Справа № 388/2283/25
Суддя: Баранський Д. М.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 388/2283/25
19.12.2025 року Долинський районний суд Кіровоградської області
у складі: головуючого судді Баранського Д.М.,
за участю секретаря Поліщук Т.І.,
розглянув у спрощеному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2025 року позов задоволено. Скасовано постанову № 43, винесену 20 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі сімнадцяти тисяч гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 484,48 грн понесених судових витрат.

Представником позивача у змісті позову в порядку ч. 7 ст. 139 КАС України зроблено заяву щодо вирішення питання про розподіл судових витрат після ухвалення рішення.

26 листопада 2025 року представником позивача подано докази щодо розміру понесених судових витрат на правничу допомогу.

Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до чч. 1-5 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі можуть оскаржити судове рішення щодо судових витрат, якщо це стосується їхніх інтересів. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 252 КАС України).

За змістом договору про надання професійної правничої допомоги № 23/06/25 від 23 червня 2025 року між Адвокатським об`єднанням «ЛІГА СОВА» (надалі Адвокатське об`єднання), з одного боку та ОСОБА_1 (надалі Клієнт), з іншої боку, іменовані надалі Сторони, уклали цей Договір за яким Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання такої професійної правничої допомоги: здійснювати представництво інтересів клієнта у справі щодо оскарження постанови № 43 від 20 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у судах всіх інстанцій, правоохоронних органах, контролюючих органах, в органах державної влади, в тому числі органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, Міністерстві оборони України, військових частинах, РТЦК та СП, органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності з усіма правами, наданими законом, зокрема, позивачу, а клієнт в свою чергу зобов`язується своєчасно приймати та оплачувати Адвокатському об`єднанню юридичні (правничі) послуги з представництво інтересів Клієнта (далі послуги) відповідно до умов Договору. За надану професійну правничу допомогу, беручи до уваги обсяг послуг та робіт пов`язаних з представництвом в суді та/або іншою правничою допомогою, в т. ч. й збором доказів, які є необхідними для належного захисту прав та інтересів Клієнта щодо предмета даного договору, враховуючи складність та значення для Клієнта справи, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню гонорар у формі, незабороненій законодавством, згідно з додатком, що є невід`ємною частиною договору. Після виконання робіт (надання послуг) Адвокатське об`єднання і Клієнт підписують Акт виконання робіт (наданих послуг) з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) в двох примірниках, кожен з яких залишається в сторін цього Договору.

Згідно з додатком до договору про надання професійної правничої допомоги № 23/06/25 від 23 червня 2025 року, за надання професійної правничої допомоги, визначеної у п. 4.1 Договору про надання професійної правничої допомоги № 23/06/25 від 23 червня 2025 року, Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню «ЛІГА СОВА» гонорар у формі, не забороненій законодавством України, що складає: здійснення представництва інтересів Клієнта у справі щодо оскарження постанови № 43 від 20 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення за порушення Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»: 1) підготовка і направлення адвокатського запиту 2000 грн; підготовка і направлення скарги 2000 грн; складання позовної заяви 6000 грн; складання заяви по суті позову 3000 грн.

Окрім вищезазначених документів, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу надано: копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю серії ДП № 3236 від 19 грудня 2016 року; ордер серії АЕ № 1385924 від 23 червня 2025 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 25 листопада 2025 року; рахунок № 25-11/25 від 25 листопада 2025 року.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність, ч. 1 ст. 57 КАС України) незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст. 59 КАС України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Одразу слід зазначати, що вид та характер правничої допомоги, що відображений в акті приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 25 листопада 2025 року, дає підстави суду стверджувати, що правнича допомога у такому виді стосується та пов`язана з цією справою, була необхідною для здійснення провадження у ній, тобто є обґрунтованою, за виключенням складання відповіді на відзив, право на подання якої суд не надавав у силу положень ч. 1 ст. 269 КАС України.

Верховний Суд у постанові від 16 квітня 2020 року (справа № 727/4597/19) зробив висновок, що відкриття власного рахунку адвокатом не є обов`язком, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

Суд у цьому додатковому рішенні зазначав, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вищезазначеного, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У цій справі відповідач подав відповідне клопотання з цього приводу. В ньому стверджує, що у цій справі необхідно застосувати критерії дійсності, обґрунтованості, розумності, реальності, пропорційності, співмірності судових витрат. Справа була призначена за правилами спрощеного провадження без виклику сторін, без участі в судовому засіданні, без надання додаткових пояснень. На переконання відповідача судові витрати за надання професійної правничої допомоги є неспівмірними з урахуванням складності відповідної роботи, її обсягу та часу, витраченого на виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 241 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

КАС України не встановлює вимог до надання розрахунку (опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, у тому числі відображення у такому розрахунку часу витраченого адвокатом, а тому такий розрахунок може бути наданий у будь-якій письмовій формі, у тому числі може відображатися в детальному описі робіт (наданих послуг).

Верховний Суд у постановах від 16 листопада 2022 року (справа № 922/1964/21), від 7 липня 2021 року (справа № 910/12876/19) зазначав про те, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Це ж по суті правило відображено у змісті ч. 7 ст. 134 КАС України.

У свою чергу в рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) від 19 жовтня 2000 року було зазначено, що відшкодування судових витрат передбачає встановлення їх реальності, необхідності, більше того, умова розумності їх розміру.

Тобто ЄСПЛ керується, перш за все, принципом розумності судових витрат, що знайшло відображення у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey), § 7072, скарга №35839/97.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на вищезазначене, враховуючи зміст поданих документів на підтвердження понесених позивачем судових витрат, вищезазначених критеріїв, а також беручи до уваги висновки ЄСПЛ про реальний, необхідний та розумний розмір судових витрат, суд уважає стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2900 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 19, 20, 72-79, 94, 132, 134, 139, 241, 242, 244-246, 250, 271, 286 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) 2900 грн (дві тисячі дев`ятсот гривень) понесених судових витрат на правничу допомогу.

У відшкодуванні іншої частини судових витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський