Справа № 218зп-25/160
Суддя: Луговська Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
22 грудня 2025 р.Справа №218зп-25/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луговська Г.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 до подання позовної заяви шляхом заборони вчиняти певні дії,
Від адвоката Ліфлянчика Станіслава Ігоровича засобами електронного зв`язку через підсистему Електронний суд надійшла заява про забезпечення позову ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , заявник) до ІНФОРМАЦІЯ_1 до подання позовної заяви шляхом заборони працівникам Національної поліції України та працівникам територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та будь-яким іншим особам, затримувати та доставляти ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 до органів Національної поліції України, Територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки на підставі відомостей про порушення правил військового обліку внесених 12.03.2025 року, з боку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 (номер в реєстрі Оберіг НОМЕР_2 ) до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що на день звернення зі заявою, ОСОБА_1 перебуває у розшуку у ІНФОРМАЦІЯ_3 з 12.03.2025 року з підстав неприбуття за повісткою. Заявник стверджує, що жодних повісток від ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання не отримував. А тому, заявник вважає, що ОСОБА_1 протиправно можуть затримати працівники Національної поліції України та примусово доставити до ТЦК та СП. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 має намір звернутись із позовною заявою, предметом якої є:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_1 , щодо внесення відомостей про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_1 , щодо направлення звернення до органів Національної поліції України для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 ;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_1 , виключити відомості про порушення правил військового обліку з боку ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_3 адреса: АДРЕСА_1 , повідомити органи Національної поліції України про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП: НОМЕР_1 .
До заяви про забезпечення позову додано скріншот застосунку «Резерв +» та роздрукований витяг з нього.
При розгляді заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд виходить з наступного.
Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.
Статтею 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення адміністративного позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово зазначав, що забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.
Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову, повинен пересвідчитися в тому чи існує реальна загроза невиконання, чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який можливо застосувати, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує інтереси не тільки позивача, а також інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд також враховує співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Тобто, з даної норми слідує, що прийняття рішення про забезпечення позову доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи привести до потреби докладати значні зусилля та витрати для відновлення прав та інтересів позивача або є очевидними ознаками протиправності оскаржуваного рішення та порушення прав позивача цим рішенням.
Заявник стверджує, що жодних повісток від ІНФОРМАЦІЯ_4 за місцем проживання не отримував.
Судом встановлено, що доданий до заяви скріншот застосунку «Резерв +» та роздрукований витяг з нього, не свідчать про отримання чи неотримання повісток, а є лише доказом перебування на військовому обліку та містять інформацію про неприбуття за повісткою. Отже, обставини, наведені у заяві про забезпечення позову, потребують доведенню та підтвердженню, що неможливе без розгляду позовної заяви. На підставі доданих до заяви про забезпечення позову доказів неможливо беззаперечно стверджувати про очевидність протиправності дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову до подання позовної заяви є передчасною та не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.150, 154, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України України, суд,
У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 до подання позовної заяви шляхом заборони вчиняти певні дії відмовити.
Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача до електронного кабінету.
Відповідно до ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В. Луговська