Справа № 453/2105/25
Суддя: Микитин В. Я.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

іменем України

22 грудня 2025 року місто Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Микитина В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Корнути Т.Б.,

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ;

відповідач Головне управління Національної поліції у Львівській області;

третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Калинович Мар`ян Васильович;

зміст позовних вимог про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі;

розглянувши дану адміністративну справу у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань приміщення суду, що по вул. Д. Галицького, 8, у м. Сколе Стрийського району Львівської області, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) її сторін, за участі позивача ОСОБА_1 , -

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін та інших учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 у строк, визначений ч. 2 ст. 286 КАС України, 03.12.2025 року засобами поштового зв`язку скерував у Сколівський районний суд Львівської області позовну заяву, що надійшла 04.12.2025 року та була зареєстрована в діловодстві за вх. № 8422, в якій просить ухвалити рішення про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на бланку серії ЕНА № 6254540, винесену щодо нього 30.11.2025 року інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем М.В., котрою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді сплати штрафу у розмірі 1 190 грн., і закрити провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення. Судові витрати з розгляду цієї адміністративної справи позивач ОСОБА_1 при вирішенні спору просить покласти на відповідача ГУ НП у Львівській області.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 жодним чином не порушив Правил дорожнього руху, відтак вважає оскаржуване рішення поліцейського незаконним та таким що підлягає скасуванню, оскільки постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за вказане порушення є незаконною. Надалі, зазначений позивач продовжує, що він дійсно рухався транспортним засобом з освітленим заднім номерним знаком, однак інспектором зазначено, що він рухався на несправному автомобілі, де не працює підсвітка заднього номерного знаку, що не стосується пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху. Позивач ОСОБА_1 підкреслює, що він як водій, фізично не в змозі був контролювати справність підсвітки заднього номерного знака під час руху транспортного засобу, він за кермом автомобіля не в змозі бачити, що позаду припинив «підсвічуватись» номерний знак. Також, він не може зупинятись через кожен кілометр і перевіряти справність всіх світлових приладів. Вказує, що задній номерний знак був освітлений, однак, якщо несправність підсвітки номерного знака виникає в дорозі, то водій повинен вжити заходів для їх усунення на місці, а якщо це зробити неможливо, рухатись якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту (пункт 31.5. Правил дорожнього руху), що інспектором поліції, на твердження позивача ОСОБА_1 , не було враховано. Окрім того, зазначений позивач вказує, що поліцейським на місці зупинки не надано доказів правопорушення, де видно, що задній номерний знак автомобіля не освітлений під час руху в темну пору доби. Натомість, корли позивач ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та вдарив по номерному знаку, то його підсвітка вже запрацювала. Отже, притягнення його до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та його вини у формі умислу, яка підтверджена належними доказами, проте будь-яких належних, доказів, які б свідчили про вчинення ним порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови, поліцейський йому не надав та до матеріалів адміністративної справи не долучив, виділяє у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_1 .

Відповідач ГУ НП у Львівській області,в особі представниці за довіреністю Вітрів В.Р. 18.12.2025 року, через канцелярію подав у Сколівський районний суд Львівської області відзив на позовну заяву, що був зареєстрований в діловодстві за вх. № 8806, однак такий подано з порушенням приписів ст. 162 КАС України. Так, положеннями частин 3 та 4 ст. 162 КАС України встановлено вимоги до подання відзиву, серед яких копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Натомість представницею відповідача ГУНП у Львівській області Вітрів В.Р. у змісті поданого ним відзиву на позовну заяву не розкрито та/чи пояснено, в чому полягала неможливість виконання означеного процесуального обов`язку щодо скерування відзиву позивачеві ОСОБА_1 .. Таким чином йдеться про імперативну норму, яку в порушення названих приписів, не було дотримано відповідачем ГУ НП у Львівській області, що, в свою чергу, позбавляє можливості позивача ОСОБА_1 скористатись закріпленим процесуальним правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву. За таких обставин, суду відповідачем ГУ НП у Львівській області подано відзив на позовну заяву з недодержанням процесуального законодавства, а також не надано підтвердження направлення позивачеві ОСОБА_1 такого відзиву на позовну заяву, а тому такий відзив не може бути прийнято судом до уваги. У той же час, в силу вимог ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, про що відповідачеві ГУ НП у Львівській області було роз`яснено в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в адміністративній справі від 08.12.2025 року.

Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектор СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції Калинович М.В. своїм правом подати письмові пояснення щодо позову або відзиву на цей позов, не скористався.

Заяви/клопотання сторін та інших учасників справи.

Відповідачем ГУ НП у Львівській області,в особі представниці за довіреністю Вітрів В.Р. у змісті поданого 18.12.2025 року відзиву на позовну заяву заявлено клопотання про розгляд цієї справи по суті за відсутності зазначеної представниці.

Будь-яких інших заяв та/чи клопотань від сторін цієї справи, у визначені чинним КАС України й судом строки та порядку, до Сколівського районного суду Львівської області не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Микитина В.Я. від 08.12.2025 року, з-поміж іншого, вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. За ініціативою суду, залучено інспектора СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Калиновича М.В. як третю особу, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача. Справу ухвалено розглянути і вирішити у порядку, передбаченому параграфом 2 глави 11 КАС України. Призначено розгляд справи на 22.12.2025 року о 10:00 год. в залі судових засідань у приміщенні Сколівського районного суду Львівської області. Роз`яснено відповідачеві ГУ НП у Львівській області, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Сторони та інші учасники цієї справи належно та завчасно повідомлялись судом про місце, дату та час призначеного судового засідання, про що у матеріалах справи містяться відповідні докази, проте у таке судове засідання з`явився лише позивач ОСОБА_1 ..

У призначеному судовому засіданні позивач ОСОБА_1 прохальну частину своєї позовної заяви повністю підтримав, просив адміністративний позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Інші процесуальні дії у цій справі Сколівським районним судом Львівської області не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із наведенням відповідних доказів.

Так, за змістом оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 6254540, винесеної третьою особою, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем М.В. 30.11.2025 року відносно позивача ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, останній 30.11.2025 року о 18:49 год., в м. Сколе Стрийського району Львівської області по вул. Привокзальна керував транспортним засобом марки MITSUBISHI моделі OUTLANDER, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не освітлювався задній номерний знак, чим порушив вимоги підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, за що позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190 грн..

З відеозаписів з бодікамери третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектора СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції Калиновича М.В., які надано відповідачем ГУ НП у Львівській області та досліджено судом безпосередньо, не зафіксовано керування ОСОБА_1 будь-яким транспортним засобом. Відеозапис розпочинається вже з розмови зазначеного поліцейського з позивачем ОСОБА_1 , при цьому увага бодікамери на задньому номерному знаку транспортного засобу не фіксується й не видно, освітлений він, чи ні. В подальшому на відео зазначений поліцейський повідомляє позивачеві ОСОБА_1 , що задній номерний знак не освітлюється, на що він реагує спокійно та виважено, відповідаючи, що очевидно могло щось трапитись в дорозі, оскільки перед виїздом він перевіряв транспортний засіб і все було справне, натомість він вдарив по номерному знаку і його підсвітка вже запрацювала, проте зазначений поліцейський категорично наполягає на притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та в подальшому розглядає справу про адміністративне правопорушення на місці і вирішує накласти на позивача ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190 грн..

Будь-яких інших доказів, котрі мають значення для правильного вирішення цієї справи та котрі б відповідали критеріям їх належності й допустимості, як і матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно позивача ОСОБА_1 в цілому, для їх безпосереднього дослідження, ані відповідачем ГУ НП у Львівській області, ані третьою особою, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем М.В., суду не надано, а судом не здобуто.

Релевантні джерела та норми права, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ст. 11 КУпАП).

Своєю чергою, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року.

Відповідно до пункту 1.1. Правил дорожнього руху, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «в» пункту 2.9. Правил дорожнього руху, водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

З-поміж іншого, пунктом 31.4.3. Правил дорожнього руху забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, як-от, зовнішні світлові прилади: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.

За змістом положень пункту 31.5. Правил дорожнього руху, у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Водночас, положеннями пункту 31.6. Правил дорожнього руху прямо заборонено подальший рух транспортних засобів, у яких: а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю; б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів; в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма; г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.

Відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - передбачена ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Згідно з ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Своєю чергою, за ппунктом 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

В силу ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

В силу положень ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь. Заразом суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2020 року у справі за єдиним унікальним номером 463/1352/16-а, згідно з котрою, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до пункту 1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновки суду за результатами розгляду і вирішення справи.

Резюмуючи, належить підкреслити, що з метою забезпечення дотримання прав особи, який притягнутий до адміністративної відповідальності, індивідуалізації його відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігання безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Як слідує з матеріалів цієї адміністративної справи, а саме з відеозапису з бодікамери поліцейського, позивач ОСОБА_1 стверджував, що транспортний засіб перед рухом перевіряв, а непрацююче освітлення заднього номерного знаку пояснив тим, що виявлене поліцейським порушення виникло, вочевидь, під час руху, й таку несправінсть він усунув на місці зупинки транспортного засобу, зрештою, задля повного усунення неполадок з освітленням номерного знаку, він має намір їхати на СТО, щоб подібного не сталося у найближчому майбутньому.

Суд наголошує на змісті ст. 10 КУпАП, за якою адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком.

Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки. Позаяк, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Отож, на момент зупинення транспортного засобу працівниками поліції, дії позивача ОСОБА_1 як водія не утворювали складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, відтак повідомивши позивача ОСОБА_1 як водія про дану обставину, третьою особою, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача інспектором СРПП ВП № 3 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем М.В.вірно було надано можливість усунути означені недоліки підсвітки на місці зупинки, після чого, однак зазначеним поліцейським невірно кваліфікувалась суб`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, на базі чого прийнято рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Втім, належним, залежно від оточуючих зовнішніх обставин, були б дії зазначеного поліцейського, що врегульовані або змістом положень пункту 31.5. Правил дорожнього руху у розрізі, коли водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9. і 9.11. Правил дорожнього руху, або ж дії зазначеного поліцейського на роз`яснення положень пункту 31.6. Правил дорожнього руху, якими прямо заборонено подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів, відтак на місці зупинки транспортного засобу уповноважені особи органу поліції, встановивши відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП, мали б або вказати найкоротший шлях до місця ремонту чи купівлі запасної лампи підсвітки заднього номерного знаку, до якого водій повинен був їхати транспортним засобом з увімкненою аварійною світловою сигналізацією, або ж заборонити подальший рух транспортного засобу, натомість зазначений поліцейський невірно встановивши склад інкримінованого позивачеві ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, відпустив продовжувати свій рух водія ОСОБА_1 ..

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті позивачем ОСОБА_1 судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду із вимогою немайнового характеру і підтверджуються платіжною інструкцією одного із відділень АТ КБ «ПриватБанк» № 1.427165045.1 від 01.12.2025 року, на підставі ст. 139 КАС України, підлягають до стягнення на користь зазначеного позивача з відповідача ГУ НП у Львівській області, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, оскільки позовні вимоги у цій справі, пред`явлені саме до вказаного відповідача, підлягають до задоволення.

Доказів понесення учасниками справи інших судових витрат, пов`язаних з її розглядом, матеріали цієї адміністративної справи не містять.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 229, 241-246, 250, 257-258, 262, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, з участю третьої особи, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - інспектора Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшого лейтенанта поліції Калиновича Мар`яна Васильовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 6254540, винесену 30.11.2025 року інспектором Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Калиновичем Мар`яном Васильовичем, котрою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 190 (одна тисяча сто дев`яносто) грн. 00 коп., і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп..

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено скорочене (лише вступну та резолютивну частини) судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення рішення у повному обсязі.

Учасник справи, якому рішення у повному обсязі не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; адреса електронної пошти: не зазначена; електронний кабінет у ЄСІТС: відсутній.

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Львівській області, ; місцезнаходження юридичної особи: пл. Генерала Григоренка, 3, м. Львів, 79007; адреса електронної пошти: ; електронний кабінет у ЄСІТС: наявний.

Третя особа, який не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: інспектор Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області старший лейтенант поліції Калинович Мар`ян Васильович: місце здійснення професійної діяльності: вул. І. Франка, 3, м. Сколе, Стрийський район, Львівська область, 82600; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; електронний кабінет: відсутній.

Рішення у повному обсязі складено: 23 грудня 2025 року.

Суддя Володимир МИКИТИН