Справа № 320/40597/23
Суддя: Желєзний І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа №320/40597/23

адміністративне провадження №К/990/51669/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Желєзного І.В.,

суддів: Мацедонської В.Е., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши касаційну скаргу Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 320/40597/23 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним розпорядження,

УСТАНОВИВ:

27 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Кабінету Міністрів України, в якому просив визнати протиправним та нечинним розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року №714-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територіальних громад Івано-Франківської області» в частині включення Вовчинецької територіальної громади до складу Івано-Франківської територіальної громади з адміністративним центром м. Івано-Франківськ.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року скасовано, позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись із таким рішенням суду апеляційної інстанції, відповідач звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за вказаною касаційною скаргою, колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів".

За змістом частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

На підставі частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Розгляд справи в суді першої інстанції відбувався за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Оскаржуючи рішення суду апеляційної інстанції, відповідач посилається пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції застосовано Закони України «Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення територій та адміністративних центрів територіальних громад» та «Про місцеве самоврядування в Україні» без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі №640/32312/20 щодо вибору способу захисту порушеного права; від 10 травня 2022 року у справі № 823/1552/17, від 11 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 14 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 22 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 26 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а, від 15 червня 2021 року у справі № 2040/5680/18, від 21 серпня 2018 року у справі М 295/14795/16-а, від 05 березня 2019 року у справі № 360/2334/17 щодо відсутності порушеного права позивача.

Обґрунтування скаржника наявності підстави для касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, є мотивованими та потребують перевірки у межах таких доводів.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі.

Скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтями 328- 330, 334, 335, 338 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 листопада 2025 року у справі № 320/40597/23 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України про визнання протиправним та нечинним розпорядження.

2. Витребувати справу № 320/40597/23 із Київського окружного адміністративного суду.

3. Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

4. Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Желєзний

Судді В. Е. Мацедонська

Ж. М. Мельник-Томенко