Справа № 320/33524/23
Суддя: Білоноженко М.А.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ справа №320/33524/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білоноженко М.А, розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» до Київської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15, ) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Київської митниці (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8а, ), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100240/2023/000294;

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2023 №UA100240/2023/510091/1.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що ним під час проходження процедури митного оформлення товарів було надано відповідачу документально підтверджені дані про ціну договору. Вказані документі не мали розбіжностей у числових значеннях, що підтверджують складові митної вартості товару, проте митницею протиправно було застосовано резервний метод визначення митної вартості товарів та необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів, яке підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

У зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною судді, в провадженні якого перебувала справа №320/33524/23, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Білоноженко М.А.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року справу прийнято до свого провадження суддею Білоноженко М.А.

Відповідач, не погоджуючись із доводами позивача, надав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що в наявних у митниці документах, які надавались декларантом на підтвердження заявленої митної вартості за основним методом, відсутні всі відомості щодо фактично сплаченої ціни товарів, та що підтверджують числові значення всіх обов`язкових складових митної вартості товарів, повноту їх додавання до ціни товару, тим самим декларантом заявлено митниці неповні відомості про митну вартість товарів та обраний метод її визначення. Зауважив, що обраний декларантом метод за ціною договору не відповідає умовам, визначеним в статті 58 глави 9 Митного кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

28.06.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Хімагромаркетинг» (Покупець) та NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD (Продавець) було укладено Договір №38 та Додаток №1 від 28.06.2023 року до нього.

Також, 28.06.2023 року між позивачем та NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD було укладено додаткову угоду №1 до Договору щодо внесення змін та викладення п.7.2 Договору в новій редакції.

Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору Продавець продає, а Покупець купує хімічні препарати, упаковку, пластмасові кришки і мірні пластикові стаканчики до них, іменовані далі як Товар, в асортименті, кількості, за цінами, в терміни і на умовах, зазначених в Додатку до цього Договору і є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п.2.1 Договору його сума встановлюється у розмірі 29 120,00 доларів США. Аналогічна сума відображена і в Додатку №1.

З метою митного оформлення придбаного на підставі Договору товару позивачем було оформлено та подано відповідачу електронну митну декларацію режиму IM 40 23UA79U7, в якій митна вартість придбаного товару була визначена за основним методом - за ціною договору.

Також відповідачу було подано необхідні документи, що підтверджують митну вартість товару.

За результатами опрацювання декларації відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100240/2023/000294 та прийнято рішення від 29.08.2023 року №UA100240/2023/510091/1 про коригування митної вартості товарів, яким збільшено суму митних платежів.

Відповідно до зазначеного Рішення (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості) обставинами його прийняття та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості є наступне.

Відповідач зазначає, що на виконання положень статей 52-55, 57, 58, 335 Митного кодексу України (далі - МК України), п. 44,1 ст. 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару №l за митною декларацією від 23.08.2023 №23UA79U7 встановлено, що вони містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які 6 підтверджували числові значення складових митної вартості, зокрема:

1) в додатку №l від 28.06.2023 до контракту від 28.06.2023 №38 в умовах оплати прописаних Англійською мовою зазначено більшу суму, а саме 5824 дол. США та 23926 дол. США, що в сумі складає 29750 дол. США;

2) в Довідці про Транспортно-експедиційне обслуговування від 17.08.23 №72 зазначено, що загальна сума на обслуговування контейнеру становить (в валюті євро) - 2655 євро, але під час перерахунку зазначених витрат сума повинна складати 2705 евро;

3) відповідно до п. 2.1. Контракту від 28.06.2023 № 38 передбачено, що в ціну товару включені: вартість тари, маркування та пакування, навантаження, митне очищення товару для його експорту, транспортування, але в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графах «ціна коробки» та «плата за упаковку» зазначено - 0,00 дол. США.;

4) в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графі «плата за перевезення» конкретизовано вартість послуги - 0,14 дол. США, але не деталізовано куди саме здійснюється перевезення;

5) У висновку від 18.08.2023 №Ц-858 експертом проведений аналіз лише контрактної ціни товару, та не здійснено аналізу цін на світовому ринку на ідентичні та подібні товари. Експертом у використаних методичних та інформаційних виданнях вказано інформацію з мережі інтернет, а саме: сайт www.alibaba.com, пропозиції з якого відображають цінову інформацію з країни виробництва Китай та за зовнішніми виглядом мають різні якісні характеристики, проте експертом вищевказану інформацію, а саме інформація повинні відображатися у звіті з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього, у висновку наданому для підтвердження заявленої митної вартості відсутні вихідні дані з додатками. Висновок підготовлений з порушенням положень Національного стандарту №1 не може засвідчувати обґрунтованість числового розрахунку вартості імпортованих товарів, які у ньому наведені у зв`язку з відсутністю документально підтверджених даних. Оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна базуватися на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито, або аналогічного товару і не повинна базуватись на вартості товару національного походження чи на довільній або фіктивній вартості;

6) в МД країни відправлення від 08.07.2023 № 02315808 відсутні відомості щодо договору (контракту) за яким здійснювалась зовнішньоекономічна операція;

7) до митного оформлення подано два доповнення до контракту від 28.06.2023 № 38 під одним і тим самим номером (№l) та датовані однією датою (28.06.2023), при цьому містять різну інформацію.

З метою усунення виявлених розбіжностей та підтвердження числових складових митної вартості від декларанта було витребувано додаткові документи згідно з переліком, викладеним у електронному повідомленні.

У відповідь на запит, позивачем були надані наступні документи:

- Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом №34 від 12.07.2023;

-Договір про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні №1506-21 від 15.06.2021;

- Заявка на здійснення ТЕО №00031-23 від 06.07.2023 до договору №1506-21 від 15.06.2021;

- Довідка-роз`яснення № 95 від 24.08.2023 від ТОВ «Трансмар Логистик»;

- Акт здачі приймання робіт № від 17.08.2023;

- Договір поставки товару №AП-19-0013 від 26.10.2022 з ТОВ «Придніпровський Край»;

- Додаток №АПI-19-0013Сп4 від 11.08.2023 до договору поставки товару №АП-19-0013 від 26.10.2022 з ТОВ «Придніпровський Край»;

- Видаткова накладна №АП-19-07694 від 14.08.2023;

- Видаткова накладна №АП-19-07671 від 14.08.2023;

- Видаткова накладна №АП-19-07763 від 16.08.2023;

-Видаткова накладна №АП-19-07677 від 14.08.2023;

- Видаткова накладна №AП-19-07803 від 17.08.2023;

-Видаткова накладна №АП-19-07692 від 14.08.2023;

- Видаткова накладна №AП-19-07839 від 18.08.2023;

- Видаткова накладна №АП-19-07693 від 14.08.2023;

- Інформаційне повідомлення про зарахування коштів №24526 від 23.08.2023;

-Переклад експортної декларації №02315808;

- Лист-роз`яснення Київської ТПП вих. №17/08-2в/829 від 28.08.2023.

В результаті відповідачем було зроблено висновок, що податні декларантом основні та додаткові документи містять розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містять належних, об`єктивних та достовірних відомостей про числові складові заявленої митної вартості, тому підтвердити заявлену митну вартість неможливо.

Вважаючи прийняті відповідачем рішення неправомірним, позивач звернувся до суду із даним позовом, при вирішенні якого суд виходить із наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України.

Згідно з п. п. 23 та 24 ч. 1 ст. 4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

За змістом ст. ст. 49, 50 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (частини 1 та 2 статті 51 МК України).

У силу норм ч. ч. 1 - 3 ст. 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, визначено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT) (ч. 1 ст. 64 МК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 52 МК України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

За змістом ч. ч. 1 - 3 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Так, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч. ч. 5, 6 ст. 53 МК України).

Згідно із ч. ч. 1- 3 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

У той же час, частиною 6 зазначеної статті передбачено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі (ч. 12 ст. 264 МК України).

З наведеного слідує, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі.

Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені ст. 53 Митного кодексу України, заборонено.

В оскаржуваному рішенні відповідачем зазначено, що в додатку №l від 28.06.2023 до контракту від 28.06.2023 №38 в умовах оплати прописаних англійською мовою зазначено більшу суму, а саме 5824 дол. США та 23926 дол. США, що в сумі складає 29750 дол. США.

Дійсно, під час розгляду справи судом встановлено, що в додатку №1 від 28.06.2023 до контракту від 28.06.2023 №38 в умовах оплати, прописаних англійською мовою, зазначено більшу суму, а саме 5824 дол. США та 23926 дол. США, що в сумі складає 29750 дол. США.

Проте, вказане є лише технічною помилкою, що підтверджується п.2.1 Договору, де зазначена загальна сума договору, яка становить 29 120 доларів США, також українською версією Додатку №1 та англійською версією, яка викладена в табличній частині документу, в якій зазначається загальна кількість товару, його вартість та загальна сума.

Також, зазначена обставина підтверджується арифметичним розрахунком загальної кількості помноженої на вартість товару: 16 000л х1,82 доларів США=29 120 доларів США та рахунком-фактурою (інвойсом) від 27.06.2023.

Щодо інформації про те, що відповідно до п. 2.1. Контракту від 28.06.2023 № 38 передбачено, що в ціну товару включені: вартість тари, маркування та пакування, навантаження, митне очищення товару для його експорту, транспортування, але в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графах «ціна коробки» та «плата за упаковку» зазначено - 0,00 дол. США, суд зазначає наступне.

Так, в калькуляції в графі «Тип пакування» зазначено « 20л/каністра», а в графі «Ціна каністри» - « 0,17 доларів США».

Тобто, відповідач вважає, що оскільки в графах «ціна коробки» та «плата за упаковку» зазначено - 0,00 дол. США, то це є порушенням п.2.1, позаяк відсутня тара.

Однак, суд звертає увагу, що товар, придбаний за Договором позивачем, було розфасовано в каністри, що і є тарою.

В Коментарі від 11.05.2006 «Види та облік тари», розміщеному на сайті Верховної Ради України, зазначено, що «Тара - це основний елемент упаковки, що являє собою виріб для розміщення товару. У свою чергу, упаковка - це технічний засіб або комплекс засобів з розміщеним у ньому товаром, що забезпечує захист товару від пошкоджень і втрат у процесі транспортування, зберігання та продажу, а навколишне середовище - від

забруднень. »

Тобто, тара - це саме той елемент, в який поміщається або розфасовується товар, в нашому випадку - це каністра.

Також, оскільки для транспортування товару не використовувалися коробки, тому і в графах «ціна коробки» та «плата за упаковку» зазначено - 0,00 дол. США.

Крім того, відповідач зазначає, що в наданій калькуляції загальних витрат від 27.06.2023 в графі «плата за перевезення» конкретизовано вартість послуги-0,14 дол.США, але не деталізовано куди саме здійснюється перевезення.

Калькуляція загальних витрат від 27.06.2023 була підготовлена NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD (Продавець згідно договору) та надана позивачу.

В калькуляції загальних витрат зазначаються всі складові вартості 1 літра препарату в тому числі, але не виключно, які випливають з умов договору.

Так, в Додатку № l до Договору зазначені наступні умови поставки: CFR, Констанца, Румунія, CFR, Гданськ, Польща (Інкотермс 2010).

Також, в Додатку №1 зазначено, що кількість Товару і умови поставки (вид транспорту) вказуються окремо в рахунку-фактурі на кожну окрему партію, що поставляється.

Відповідно до рахунку-фактури (Інвойсу) від 27.06.2023 поставка товару здійснюється морем Шанхай, Китай в Констанца, Румунія.

Відповідно до умов Інкотермс 2010 базис поставки CFR (Cost and Freight (Вартість та фрахт)) (із зазначенням порту призначення) передбачає, що Продавець сплачує перевезення товару до названого порту призначення. Відправник вантажу (в даному випадку - це Продавець), несе відповідальність за початкові витрати, включаючи витрати на експортне очищення та фрахт для перевезення у зазначений порт.

В зв`язку із чим, оскільки Продавець відповідно до умов поставки, поніс витрати до порту- Констанца, Румунія, тому в калькуляції і була розрахована вартість перевезення 1л в розмірі 0,14 доларів США.

Крім того, інформація про перевезення Товару за рахунок Продавця, зазначена в Коносаменті №273148500, в пакувальному листі від 27.06.2023, в Сертифікаті походження №23C3201C1738/00100, які були надані позивачем під час митного оформлення товару.

Щодо інформації про те, що в МД країни відправлення від 08.07.2023 № 02315808 відсутні відомості щодо договору (контракту) та інші комерційні документи, за якими здійснювалась зовнішньоекономічна операція, суд зазначає, що в МД країни відправлення з метою ідентифікації товару, придбаного за Договором, вказано саме номер коносаменту (№є273148500) та контейнеру (MSKU5905450), а також найменування судна (MAERSK CAMPBELL/326W). При цьому, в коносаменті №273148500 зазначено опис товару та його кількість, відправник (Продавець) та отримувач (Позивач).

При цьому, суд зауважує, що митна декларація країни відправлення відповідно до частини другої статті 53 МК України не є обов`язковим документом для підтвердження заявленої митної вартості товару. Відсутність у митній декларації країни відправлення певних реквізитів не свідчить про неможливість ідентифікації митної декларації з конкретною поставкою. Митна декларація країни відправлення містить дані про постачальника, покупця, умови поставки, вагу, найменування про кількість та ціну товару, номери контейнерів, номеру коносаменту, що в повній мірі співпадає з даними, зазначеними в поданих до митного оформлення документах. До того ж, відсутність у митній декларації країни відправлення реквізитів контракту не впливає на числові значення складових митної вартості.

Надані позивачем документи для підтвердження заявленої митної вартості у своїй сукупності містять достатньо інформації, яка дозволяє ідентифікувати приналежність цих документів до поставки товару.

Щодо інформації про те, що до митного оформлення подано два доповнення до контракту від 28.06.2023 № 38 під одним і тим самим номером (№l) та датовані однією датою (28.06.2023), при цьому містять різну інформацію, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем з метою митного оформлення товару разом з іншими документами було подано Додаток №1 від 28.06.2023 до Договору та Додаткову угоду №1 від 28.06.2023 до Договору щодо внесення змін та викладення п.7.2 Договору в новій редакції

Тобто, відповідачем помилково проводиться аналогія між двома різними юридичними документами.

Верховний Суд у постанові від 31 травня 2021 по справі №917/265/18 зазначив, що необхідно розрізняти поняття «додаток до договору» та «додаткова угода до договору».

Так, додаток до договору - це документ, який містить доповнення, уточнення, додаткові роз`яснення, пояснення умов договору, перелік конкретних товарів, послуг тощо. Тобто, додаток до договору - це документ, який уточнює або більш детально розкриває зміст договірних умов.

Водночас, додаткова угода - є правочином, що вносить зміни до вже існуючого договору. І саме до додаткової угоди можуть застосовуватись вимоги ст. 654 ЦК.

Таким чином, позивачем були надані різні за своєю суттю та змістом документи.

Відповідач зазначає, що у наданому листі Київської ТПП від 28.08.2023 №17/08-26/829 «Про надання інформації» щодо експертного висновку від 18.08.23 №Ц-858 зазначено: «надаємо роздруківку деяких джерел інформації на 2-х сторінках, які були, зокрема, використані при складанні експертного висновку від 18.08.23 №I-858», при цьому дані роздруківки митному органу надані не були, що на думку відповідача є підставою для неприйняття наданого висновку.

Суд зауважує, що відповідно до норм п.п. 3, 16, 51, 52, 53 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440 , Київською ТПП було:

- здійснено ознайомлення з об`єктом дослідження за документами Замовника;

- здійснено опис майна, зібрані та оброблені вихідні дані, надані Замовником;

(ринкового);

- вибрано та обґрунтовано застосування методичного підходу порівняльного (ринкового);

- дано визначення ринкової вартості;

- здійснено пошук інформаційних джерел ГМ Інтернет на предмет експортних цін-пропозицій даної продукції на світовому ринку та ринку країни-виробника (www.alibaba.com, www.made-in-china.com) з аналізом зібраних і використаних вихідних даних тощо;

- отримана цінова інформація від компанії виробника десиканту «Дикват, РК»

«NANJING PETERS FARM BIO-TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) на відповідний запит

Київської ТПП;

- зазначено можливі обмеження та застереження.

Тобто, вищезгаданий експертний висновок відповідає діючому законодавству України.

У зв`язку із наведеним, суд вважає, що відповідачем необґрунтовано не враховано лист Київської ТПП від 28.08.2023 №1 7/08-2в/829 лише на підставі відсутності роздруківок до даного листа.

При цьому, зміст наданого висновку, відповідачем не спростовується.

Посилання відповідача на те, що надані видаткові накладні від 14.08.2023 №AП-19-07694, від 14.08.2023 №АП-19-07671, від 16.08.2023 №АП-19-07763, від 14.08.2023 №АП-19- 07677, від 17.08.2023 №АП-19-07803, від 14.08.2023 №А П-19-07692, від 18.08.2023 №АП-19-07839, від 14.08.2023 №АП-19-07693 не підтверджують факт здійснення комерційної операції без підтвердження податковими накладними, суд не приймає до уваги, оскільки у своєму запиті від 23.08.2023 відповідачем, серед іншого, було зазначено необхідність надання позивачем додаткових документів, серед яких була зазначена виписка з бухгалтерської документації.

Тому, на виконання цього запиту позивачем були надані видаткові накладні: 14.08.2023 №АП-19-07694, від 14.08.2023 №АП-19-07671, від 16.08.2023 №АП-19-07763, від 14.08.2023 №АП-19- 07677, від 17.08.2023 №АП-19-07803, від 14.08.2023 №АП-19-07692, від 18.08.2023 №АП-19-07839, від 14.08.2023 №АП-19-07693.

Повідомлення відповідача не містило запиту щодо необхідності надання будь-якої податкової чи фінансової звітності.

Щодо позиції відповідача про те, що в наданому акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 №2308/700005 під п. 6 зазначено послугу: «транспортно-експедиційне обслуговування на території України контейнера MSKU5905450», при цьому відповідно до поданих до митного оформлення документів переміщення контейнера MSKU5905450 територією України не здійснювалось, суд зазначає наступне.

Так, переміщення контейнера MSKU5905450 територією України не здійснювалось, проте, оскільки заявка на здійснення ТЕО №00031-23 від 06.07.2023 року по договору №1506-21 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні від 15.06.2021 року заключалась саме для безпосереднього обслуговування контейнеру MSKU5905450 ТОВ «ТРАНСМАР ЛОГИСТИК», для ідентифікації послуги в акті здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 17.08.2023 №5 було вказано саме номер контейнеру, оскільки весь перелік послуг надавався для обслуговування даного контейнеру та його вмісту.

Крім того, підготовка актів здачі-приймання робіт (надання послуг) у ТОВ «ТРАНСМАР ЛОГИСТИК» здійснюється безпосередньо бухгалтерією цього підприємства, відтак, зазначена неточність пов`язана із внутрішніми правила підприємства щодо ведення бухгалтерського обліку та не впливає на якість виконаних робіт та виконання договірних зобов`язань.

Суд зауважує, що вказані обставини не свідчать про наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів у правильності заявленої митної вартості, тобто про наявність підстав, передбачених ч. 3 ст. 53 МК України для витребування додаткових документів, а саме що надані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначив про те, що в наданій заявці на здійснення ТЕО №00031-23 від 06 липня 2023 року в графі «Вартість» визначено суми: перевалка 350 дол. + 850 євро, авто1850 євро. При цьому, азначена сума 850 євро не відповідає інформації зазначеній: 1) в довідці про Транспортно-експедиційне обслуговування від 17.08.2023 №72; 2) в наданому листі від 24.08.2023 №95 «щодо Довідки про Транспортно-експедиційне обслуговування»: 3) в акті здачі-приймання робіт (надання послуг) від 17.08.2023 №23081 700005.

Проаналізувавши вказані документи, суд зазначає наступне.

Вартість послуг ТЕО згідно заявки №00031-23 від 06.07.2023 року по договору №1506-21 про надання транспортно-експедиційних послуг з перевезення вантажів автомобільним, транспортом у міжнародному, міжміському та міському сполученні від 15.06.2021 року у зв`язку з технічною помилкою була вказана: перевалка 350 дол. + 850 євро, авто 1850 євро.

Інші документи, що підтверджують вартість послуг, були складені належним чином та з врахуванням виправленої помилки.

Розбіжність в зазначеній вартості позивачем була усунута, шляхом надання ТОВ «Трансмар Логистик» листа від 24.08.2023 №95 «щодо Довідки про Транспортно-експедиційне обслуговування» з докладним описом всіх послуг та їх вартості.

Таким чином, доводи відповідача в цій частині не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.

Крім того, в оскаржуваному рішенні не зазначено послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожен із методів, що передує методу, обраному митним органом.

Так, в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів міститься посилання на цінову інформацію, за певною митною декларацією, зокрема, 3,70 USD/л+ (плюс) витрати на транспортування.

Однак, суд зауважує, що відповідач у спірному рішенні не вказав кількість товарів, вагу, країну походження, характеристики, на підставі яких правил згідно з Інкотермс були поставлені товари, що взяті за основу при коригуванні митної вартості.

В той же час, суд зауважує, що розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено (хоча наявність рішення про коригування митної вартості), не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом.

Отже, зазначення в графі 33 оскаржуваного рішення лише дати та номера митної декларації, як джерело інформації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, не дає підстав вважати такі рішення обґрунтованими та мотивованими у контексті положень ч.2 ст. 55 МК України

Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування товару на митну територію України на підтвердження заявленої ним митної вартості товару за ціною контракту було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною 2 статті 53 МК України.

При цьому, слід враховувати, що ст. 53 МК України, якою врегульовано порядок підтвердження декларантом заявленої митної вартості та її перевірки митницею, не містить жодних вимог щодо необхідності додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 березня 2024 року у справі № 815/762/18.

Відповідно до частин другої, четвертої, п`ятої та десятої статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Системний аналіз викладених правових норм дає підстави стверджувати, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному, з урахуванням вимог митного законодавства щодо необхідності проведення процедури митних консультацій.

Водночас, в ході розгляду справи відповідачем не доведено неможливості застосування жодного методу коригування, що передує резервному.

Суд вказує, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 15.10.2024 по справі №520/6058/24 , від 16.01.2025 у справі №160/939/24.

При вирішенні даного спору суд враховує правові висновки Європейського суду з прав людини, викладені в рішенні у справі «Золотас проти Греції», про те, що стаття 1 Протоколу № 1, яка має за головну мету захистити особу від будь-якого посягання держави на повагу до її майна, може також вимагати позитивних зобов`язань, відповідно до яких держава має вжити певних заходів, необхідних для захисту права власності, зокрема, якщо існує прямий зв`язок між заходом, якого заявник може правомірно очікувати від влади, і ефективним користуванням ним своїм майном (Zolotas v. Greece, № 66610/09). Подібний висновок також викладений у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Капітал Банк АД проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria, № 49429/99).

У пункті 50 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№ 23759/03 та № 37943/06) зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Говорячи про «закон», стаття 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року посилається на ту саму концепцію, що міститься в інших положеннях цієї Конвенції (див. рішення у справі «Шпачек s.r.o.» проти Чеської Республіки» (SPACEK, s.r.o. v. THE CZECH REPUBLIC № 26449/95). Ця концепція вимагає, перш за все, щоб такі заходи мали підстави в національному законодавстві (див. рішення у справі «Бейелер проти Італії» (Beyeler v. Italy № 33202/96).

Крім того, у рішеннях від 20 травня 2010 року та від 25 листопада 2008 року у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, в яких ЄСПЛ наголосив, що саме на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій та мінімізують ризик помилок.

При цьому, митні органи дійсно мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але такі повноваження повинні ними здійснюватися у спосіб, установлений законом, тобто в даному випадку витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що так чи інакше впливають на визначення безпосередньо митної вартості.

Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Аналогічний правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі № 826/8797/16, від 14 березня 2024 року у справі № 823/1696/17, від 20 березня 2024 року у справі № 826/5959/17.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного у сукупності, а також беручи до уваги ту обставину, що відповідачем не доведено наявність у нього обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом, як і не доведено того, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару містять розбіжності та/або наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значенні складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, суд вважає, що позивачем було підтверджено заявлену митну вартість товару необхідними документами.

Вказані обставини свідчать про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність прийнятого митним органом рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2023 №UA100240/2023/510091/1, зв`язку із чим вказане рішення підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправним картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100240/2023/000294, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 9, 10 статті 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною дванадцятою статті 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи митного органу про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів до митного органу вищого рівня або до суду, якщо вважає, що такими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси, створено перешкоди для їх реалізації або на неї незаконно покладено будь-які обов`язки.

Судом встановлено, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100240/2023/000294 мотивована прийняттям митним органом рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2023 №UA100240/2023/510091/1, неправомірність якого знайшла підтвердження під час розгляду справи, а тому суд вважає, що спірна картка відмови також є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 20602,46 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 07.09.2023.

Таким чином, стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці підлягають понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 20602,46 грн.

Керуючись статтями 9,14,73-78,90,143,242-246,250,255 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15, ) задовольнити повністю;

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100240/2023/000294;

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 29.08.2023 №UA100240/2023/510091/1;

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хімагромаркетинг" (02160, м. Київ, пр-т Соборності, 15, ) суму сплаченого судового збору у розмірі 20602,46 (двадцять тисяч шістсот дві грн 46 коп) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці (03124, м. Київ, бул. Вацлава Гавела, 8а, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Білоноженко М.А.