Справа № 240/19358/24
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2025 року

м. Київ

справа №240/19358/24

адміністративне провадження № К/990/53183/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Тацій Л. В.,

суддів: Коваленко Н.В., Рибачука А. І.,

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, і

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати йому пенсії згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021, виходячи із розміру, встановленого статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити нарахування та виплату йому з 01 липня 2021 року основний розмір пенсії, як інваліду ІІІ групи, захворювання якого пов`язане з наслідками аварії на ЧАЕС, згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р (ІІ)/2021, виходячи із розміру, встановленого статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР, виходячи із розрахунку не менше шести мінімальних пенсій за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом про Державний бюджет України на відповідний рік, щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 24 лютого 2025 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 4 червня 2025 року позовні вимоги задовольнив частково.

Визнав протиправною бездіяльність ГУ ПФУ в Житомирській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР.

Зобов`язав ГУ ПФУ в Житомирській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 08 квітня 2024 року згідно вимог рішення Конституційного Суду України від 07 квітня 2021 року №1-р (ІІ)/2021 відповідно до статті 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у редакції Закону України Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №230/96-ВР, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, та провести відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив за безпідставністю.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну способу і порядку виконання рішення у справі № 240/19358/24, у якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Житомирській області на користь ОСОБА_1 нарахованих коштів у сумі 126186,46 грн.

Житомирський окружний адміністративний суд ухвалою від 15 вересня 2025 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року в адміністративній справі № 240/19358/24.

ОСОБА_1 не погодився з рішенням суду першої інстанції і подав апеляційну скаргу.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 20 листопада 2025 року скасував ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року, ухвалив нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про зміну способу виконання рішення задовольнив.

ГУ ПФУ в Житомирській області не погодилася з рішенням суду апеляційної інстанції про зміну способу та виконання судового рішення і оскаржило його до суду касаційної інстанції.

Вважає, що оскаржуване судове рішення винесене з порушенням норм процесуального права, воно не ґрунтуються на усіх обставинах справи, тому не може залишатися в силі і підлягає скасуванню. В касаційній скарзі її автор наводить обставини, які, на його думку, доводять підстави для втручання в оскаржуване судове рішення, а також покликається на передумови, які, з його погляду, уможливлюють відкриття касаційного провадження, бо, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішення застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, а справа становить значний суспільний інтерес.

Отож, предметом касаційного оскарження є постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року, яку цей суд постановив за наслідками перегляду ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 15 вересня 2025 року, постановленої за наслідками розгляду заяви позивача про зміну способу і порядку виконання рішення суду, яку він подав на підставі статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі ? КАС України).

Колегія суддів перевірила наведене в касаційній скарзі обґрунтування на користь задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 378 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою сторони може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

За частиною третьою цієї самої статті підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Згідно з частиною восьмою статті 378 КАС України суд за результатами (наслідками) розгляду питання, зокрема, про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення виносить ухвалу, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 328 КАС України, у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до пунктів 3, 4, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.

Із наведеного нормативного процесуального регулювання випливає, що ухвала суду першої інстанції за результатами розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, яка передбачена пунктом 19 частини першої статті 294 КАС України, та постанова суду апеляційної інстанції, ухвалена в порядку апеляційного перегляду такої ухвали, не підлягають касаційному оскарженню.

Колегія суддів не має застережень щодо того, що судові рішення - ухвала окружного адміністративного суду та постанова (ухвала) суду апеляційної інстанції, за певних фактичних і юридичних передумов, в рамках забезпечення права на судовий захист можуть бути предметом відповідного інстанційного перегляду, зокрема, й шляхом оскарження до Верховного Суду. Але для цього особа, яка оскаржує таке рішення судів попередніх інстанцій, з посиланням на матеріальні та процесуальні норми права в їхньому системному розумінні має вмотивовано обґрунтувати стверджуванні порушення свого права, яке потребує судового захисту й, зокрема, право на апеляційний перегляд справи у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

ГУ ПФУ в Житомирській області подало касаційну скаргу і просить переглянути оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції, ухваленого за результатами розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення. Але це звернення до Верховного Суду не містить ні посилання на нормативну базу, ні обґрунтування та мотивування, яке би ілюструвало, що такі судові рішення як зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення за законом можуть бути переглянуті саме за правилами касаційного оскарження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 цього Кодексу суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

У контексті викладеного колегія суддів вважає, що касаційна скарга ГУ ПФУ в Житомирській області подана саме на судові рішення, які не переглядається касаційним судом, у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження треба відмовити.

Керуючись пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про перегляд постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Копію цієї ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала у справі набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не оскаржується.

Суддя-доповідач Л. В. Тацій

Судді: Н. В. Коваленко

А. І. Рибачук