Справа № 280/7210/25
Суддя: Шлай А.В.
Дата ухвалення: 2025-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/7210/25

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 р. (суддя Батрак І.В.) в адміністративній справі №280/7210/25 за позовом Головного управління ДПС у Запорізькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОФІНА ГРУП», ОСОБА_1 , про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі території України, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Запорізькій області з18 серпня 2025 р. звернулось до суду з позовною заявою про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОФІНА ГРУП» - Шелудька Олександра Олександровича.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 18 серпня 2025 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 р. позовну заяву Головного управління ДПС у Запорізькій області залишено без руху та надано строк для подачі заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з документальними доказами поважності причин.

19 серпня 2025 р. позивачем до суду першої інстанції подана заява про усунення недоліків позовної заяви, в обґрунтування якої зазначено, що з першого дня військового стану (24.02.2022) всі строки ( в том числі позовної давності для стягнення заборгованості), перебіг яких було призупинено карантином (з 18.03.2020) залишаються призупиненими і протягом дії військового стану в Україні. З вказаного можна зробити висновок, що позовна давність призупинила свій перебіг з 18.03.2020 та поновить цей перебіг з дня наступного за днем, коли в Україні буде скасовано карантин і воєнний стан. Позовна заява, щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи за межі України є похідною заявою, що пов`язана із стягненням податкового боргу та забезпечує виконання обв`язку платника про сплату боргу та відповідно поки існує борг у межах позовної давності визначеної ПКУ такі вимоги можуть бути заявлені. Станом на день подання позовної заяви за платником податків рахується податковий борг у сумі 1433597,33 грн., по податку на додану вартість та по орендній платі з юридичних осіб. Позовна давність для звернення до суду із позовними вимогами, які безпосередньо пов`язані із стягненням податкового боргу та є забезпеченням стягнення такого боргу визначена спеціальною нормою , а саме ст.102 Податкового кодексу України. Отже з врахуванням вказаних вище положень діючого законодавства строк позовної давності встановлений ст. 102 ПКУ для звернення до суду призупинений і на час звернення до суду із позовом про стягнення - не сплинув.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20 серпня 2025 р. позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що позовна давність для звернення до суду із позовними вимогами, які безпосередньо пов`язані із стягненням податкового боргу та є забезпеченням стягнення такого боргу визначена спеціальною нормою, а саме ст.102 Податкового кодексу України. З врахуванням вказаних вище положень діючого законодавства строк позовної давності встановлений ст. 102 ПКУ для звернення до суду призупинений і на час звернення до суду із позовом про стягнення - не сплинув.

Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 цього ж Кодексу.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки 240 календарних днів для сплати ТОВ " «ДОФІНА ГРУП» " податкового боргу сплинули, а з позовною заявою позивач звернувся до суду 18.08.2025, відтак строк, визначений абзацом другим частини другої статті 122 КАС України, є пропущеним.

Згідно з пунктом 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України (ПК України) у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 ПК України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

За приписами пункту 87.13 статті 87 ПК України у разі несплати протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги суми податкового боргу, що перевищує 1 мільйон гривень, контролюючий орган може звернутися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника за межі України - до погашення такого податкового боргу.

Частиною першою статті 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі невиконання у встановлені Податковим кодексом України строки обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань юридичною особою або постійним представництвом нерезидента, що призвело до виникнення податкового боргу (заборгованості) у сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, податковим органом подається до суду за основним місцем реєстрації юридичної особи або постійного представництва нерезидента позовна заява про застосування судом тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі території України.

Згідно з частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Наведена норма чітко встановлює момент початку перебігу строку для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень: саме з дня виникнення підстав, які наділяють його правом на подання визначених законом позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2025 р. у справі №460/1354/25 дійшов висновку, що "указана норма Основного Закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. При цьому, вжите законодавцем формулювання «на підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби. А тому контролюючий орган чи інші суб`єкти владних повноважень не можуть самостійно «розтягувати» строки, визначені законом. Це прямо пов`язано з принципом, що суб`єкт владних повноважень «зв`язаний законом» і діє лише у межах строків, які встановив законодавець. Встановлення строків звернення до суду з позовом законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків".

Також, Верховний Суд у постанові від 12 вересня 2024 р.у справі № 120/2322/24 дійшов висновку, що "правові підстави для звернення до суду згідно зі статтею 289-2 КАС України щодо встановлення тимчасового обмеження керівника юридичної особи або постійного представництва нерезидента-боржника у праві виїзду за межі України виникають через 240 днів від дня вручення платнику податків податкової вимоги, а відповідні повноваження повинні бути реалізовані контролюючим органом в межах тримісячного строку, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України.".

Наявні у справі письмові докази підтверджують обставину існування у ТОВ «ДОФІНА ГРУП», податкового боргу на суму більше одного мільйона гривень (а.с.15-17). Податкова вимога №04-0801 від 09.05.2023, яка була направлена платнику податків - відповідачу, 14 червня 2023 р. повернута без вручення за закінченням терміну зберігання (а.с.20,21).

Граничний 240-денний строк, визначений пунктом 87.13 статті 87 ПК України та частиною першою статті 289-2 Кодексу адміністративного судочинства України для сплати податкового боргу, завершився 09 лютого 2024 р. З цієї дати у контролюючого органу виникли правові підстави для реалізації владної компетенції та пред`явлення відповідних позовних вимог, а відтак з цього моменту почав свій перебіг тримісячний строк звернення до адміністративного суду, передбачений частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, тобто до 09 травня 2024 р. включно.

Натомість, контролюючий орган подав позов до суду лише 18 серпня 2025 р., без дотримання встановленого законодавством строку, не навівши поважність причин його пропуску суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що поважними можуть бути визнані лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За приписами пункту 7 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо провадження в адміністративній справі було відкрито за позовною заявою, яка не відповідає вимогам статей 160, 161, 172 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у строк, встановлений судом.

Позивач недоліки позовної заяви в частині надання доказів поважності причин пропуску строку звернення до суду не усунув, тому суд першої інстанції обґрунтовано залишив позовну заяву без розгляду.

Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, тому не є підставами, визначеними статтею 320 Кодексу адміністративного судочинства України, для задоволення апеляційної скарги та скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 20 вересня 2025 р. в адміністративній справі № 280/7210/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 09 грудня 2025 р. і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш