорушення (після факту фіксації минуло 3 місяці). Більше того, відповідач не надав жодних належних доказів, які б підтверджували, що відповідні дорожні знаки дійсно були встановлені на момент фіксації правопорушення (дата події 29.05.2025 року), їх технічний стан відповідав вимогам національних стандартів, ці знаки були правильно розміщені згідно з вимогами ПДР та ДСТУ 4100:2014, прилад TruCam здійснював фіксацію в межах населеного пункту, межі якого чітко визначалися дорожнім знаком 5.49, був наявний дублюючий знак (згідно з ПДР, при наявності двох і більше смугу напрямку руху знак обмеження швидкості підлягає дублюванню). Зображення надані відповідачем, не підтверджує факт наявності дублюючого знаку саме на момент події. На підтвердження наявності знаку 5.49 або 5.76 на момент правопорушення відповідач не надав: відео- або фотозапису, зробленого в день події (або найближчого до неї часу). Таким чином, встановити факт порушення швидкісного режиму саме в межах населеного пункту або в межах дії автоматичної фото-відеофіксації - неможливо, оскільки надане фото не містить ні часової мітки, ні підтвердження, зображені на ньому дорожні знаки були в наявності саме на день порушення, а не з`явилися пізніше. Відповідач не надав жодного належного, допустимого та достовірного доказу, який би підтверджував факт порушення позивачем правил дорожнього руху саме в межах населеного пункту або в зоні, позначеній відповідними дорожніми знаками. Таким чином, докази не підтверджують територіальні межі правопорушення, що є суттєвим процесуальним порушенням і унеможливлює кваліфікацію дій позивача як адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП. Відповідно до ДСТУ 4100:2014, знак 5.70 є обов`язковим попередженням про здійснення відеоконтролю. Крім того, на сайті НПУ зазначено, що фіксація здійснюється лише в місцях, де встановлений цей знак та працюють проблискові маячки. Факт відсутності цього знаку та проблискових маячків зафіксовано на фото, доданому позивачем. Отже, фіксація здійснювалась з порушенням регламенту і не може слугувати правовою підставою для притягнення особи до відповідальності. Отже відповідач не довів наявність складу адміністративного правопорушення; подані ним докази є неналежними та недопустимими; постанова про адміністративне правопорушення прийнята з порушенням матеріального та процесуального законодавства. У зв`язку з чим, просив визнати доводи відповідача необґрунтованими, задовольнити адміністративний позов у повному обсязі, визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне правопорушення та розгляд справи проводити без його участі.

Ухвалою судді Немишлянського районного суду м. Харкова від 12.06.2025 р. матеріали дійсної справи направлено до Основ`янського районного суду міста Харкова за підсудністю.

Ухвалою судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.07.2025 р. матеріали дійсної справи направлено до Індустріального районного суду міста Харкова за підсудністю.

Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Харкова від 02.09.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, позивача звільнено від сплати судового збору.

Позивач в судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив зазначив про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судове засідання не явився, про дату та час судового розгляду повідомлявся, заяви про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, у відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась.

Суд, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наданої суду постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ББА № 072792, 29.05.2025 року відносно позивача складено постанову про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, за яке встановлено відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР України. До Позивача застосовано штраф у сумі 340,00 гривень.

Відповідно до змісту вказаної постанови, 29.05.2025 року о 13 год. 08 хв. в Одеській області Одеського району с. Іванове а/о М-14, 29 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUSER PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , в межах населенного пункту зі вшидкфстю 78 км/год при дозволеної швидкості 50 км/год, чим перевищив обмеження швидкості руху на 28 км/год.

Згідно з оскаржуваною постановою подію зафіксовано, зокрема на пристрій TruCam ТС000524.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/32626 від 26.11.2025 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № TC000524 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Свідоцтво чинне до 26.11.2025 року.

Згідно з листом Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області від 17.11.2025 року № 1539/12-07/25-2633/05-04/25, згідно з п.п.2 п. 1 Положення про Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 439 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2023 № 193) (далі - Положення про Агентство), Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України (далі Агентство відновлення) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра з відновлення України - Міністра розвитку громад, територій та інфраструктури. Відповідно до п.1.1 Положення про Службу, затвердженого наказом Агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 10.02.2025 № Н-53 (далі - Положення про Службу відновлення), Служба є неприбутковою організацією, яка заснована на державній власності і належить до сфери управління Агентства відновлення. Згідно з п.п.2.1.1 п. 2.1 Положення про Службу відновлення, метою діяльності Служби, є, зокрема, забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення в Одеській області шляхом їх нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтів та утримання в інтересах держави та користувачів автомобільних доріг. Служба є балансоутримувачем ділянки автомобільної дороги загального користування державного значення М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ в межах Одеської області від км 17+555 до км 55+510. Зазначена дорога в межах населеного пункту Іванове (колишня назва - Свердлове) проходить відрізком км 28+620 - км 29+870. В`їзд/виїзд до та з населеного пункту позначені дорожніми знаками 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.50 «Кінець населеного пункту», установленими на підходах до с. Іванове з обох напрямків руху (зі сторони м. Миколаїв у напрямку м. Одеси та зі сторони м. Одеси у напрямку м. Миколаєва). Розміщення знаків на км 28+620 (координати: 46.677490, 30.880305), км 29+870 (координати: 46.684278, 30.893502). На підходах до ділянки дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ , яка проходить через с. Іванове, встановлено дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з обох напрямків (зі сторони м. Миколаїв - у напрямку м. Одеси та зі сторони м. Одеси - у напрямку м. Миколаєва) з метою інформування учасників дорожнього руху про здійснення контролю швидкісного режиму та фіксацію правопорушень.

Разом з тим, позивач своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнав та просив оскаржувану постанову скасувати, провадження у справі закрити. Стверджував, що відсутні докази, що порушення було вчинено у межах дії знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідальність за порушення Правил дорожнього руху України та порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення встановлено Кодексом України про адміністративні правопорушення. Постанова про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в суді у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Системний аналіз приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, дозволяє зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

Відповідно до ст.ст. 72-74 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування та одержані в порядку встановленому законом.

При цьому, ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За приписами ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до статті 14 Закону України від «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306.

Згідно з абзацом шістдесят першим пункту 1.10 ПДР населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.49, 5.50, 5.51, 5.52.

Відповідно до п. 12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

Як встановлено судом, та не оспорюється сторонами у справі - 29.05.2025 року відносно позивача складено постанову про адміністративне правопорушення за вчинення правопорушення, за яке встановлено відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення п. 12.4 ПДР України. До Позивача застосовано штраф у сумі 340,00 гривень. Відповідно до змісту указаної постанови 29.05.2025 року о 13 год. 08 хв. в Одеській області Одеського району с. Іванове а/о М-14, 29 км, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «TOYOTA LAND CRUSER PRADO», номерний знак НОМЕР_1 , в межах населенного пункту зі вшидкфстю 78 км/год при дозволеної швидкості 50 км/год, чим перевищив обмеження швидкості руху на 28 км/год.

Позивач не оспорює того, що він дійсно рухався за вказаною в постанові адресою та з вказаною в постанові швидкістю, проте своєї вини у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні не визнав та стверджував, що відсутні докази, що порушення було вчинено у межах дії знаку 5.49 «Початок населеного пункту» та 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

При цьому, як вбачається зі змісту листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури в Одеській області від 17.11.2025 року № 1539/12-07/25-2633/05-04/25,на підходах до ділянки дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ , яка проходить через с. Іванове, встановлено дорожні знаки 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» з обох напрямків (зі сторони м. Миколаїв - у напрямку м. Одеси та зі сторони м. Одеси - у напрямку м. Миколаєва) з метою інформування учасників дорожнього руху про здійснення контролю швидкісного режиму та фіксацію правопорушень.

Окрім того, з відеозапису події з нагрудних камер поліцейських, який був наданий суду разом із відзивом на позовну заяву, вбачається, що одразу, після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач ОСОБА_1 співробітник поліції, зупинивший зазначений транспортний засіб, у відповідності до ч. 3 стаття 18 Закону України «Про Національну поліцію» назвав своє прізвище, посаду та спеціальне звання. Вимог пред`явити службове посвідчення, від ОСОБА_1 , не надходило.

Також, згідно ч. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, який зупинив транспортний засіб, поінформував водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки та надав позивачу ОСОБА_1 докази вчиненого ним правопорушення.

Усі вимоги про перенесення розгляду справи та про можливість при розгляді справи користування домогою адвоката або іншого фахівця в галузі прав висловлює не позивач ОСОБА_1 , а його пасажир, який не є особою, яка може брати участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення і які визначені в гл. 21 КУпАП. Будь яких клопотань або заяв сам позивач ОСОБА_1 не заявляє, а навпаки, одразу після зупинки транспортного засобу, яким він керував, був згоден із вчиненням ним адміністративного правопорушення і висловив намір одразу сплатити суму штрафу, але із за відсутності відповідного пристрою (терміналу), про що зазначає інспектор патрульної поліції Малофєєв А.Ю., позивач ОСОБА_1 , за вчинення ним адміністративного правопорушення не зміг цього зробити.

Розгляд справи про вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, відбувся у відповідності до вимог глави 22 КУпАП

Відтак твердження позивача про те, що він на момент вчення адміністративного правопорушення рухався не в межах населеного пункту та те, що поліцейським під час винесення оскаржуваної постанови, було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставним та таким, що прямо спростовується наявними у матеріалах справи відеозаписами події та розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 6-8, 19, 72-77, 241-246, 255, 286 КАС України, суд

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту патрульної служби Національної поліції України про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач - Департамент патрульної служби Національної поліції України, , м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3.

Суддя Я.М. Ритов