Справа № 380/9326/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

22 грудня 2025 року

м. Київ

справа №380/9326/24

адміністративне провадження № К/990/53483/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів Стеценка С.Г., Шарапи В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №380/9326/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив:

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди його участі в антитерористичній операції та період проходження військової служби у період здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування агресії російської федерації з 06.10.2015 до 06.03.2016, з 28.04.2022 до 22.12.2022, з 17.01.2023 до 11.05.2023, з 17.06.2023 до 09.08.2023, з 23.08.2023 до 29.11.2023 та з 13.12.2023 до 04.02.2024 у потрійному розмірі;

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до страхового та пільгового стажу і до розрахунку середньої заробітної періоду роботи з 01.10.2021 до 28.02.2023 у Відокремленому підрозділі "Шахта "Лісова" Державного підприємства "Львіввугілля";

зобов`язати відповідача зарахувати до страхового та підземного (пільгового) стажу за Списком №1 і до розрахунку середньої заробітної плати позивача період роботи з 01.10.2021 до 28.02.2023 у Відокремленому підрозділі "Шахта "Лісова" Державного підприємства "Львіввугілля" та провести перерахунок та виплату пенсії з урахуванням збільшеного страхового стажу з 21.05.2023 відповідно до статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці", а також виплату перерахованої пенсії провести з урахуванням проведених виплат.

Львівський окружний адміністративний суду рішенням від 07.03.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025, позов задовольнив частково. Визнав протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового стажу на пільгових умовах - один місяць служби за три, періодів безпосередньої участі в антитерористичній операції та у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 24.04.2015 до 31.07.2015, з 03.08.2015 до 15.06.2017 та з 26.02.2022 до 30.06.2023. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу на пільгових умовах - один місяць служби за три, періоди безпосередньої участі в антитерористичній операції та у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) з 24.04.2015 до 31.07.2015, з 03.08.2015 до 15.06.2017 та з 26.02.2022 до 30.06.2023. Визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.10.2021 до 28.02.2023 на Відокремленому підрозділі "Шахта "Лісова" Державного підприємства "Львіввугілля". Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 21.05.2023 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.10.2021 до 28.02.2023 на Відокремленому підрозділі "Шахта "Лісова" Державного підприємства "Львіввугілля", урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, відповідач оскаржив їх у касаційному порядку, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши зміст касаційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

У частині шостій статті 12 КАС України закріплений перелік справ, які для мети КАС України слід вважати справами незначної складності. Зокрема, положення пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України передбачають, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

За правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Буквальне тлумачення положень зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що процесуальний закон пов`язує можливість касаційного перегляду у справах незначної складності тільки з тими юридичними фактами, вичерпний перелік яких викладений у підпунктах «а», «б», «в» та «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Водночас обов`язок доведення наявності таких виняткових обставин покладається на особу, яка звертається до суду з касаційною скаргою.

Означені критерії прийнятності касаційної скарги встановлені задля можливості забезпечення Верховним Судом ключової мети касаційного перегляду - виправлення судових помилок та усунення недоліків судочинства, що призвели до порушення прав учасників справи. Тобто касаційний перегляд за своєю сутністю має екстраординарний характер і спрямований на забезпечення основоположних гарантій справедливого судового розгляду, які становлять зміст конституційного принципу верховенства права.

У контексті наведеного Суд зауважує, що вжите ж законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України тощо.

У той же час оцінка «значного суспільного інтересу» до розгляду справи та її винятковості може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має таке значення. Тому особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу. У свою чергу, скаржниця не обґрунтувала у касаційній скарзі того, чи стосується касаційна скарга питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; чи була скаржниця позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями, під час розгляду іншої справи; чи справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; чи суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Спір у даній справі виник через відмову контролюючого органу у зарахуванні до страхового стажу на пільгових умовах періоду проходження військової служби та періоду роботи на підприємствах зі шкідливими умовами праці. Ця справа є справою незначної складності відповідно до пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України.

Скаржник у касаційній скарзі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, не визначає, які саме норми матеріального права застосовані судами не правильно або які норми процесуального права було порушено судами, а лише зазначає про незгоду із прийнятими судовими рішеннями у цій справі та оцінкою доказів, що виходить за межі касаційного оскарження, визначені статтею 341 КАС України.

Доводи, наведені у касаційній скарзі, зводяться до цитування норм законодавства України, а також переоцінки доказів, досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, і ґрунтуються на незгоді з висновками цих судів щодо їхньої оцінки.

Суд не приймає посилання скаржника на висновки Верховного Суду, сформульовані у постановах від 27.03.2023 у справі №520/16224/21, від 27.03.2024 у справі №520/16224/21, оскільки правовідносини викладені у наведених постановах не є релевантними до правовідносин у цій справі, це рішення ухвалене за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Зокрема, у справі №520/16224/21 спірним питанням є зарахування до стажу на пільгових умовах періоду роботи на посаді прокурора, однак у цій справі спірним питанням є зарахування часу проходження військової служби до стажу на пільгових умовах.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції врахував висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 31.08.2022 у справі № 185/6919/16-а, де Суд дійшов висновку, що час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції зараховується на пільгових умовах - один місяць служби за три.

Також, суд апеляційної інстанції врахував правові висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а, від 30.09.2019 у справі №414/736/17, в яких суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків і це не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача такого періоду роботи.

Колегія суддів не вбачає підстав для відступу від цих висновків Верховного Суду і скаржник у касаційній скарзі не наводить підстав для відступу від наведених правовових позицій, а лише зазначає про незгоду із ухваленими судовими рішеннями та оцінкою доказів, що не є підставою для касаційного перегляду судових рішень з огляду на положення статті 328 КАС України.

Своєю чергою колегія суддів зазначає, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію суду права, що розглядає справи, які мають найважливіше (найбільш принципове) значення для суспільства та держави, та не є судом фактів, а тому не може здійснювати повторну оцінку доказів, належно досліджених судами першої та апеляційної інстанцій, та/або переоцінювати їх.

Скаржником не зазначено належних випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких можливе оскарження судових рішень у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження.

Оцінивши доводи касаційної скарги та правове значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики, колегія суддів вважає, що ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Так, характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що склалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у цій справі, як у справі незначної складності, не оскаржуються у касаційному порядку.

Згідно до вимог пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на те, що касаційна скарга подана на судові рішення, які за законом не оскаржуються у касаційному порядку, у відкритті провадження за цією скаргою треба відмовити.

Керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.11.2025 у справі №380/9326/24.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя С.Г. Стеценко

Суддя В.М. Шарапа