Справа № 331/5267/25
Суддя: Романько О. О.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 331/5267/25 2-а/335/175/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суду міста Запоріжжя у складі головуючого судді Романько О.О., за участі секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 5529796 від 20.08.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

06.10.2025 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя за підсудністю надійшла справа за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому він просить суд скасувати постанову серії ЕНА №5529796 від 20.08.2025, винесену інспектором взводу №1 роти 1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Вадимом Вакуленком за ч.5 ст.121 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В ґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови від 20.08.2025 близько 13 години 40 хвилин в м. Запоріжжі по вул. Скворцова, 1, керуючи транспортним засобом «ACURA» модель TLX державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаний засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п.2.3. Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, №1306 (подалі ПДР), у зв`язку з чим інспектором взводу №1 роти 1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Вадимом Вакуленком було винесено постанову серії ЕНА № 5529796 за ч.5 ст.121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн..

Додатково зазначив, що в`їжджаючи на блокпост встановлений по вул. Скворцова в м. Запоріжжі після зупинки під знаком «Стоп-контроль» його зупинив старший сержант, який не представився. На його запитання: «Яка причина зупинки?». Він відповів, що хоче обшукати (а не оглянути) його автомобіль. На вимогу позивача вказати статтю та обґрунтування цих дій він відповів, що: «...є уповноваженою особою знаходячись на блокпосту та має таке право». При цьому він не надав ніяких документів підтверджуючих його слова, а саме розпорядження військового коменданта, що закріплено в п.5 постановою КМУ №1456, де чітко визначено, що може бути проведений огляд речей, а не обшук. Обшук та огляд це дві окремі та відмінні між собою слідчі (розшукові) дії, які проводяться правоохоронними органами для досудового розслідування злочинів та збору доказів в кримінальних провадженнях. Законне проведення обшуку відбувається в наявності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, яку видає суд за клопотанням сторони обвинувачення. Винятками є невідкладні випадки, коли обшук проводиться без ухвали для врятування життя людей та майна або для переслідування підозрюваного, але з подальшим невідкладним зверненням до суду. Перед початком обшуку обов`язково пред`являється ухвалу слідчого судді та надається її копія.

Далі позивач вказав, що сумніваючись в повноваженнях представника правоохоронних органів та на його прохання дотримуватися законодавства та запросити двох свідків для складання протоколу обшуку він відповів відмовою. Після чого старший сержант імені, якого позивач не знає, попросив припаркуватися осторонь від дорожнього руху біля залізобетонної огорожі. Як законослухняний водій позивач виконав його прохання, заглушивши двигун та відстебнувши ремінь безпеки для того щоб мати можливість вийти з автомобіля для з`ясування обставин. Через декілька хвилин до них підійшов старший лейтенант ОСОБА_2 , який також не мав наміру представиться, а тільки дав команду військовим, що несли службу на блокпості принести та розтягнути шипи біля передніх коліс автомобіля, який стояв заглушеним біля залізобетонної стіни, чим обмежили позивачу можливості пересування. Не розуміючі таких дій позивач також в нього запитав про причини зупинки та обмеження руху автомобіля, застосовуючи крайні міри - при цьому він особисто не зупиняв позивача знаходячись осторонь з військовими. Він відповів, що керується ст. 35 п.7 Закону України «Про Національну поліцію». Пункт 7 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» може бути застосований на блокпосту - якщо є офіційне рішення уповноваженого органу державної влади про обмеження чи заборону руху.

Далі в позові зазначив, що на вимогу представити документи уповноваженого органу державної влади про рішення обмеження чи заборону руху, позивачу було відмовлено, сказавши, що у нього їх немає. Через деякий час ОСОБА_3 зміним формулювання причини зупинки на п. 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію». Позивач попросив пояснити в чому полягає його порушення ПДР. ОСОБА_3 відмовився пояснювати. Після тривалих суперечок, щодо причин зупинки, зупинились на відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, що за підсумком було відображено в постанові ЕНА№ 5529796 від 20.08.2025. Паралельно, перша особа, старший сержант, який не представився під час зупинки автомобіля позивача, здійснював відеофіксацію цих подій на свій особистий смартфон, що, на переконання ОСОБА_1 , суперечить наказу МВС України № 1206 від 18.12.2018, де такий пристрій для фото чи відеофіксації не зазначено. Разом з тим у постанові було вказано інший пристрій фіксації, а саме БК № 471546, що спотворює факти.

В той же час ракурс зйомки, яку він вів (з боку водія), не дозволяє зафіксувати факт порушення ПДР під час руху автомобіля, а лише фіксував події, які відбувалися вже під час нерухомого положення транспортного засобу, коли він стояв на узбіччі із заглушеним двигуном та з шипами перед передніми колесами. Тож, таке відео на думку позивача, не може бути використано в якості доказової бази порушення ПДР. На зауваження позивача, щодо такої зйомки інспектори відповіли, що можна знімати на свої особисті пристрої. При цьому, старший лейтенант ОСОБА_2 не дозволив позивачу зробити дописи в постанові ЕНА № 5529796 від 20.08.2025 посилавшись на те, що це документ в якому не можна нічого дописувати.

Додатково в позові зазначено, що ОСОБА_1 , 26.08.2025 звертався зі скаргою до Управління патрульної поліції в Запорізькій області з проханням скасувати зазначену постанову.

08.09.2025 позивач отримав відповідь про залишення скарги без задоволення.

Позивач вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою, винесена формально, не відображає дійсних обставин справи, складена за відсутності належних доказів, з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлений належним чином. 10.12.2025 подав заяву, в якій прохав справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Департаменту патрульної поліції 31.10.2025 надав до суду відзив, згідно якого зазначено про те, що 20.08.2025 під час несення служби у Запорізькій області, інспектором управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було виявлено адміністративне правопорушення. Зупинка транспортного засобу мала місце в умовах воєнного стану під час проїзду блокпосту, тому представник вважає, що у поліцейського було достатньо підстав для зупинки транспортного засобу позивача. Під час несення служби, інспектором УПП в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , який керуючи транспортним засобом, обладнаним засобами пасивної безпеки, був непристебнутий ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3 «в» ПДР України. При розгляді справи про адміністративне правопорушення позивачу було забезпечено можливість скористатися правовою допомогою, від якої він відмовився під відеофіксацію. Будь-яких порушень прав позивача, порядку розгляду справи з боку інспектора УПП в Запорізькій області ДПП не виявлено, позивачем протилежного не доведено. Вважали, що підстав для задоволення позову немає. Просили розглядати справу за їх відсутності.

26.11.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 зазначив, що саме на відповідача покладений обов`язок надавати належні та допустимі докази факту правопорушення. Позивач вважає, що те відео, яке долучене представником відповідача до відзиву не є належним доказом, оскільки вони зняте сержантом ОСОБА_4 на його особистий мобільний телефон. На самому відео відсутнє чітке підтвердження того, що під час руху автомобіля позивач був непристебнутим ременем безпеки. Фіксація стосується лише подій, які відбувалися вже після зупинки автомобіля, коли позивач відстебнув ремінь безпеки для того щоб вийти з авто для спілкування з поліцейськими. Загалом позивач вважає, що відзив містить лише загальні формальні посилання на законодавство без посилання на конкретні докази, що не може бути підставою для доведення факту наявності правопорушення та підстав для притягнення водія до адміністративної відповідальності.

Тому суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу.

У відповідності до вимог ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд, дослідивши докази по справі, приходить до таких висновків.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 20.08.2025 о 13 годині 40 хвилин інспектором взводу №1 роти 1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Вадимом Вакуленком винесено постанову серії ЕНА № 5529796 від 20.08.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за порушення вимог ч. 5 ст. 121 КУпАП, а саме: п. 2.3. ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн..

Згідно п. 2.3. «в» Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ч. 5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В адміністративному позові позивач заперечує проти вчинення ним адміністративного правопорушення, свою вину не визнає.

Відповідно до ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.25 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний судах адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу(посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають зокрема справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, зокрема передбачені ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Частиною 2 ст. 222 КУпАП передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Водночас ч.5 ст.258 КУпАП передбачено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа(прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживаннями перебування; опис обставин, установлених підчас розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксований в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки не виконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно п.4 Розділу І «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року №1395 далі-Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративного правопорушеня у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених зокрема ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно п.2 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені зокрема ч.5 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно п.5 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції поліцейський підчас підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1)чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3)чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про часі місце її розгляду(якщо справа не розглядається на місці); 4)чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до пунктів 8-10 Розділу ІІІ вищевказаної Інструкції справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП). Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу IV вищевказаної Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Згідно пунктів 5, 6 Розділу ІV вищевказаної Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. За наявності технічної можливості після винесення постановив електронній формі у вигляді стрічки на мобільному логістичному пристрої відображається двовимірний штрих-код (QR-код), що містить інформацію за реквізитами для сплати штрафу. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено. Копія постанови в той самий строк вручається або надсилається потерпілому на його прохання. Копія постанови вручається під підпис. У разі якщо копія постанови надсилається, про це робиться відповідь на відмітка у справі (стаття 285 КУпАП). У випадках, передбачених статтею 258 КУпАП, копія постанову справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення (стаття 285 КУпАП). Постанова набирає законної сили після її вручення особі, або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленими статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилається правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, перевіряючи законність та обґрунтованість винесеної постанови, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, не доведена, тому відсутні підстави для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п.2.3 а), б), в) ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити забезпечити технічно справний стані комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Також, в постанові зазначено, що до неї додається відео з БК 471546 як доказ наявності у позивача порушення ПДР України п. 2.3 «в», а саме те, що позивач не був пристебнутий засобами пасивної безпеки (ременем безпеки).

При призначенні справи до розгляду відповідачу було запропоновано надати відзив на позов та докази в обґрунтування своїх доводів. Зазначеним правом останній скористалися в частині надання відзиву по справі, інших відеодоказів та будь-яких інших доказів до відзиву долучено не було. Встановити, що долучене до відзиву відео було зафіксовано саме бодікамерою поліцейського не виявилося за можливе.

Також, за таких обставин, суд враховує положення Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18.12.2018 року, які містять визначений перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, серед якого не зазначені їх власні мобільні пристрої.

При цьому уповноважено особа відповідача не була позбавлена можливості зафіксувати правопорушення за допомогою нагрудної камери, однак такою можливістю не скористалася.

Втім, відеозапис з мобільного телефону міг бути визнаним належним доказом, якщо поліцейський не міг користуватись бодікамерою з «технічних причин» та довів це перед судом.

Натомість позивачем суду було надано відеозапис, який він здійснив на місці події та відповідно до якого було надано докази не порушення вимог ПДР України.

З огляду на сталу практику ЄСПЛ будь-які сумніви в доведеності вини тлумачаться на користь порушника.

Також, суд вважає, що заслуговують на увагу, твердження позивача про те, що ним не було порушено п. 2.3 «в» ПДР України та він скористався ременем безпеки та зняв його вже після зупинки поліцейським транспортного засобу на вимогу обшукати автомобіль.

З огляду на зазначене, встановлено, що відповідальною особою не спростовано твердження ОСОБА_1 , що він керував транспортним засобом відповідно до п.2.3 «в» ПДР України.

Відповідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як випливає із змісту ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАСУ суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Відповідно до ч.1 ст.7 КАСУ суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, Україна в особі відповідних її органів влади має здійснювати застосування усієї практики ЄСПЛ, використовуючи відповідні норми Конвенції разом з рішеннями ЄСПЛ, в яких Судом тлумачаться її положення.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважені оцінювати надані їм докази (п. 34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року, п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод. Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За приписами ч. 2 ст. 251 КУпАП, згідно яких обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення на місці зупинки транспортного засобу не з`ясовано всі обставини, передбачені статтями 247, 280 КУпАП, у зв`язку з чим безпідставно та неправомірно винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП.

А тому суд відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності скасовує рішення суб`єкта владних повноважень і закриває справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

А тому судові витрати позивача у виді судового збору в сумі 605,60 грн., які підтверджені документально квитанцією, необхідно стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 9, 73, 79, 132, 139, 159, 205, 211, 217, 227, 228, 241, 246, 250, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 5529796 від 20.08.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 5529796 від 20.08.2025, прийняту інспектором взводу №1 роти 1 батальйону №1 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Вадимом Вакуленком, якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачених ч.5 ст.121 Кодексу України про адміністративне правопорушення, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 510 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, яке знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 2, м. Київ, 03048) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повний текст рішення суду складено 23.12.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_3 .

Відповідач: Департамент патрульної поліції, , який знаходиться за адресою: вул. Федора Ернста, буд. 2, м. Київ, 03048.

Суддя: О.О. Романько