Справа № 380/20954/24
Суддя: Хобор Романа Богданівна
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/20954/24 пров. № А/857/2865/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючої суддіХобор Р. Б.,
суддів:Кухтея Р. В.,
Пліша М. А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року, що ухвалила суддя Чаплик І.Д., у місті Львові, у справі № 380/20954/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2024 за № 63 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком, згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі також Закон № 3723-ХІІ);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести позивачку на пенсію за віком, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі також Закон № 889-VIII), починаючи з 23.09.2024.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка покликається на те, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16.09.2024 позивачка звернулась із заявою про переведення на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу», проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2024 за № 63 позивачці відмовлено у переведенні на вказану пенсію, у зв`язку з відсутністю у позивачки необхідного стажу роботи на посадах державної служби.

Вказує, що, згідно з записами у трудовій книжці, з 14.01.1983 по 31.08.2024, працювала у Великомостівській міській раді Львівської області на посадах бухгалтера, спеціаліста (з 21.02.2002, прийняла присягу державного службовця, присвоєно 15-й ранг державного службовця), спеціаліста І-ї категорії, головного спеціаліста, провідного спеціаліста.

Отже, станом на 01.05.2016 позивачка мала понад 20 років стажу роботи на посадах в органах місцевого самоврядування.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2024 № 63 про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу», п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», починаючи з 23.09.2024.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка має право на переведення на пенсію державного службовця, оскільки час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», підлягає зарахуванню до стажу державної служби, а позивачка станом на 01.05.2016 мала понад 20 років такого стажу.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, в якій просить це рішення суду скасувати та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що позивачка займала посади в органах місцевого самоврядування, стаж роботи на яких не зараховується до стажу роботи на посадах державної служби для цілей призначення пенсії державного службовця. Тому, відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є громадянкою України, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 позивачка має наступний трудовий стаж на посадах у Великомостівській міській раді Львівської області:

14.01.1983 прийнята на посаду бухгалтера до Великомостівської міської ради народних депутатів;

21.02.2002 переведена на посаду спеціаліста Великомостівської міської ради, прийняла присягу державного службовця, присвоєно 15-й ранг державного службовця;

05.01.2005 присвоєно 14-й ранг державного службовця;

05.01.2005 присвоєно 13-й ранг державного службовця;

11.01.2018 переведена на посаду спеціаліста І-ї категорії відділу фінансів, бюджету, бухгалтерського обліку та звітності Великомостівської міської ради; 01.03.2019 переведена на посаду головного спеціаліста відділу фінансів та бухгалтерського обліку Великомостівської міської ради;

01.01.2021 переведена на посаду головного спеціаліста фінансового відділу Великомостівської міської ради;

15.01.2021 призначена на посаду провідного спеціаліста Великомостівської міської ради;

31.08.2024 звільнена з роботи за власним бажанням.

Позивачка перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

16 вересня 2024 року позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-XII «Про державну службу». До заяви долучила довідки Великомостівської міської ради Львівської області, зокрема, довідку №171 від 16.09.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця та довідку №2 від 09.09.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2024 за № 63 позивачці відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд, зі змісту рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2024 № 63 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця, встановив, що відповідач відмовив позивачці у переведенні на пенсію державного службовця у зв`язку з тим, що сфера дії Закону України «Про державну службу» № 889-VIII не поширюється на посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Аналізуючи вказану підставу для відмови у переведенні позивачки на пенсію відповідно до Закону № 3723-ХІІ, апеляційний суд зазначає наступне.

01.05.2016 набув чинності Закон № 889-VIII, згідно з частиною другою Прикінцевих та перехідних положень якого, визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Таким чином законодавець визначив певні умови, при дотриманні яких у осіб зберігається право на призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Так, відповідно до пункту 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону № 3723-ХІІ, на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

За змістом спірних правовідносин відповідач відмовив позивачці у призначенні пенсії державного службовця у зв`язку із тим, що позивачка займала посади в органах місцевого самоврядування, стаж роботи на яких, на думку відповідача, не зараховується до стажу роботи на посадах державної служби.

Відповідно до п. 6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII, обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII.

Посади і органи, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби було визначено «Порядком обчислення стажу державної служби», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок № 283).

Згідно із п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Порядок № 283 втратив чинність у зв`язку із затвердженням 25.03.2016 постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби.

Згідно з п. 4 Порядку № 229, до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» № 2493-III від 07.06.2001.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII, до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Таким чином, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування», зараховується до стажу державної служби.

Отже, період роботи з 14.01.1983 по 01.05.2016 (до набрання чинності Законом № 889-VIII) на посадах у Великомостівській міській раді Львівської області, за наведеного правового регулювання, прирівняні до посад державної служби, дає право на пенсійне забезпечення у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Апеляційний суд вважає, що доводи відповідача про те, що позивачка, працюючи в органах місцевого самоврядування, не набула необхідного стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII, є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства.

Разом з тим, апеляційний суд встановив, що позивачка станом на 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) мала понад 20 років стажу роботи на посадах в органах місцевого самоврядування (з 14.01.1983 по 01.05.2016), який, відповідно до чинного законодавства, підлягає зараховується до стажу державної служби. На час звернення із заявою про призначення пенсії позивачка має необхідний страховий стаж та вік.

Отже, апеляційний суд вважає, що позивачка має право на переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 23.09.2024 за № 63 про відмову у переведенні на пенсію державного службовця є протиправним і його необхідно скасувати.

Що стосується права позивачки на переведення на пенсію державного службовця з урахуванням наданих довідок про розмір заробітної плати, то апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі.

Відповідно до пункту 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

За змістом пункту 4 Постанови № 622, при призначенні пенсії особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби.

Апеляційний суд встановив, що позивачка для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" надала відповідачу довідку №171 від 16.09.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку № 2 від 09.09.2024 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією).

Отже, позивачка має право на переведення з пенсії за віком, відповідно до Закону № 1058-IV на пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.

При цьому, позивачка, відповідно до частини 1 статті 45 Закону № 1058-IV, має право на призначення пенсії з 23.09.2024 року, тобто дня звернення із заявою про призначення (переведення) пенсії.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивачка має право на переведення на пенсію за віком, відповідно до Закону № 3723-XII, на умовах визначених п.п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII, з урахуванням заробітної плати, що вказана у довідках про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, та вірно зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області вчинити відповідні дії.

Цей висновок є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки, апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 380/20954/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуюча суддя Р. Б. Хобор
судді Р. В. Кухтей
М.А. Пліш