Справа № 522/3095/25
Суддя: Федчишена Т. Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3095/25
Провадження № 2-а/522/188/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Федчишеної Т. Ю., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позов мотивовано тим, що на підставі постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 №АВ/30934 від 11.10.2024 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього штраф розмірі 17 000,00 грн, оскільки, як зазначено в постанові, 11.10.2024 об 11 год. 00 хв. представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, у порушення абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не мав при собі військово-облікового документа разом із документом, що посвідчує особу.

Позивач з даною постановою не погоджується, вважає її такою, що прийнята з порушенням законодавства та підлягає скасуванню.

Зазначає, що з 12.10.2009 він перебував на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 (раніше він перебував на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , але у зв`язку із зміною місця проживання став на облік за місцем нової реєстрації).

При реєстрації в ІНФОРМАЦІЯ_5 , позивач отримав приписне свідоцтво. Військовий квиток йому виданий не був у зв`язку із відсутністю на той час бланків.

З 27.03.2024 відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААГ №949725 йому встановлено другу групу інвалідності на строк до 01 квітня 2025 року.

11 квітня 2024 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» (далі - Закону № 3633-ІХ), який набрав чинності 18 травня 2024 року.

Указує, що відповідно до вимог Закону № 3633-ІХ він обновив 20.05.2024 свої дані через електронний кабінет військовозобов`язаного в системі електронного документообігу «Резерв +» Міністерства оборони України.

11 жовтня 2024 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 для продовження відстрочки у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

При відвідуванні ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11 жовтня 2024 року він здав своє приписне посвідчення та документи, які надають право на відстрочку, та співробітники відповідача йому повідомили, що він отримає військово-обліковий документ через місяць. Жодного протоколу відносно нього будь-ким зі співробітників РТЦК не складалося, будь-яких претензій до нього ніхто не висловлював, жодного іншого документу, окрім заяви на відстрочку від призову, він не підписував.

11 листопада 2024 року він знову відвідав ІНФОРМАЦІЯ_6 та отримав військово-обліковий документ, і знов таки жодного протоколу або іншого документу відносно нього будь-ким зі співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 не складалося, будь-яких претензій до нього ніхто не висловлював. Про наявність відносно нього постанови про притягнення до адміністративної відповідальності його ніхто із співробітників РТЦК не повідомляв.

Указує, що про наявність постанови №АВ/30934 від 11.10.2024 року він дізнався, коли 17 лютого 2025 року отримав лист у відділенні «Укрпошта».

Зазначає, що при відвідуванні 11.10.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього були наявні документи: приписне свідоцтво, паспорт, код, довідка МСЕК, пенсійне посвідчення. Більш того, при відсутності документа, що посвідчує особу, позивача не пропустили б до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Окрім цього, станом на 11.10.2024 у нього була наявна реєстрація електронного кабінету військовозобов`язаного в системі електронного документообігу «Резерв +» Міністерства оборони України, яку він також надав при проході до приміщення РТЦК та при оформленні документів на відстрочку.

Посилається на те, що факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП є недоведеним.

Вважає, що під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього уповноваженими особами відповідача не було дотримано вимог КУпАП щодо процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. При притягненні його до адміністративної відповідальності відповідачем не були забезпечені процесуальні гарантії прав позивача, у тому числі на участь у розгляді справи. Розгляд справи відбувся за його відсутності, що суперечить вимогам чинного законодавства та позбавило його можливості реалізувати права, передбачені ст. 268 КУпАП, в тому числі на захист.

Крім того вважає, що при прийнятті оскаржуваної постанови відповідачем порушено вимоги ст. 285 КУпАП, копія постанови направлена йому з порушенням строків, визначених законодавством.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду з даним позовом, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії постанови № АВ/30934 від 11.10.2024 року відносно ОСОБА_1 , а також усіх матеріалів, на підставі яких її прийнято.

ІНФОРМАЦІЯ_6 подано відзив на позовну заяву, до якого долучено копію матеріалів справи про адміністративне правопорушення № 2957 відносно ОСОБА_1 відповідно до постанови № АВ/30934 від 11.10.2024.

У відзиві на позовну заяву відповідач у задоволенні позову просив відмовити. Посилався на те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, оскільки перебуваючи 11.10.2024 об 11:40 в м. Одесі в умовах особливого періоду (воєнного стану та загальної мобілізації) він не мав при собі військово-облікового документа.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

11 жовтня 2024 року офіцером адміністративного відділу ІНФОРМАЦІЯ_7 лейтенантом ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № ЮР/19496 відносно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 11.10.2024 об 11 год. 00 хв. в умовах особливого періоду, під час перевірки військово-облікових документів військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 виявлено, що у порушення ч. 2 п. 10-1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не мав при собі військово-облікового документа, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП. Факт вчинення правопорушення підтверджує свідок ОСОБА_4 .

У протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 11.10.2024 о 17:00 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому у графі «підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності» підпис ОСОБА_1 відсутній.

Водночас у протоколі зазначено, що від пояснень та/або підписання протоколу, отримання другого примірника протоколу відмовився у присутності свідка.

11.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковником ОСОБА_2 прийнято постанову № АВ/30934 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень.

У постанові зазначено, що 11.10.2024 об 11 год. 00 хв. представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 , було виявлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в умовах особливого періоду, під час дії воєнного стану та проведення мобілізації, у порушення абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Додатку № 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», не мав при собі військово-облікового документа разом із документом, що посвідчує особу.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 введено воєнний стан з 24.02.2022, який триває і по теперішній час.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ч. 6 ст. 22 Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Отже, уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язаний, з 17.07.2024 здійснювати фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.

Відповідно до п.п. 10-1 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що є додатком 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану, зокрема, мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон.

Процедура перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних і резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи, організація медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби закріплена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Відповідно до п. 25 Порядку громадяни чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.

Згідно з п. 49 вищевказаного Порядку у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.

Слід також зазначити, що відповідно до Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №559 від 16.05.2024 передбачено, що військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (п.1).

Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): 1) в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ (п. 2 Порядку № 559).

Пунктом 6 Порядку визначено, що військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста, зокрема з використанням його мобільного додатка; державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).

Військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП врегульовано, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Згідно з частиною першою статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно з частиною першою статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до частини першої статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення. Наявність події і складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1).

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 3).

Приміткою до ст. 210 КУпАП, встановлено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Як слідує з матеріалів справи, в оскаржуваній постанові відповідач посилається на порушення позивачем абз. 2 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, та зазначає, що позивач не мав при собі військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд ураховує, що одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Принцип обґрунтованості прийнятого рішення, тобто прийняття рішення з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, вимагає від суб`єкта владних повноважень (в тому числі, при притягненні особи до адміністративної відповідальності) враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути вмотивованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, адміністративне провадження № К/9901/1403/17.

Фактичні дані, які містяться в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідачем не надано доказів, які б підтверджували, що позивач не мав при собі військово-облікового документа разом з документом, що посвідчує особу. Відповідачем не надано доказів, на підставі яких він дійшов висновку про порушення позивачем правил військового обліку.

Також будь-яких доказів на спростування адміністративного позову відповідачем не надано.

Відповідач не виконав обов`язку доведення правомірності прийнятого рішення.

Зважаючи на відсутність належних доказів, які б підтверджували факт порушення позивачем правил військового обліку за викладених в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення обставин, суд дійшов висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності прийнята відповідачем без достатніх доказів, які б підтверджували його вину за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 79 КАС України відповідачем не було надано належних, допустимих та достатніх доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а отже й правомірності оскаржуваної постанови.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, що діє в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Крім того, як зазначає позивач та підтверджується наданими відповідачем матеріалами справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснювався без участі позивача, останній не був належним чином повідомленим про час, дату та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Також під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем при складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 допущені порушення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

Як слідує з протоколу про адміністративне правопорушення № ЮР/19496 від 11.10.2024 в графі підпис особи, що притягається до адміністративної відповідальності відсутній, від пояснень та/або підписання протоколу та від отримання другого примірника протоколу відмовився в присутності свідків.

При цьому у графах «від пояснень та/або підписання протоколу та від отримання другого примірника протоколу відмовився у присутності свідків», наявний лише графічний підпис, проте прізвище, ім`я та по батькові свідка відсутнє.

Наведене вище у сукупності свідчить про наявність достатніх підстав для висновку, що спірна постанова не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи те, що відповідач не довів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковника ОСОБА_2 від 11.10.2024, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 77, 139, 242-246, 250, 286 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 підполковника ОСОБА_2 № АВ/30934 від 11.10.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА