Справа № 420/35557/23
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 420/35557/23

адміністративне провадження № К/990/19145/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,

суддів - Жука А. В., Загороднюка А. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Дяченка Олексія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 (суддя - Тарасишина О. М.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 (колегія суддів у складі: Ступакової І. Г., Бітова А. І., Лук`янчук О. В.),

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їхнє обґрунтування

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військова частина НОМЕР_2 , у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року у сумі 85 927,84 грн, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення 4463,15 грн в місяць у загальній сумі 307 957,35 грн за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно, відповідно до норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі - Порядок № 1078).

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що у період з 01.08.2013 по 04.11.2022 вона проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , з якої 05.11.2022 була переведена до військової частини НОМЕР_1 . Позивачку звільнено з військової служби 20.11.2023. Проте у період проходження військової служби їй не у повному обсязі виплачувалася індексація грошового забезпечення. Позивачка зазначала, що при нарахуванні і виплаті на її користь індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 має бути застосовано базовий місяць січень 2008 року, як місяць підвищення посадових окладів військовослужбовців на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294), яка набрала чинності 01.01.2008. Унаслідок таких, на думку позивачки, неправомірних дій відповідача вона недоотримала 85 927,84 грн індексації грошового забезпечення за відповідний період. Також позивачка уважає, що у порушення абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, військовою частиною НОМЕР_1 у період з 01.03.2018 по 20.11.2023 не виплачено на її користь щомісячну фіксовану індексацію в розмірі 4463,15 грн на місяць.

Установлені судами попередніх інстанцій обставини справи

ОСОБА_1 проходила військову службу у лавах Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_3 , з якої 05.11.2022 була переведена до військової частини НОМЕР_1 , де проходила військову службу у період з 05.11.2022 по 20.11.2023. При цьому, за період проходження військової служби, позивачці не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення в повному обсязі.

15.12.2023 позивачка звернулася до військових частин НОМЕР_1 та НОМЕР_2 із заявою з метою отримання інформації щодо нарахування індексації грошового забезпечення, проте відповіді не отримала.

Позивачка уважає бездіяльність відповідача щодо виплати їй у повному розмірі індексації грошового забезпечення протиправною, у зв`язку з чим, звернулася до суду з цим позовом.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, а за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно - березень 2018 року, з урахуванням правових висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив з того, що сума індексації грошового забезпечення є складовою частиною грошового забезпечення і відповідно до Закону, підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті. На законодавчому рівні розмір посадового окладу військовослужбовців був встановлений у січні 2008 року (Постанова № 1294) та у подальшому такий був змінений у сторону збільшення у березні 2018 року (постанова Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704)). Таким чином, суд дійшов висновку, що базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців, повинні бути січень 2008 року та березень 2018 року, водночас всі інші місяці у даному проміжку часу не можуть бути базовими для нарахування індексації, оскільки у проміжку з січня 2008 року по березень 2018 року посадові оклади військовослужбовців, з яких вираховується індексація, залишалися незмінними. Отже, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, ураховуючи базовий місяць для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Водночас, на переконання суду першої інстанції, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за спірний період із застосуванням щомісячної фіксованої індексації суд уважав такими, що не підлягають задоволенню, оскільки в даному випадку розрахунок індексації грошового забезпечення є компетенцією відповідача як органу, в якому позивачка проходила службу і який виплачував їй грошове забезпечення. Суд зазначив, що саме на відповідача за наявності законних підстав покладається обов`язок нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення. Суд не може підміняти орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення грошового забезпечення, у тому числі сум індексації, та на свій розсуд зобов`язати відповідача нарахувати суми індексації в конкретному розмірі.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 скасовано в частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно. Ухвалено у цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 853,70 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно у загальній сумі 49 514,60 грн, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 залишено без змін.

Приймаючи таке рішення суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції, що індексація грошового забезпечення позивачки за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 підлягає обчисленню з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, тобто січня 2008 року. Водночас суд апеляційної інстанції не прийняв до уваги доводи позивачки про те, що зобов`язуючи військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на її користь індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 включно із застосуванням базового місяця січень 2008 року судом першої інстанції обрано не ефективний спосіб захисту її прав та не визначено конкретну суму індексації грошового забезпечення, яка належить до виплати, оскільки, на думку суду, наразі відсутні підстави уважати, що перерахунок індексації грошового забезпечення позивачки за відповідний період із застосуванням базового місяця січень 2008 року буде здійснено військовою частиною не правильно. У протилежному випадку ОСОБА_1 не позбавлена буде права звернутися до суду із заявою у порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що належним відповідачем у цій справі є саме військова частина НОМЕР_1 , у тому числі і щодо вимог про виплату індексації грошового забезпечення за період проходження служби в інших органах Державної прикордонної служби України.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції не досліджено обставини справи щодо ненарахування та невиплати військовою частиною НОМЕР_1 позивачці суми індексації-різниці за період з 01.03.2018. У цьому контексті суд апеляційної інстанції зауважив, що, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивачка має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу у березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. При цьому суд апеляційної інстанції зазначив, що розмір підвищення доходу в березні 2018 року визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру. Також суд установив, що відповідно до архівної відомості про нараховане грошове забезпечення ОСОБА_1 грошове забезпечення позивача становило: у лютому 2018 - 6176,15 грн (у тому числі, посадовий оклад - 740,00 грн; оклад за військовим званням - 55,00 грн; надбавка за вислугу років - 79,50 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода - 61,15 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань - 874,50 грн; надбавка за особливості проходження служби - 111,00 грн; премія - 4255,00 грн); у березні 2018 року - 9785,60 грн (у тому числі, посадовий оклад - 3080,00 грн; оклад за військовим званням - 880,00 грн; надбавка за вислугу років - 990,00 грн; премія - 4835,60 грн). Отже, грошовий дохід позивачки у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року збільшився на суму 3609,45 грн. Таким чином, починаючи з березня 2018 року сума індексації, з урахуванням абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078, підлягала виплаті позивачці у розмірі 853,70 грн (4463,15 - 3609,45) до 31.12.2022.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивачки за період з 01.01.2023 по 20.11.2023, оскільки пунктом 3 Прикінцевих положень Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційних скарг

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій представник позивача звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 420/35557/23 у частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно та направити справу до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Підставою касаційного оскарження скаржник зазначає пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України).

На обґрунтування підстав касаційного оскарження за пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми Порядку № 1078 без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 12.04.2023 у справі № 560/13302/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 03.05.2023 у справі № 160/10790/22, від 09.05.2023 у справі № 120/2234/22-а, від 09.05.2023 у справі № 400/12702/21, від 09.05.2023 у справі № 560/538/22, від 09.05.2023 у справі № 580/8769/21, від 22.06.2023 у справі № 520/6243/22, від 27.07.2023 у справі № 160/12028/22, від 03.08.2023 у справі № 420/23183/21, від 15.08.2023 у справі № 580/9339/21, від 15.08.2023 у справі № 400/3784/22, від 15.08.2023 у справі № 520/1800/22, від 17.08.2023 у справі № 160/4155/22, від 17.08.2023 у справі № 580/3967/22, від 28.08.2023 у справі № 420/17338/22, від 07.09.2023 у справі № 480/5766/22, від 07.09.2023 у справі № 160/16084/22, від 07.09.2023 у справі № 420/12787/22, від 26.09.2023 у справі № 200/4531/22, від 27.09.2023 у справі № 420/23176/21, від 02.11.2023 у справі № 420/21528/21, від 02.11.2023 у справі № 420/21528/21, від 09.11.2023 у справі № 420/4325/23, від 09.11.2023 у справі № 420/3131/22, від 29.11.2023 у справі № 480/13752/21, від 29.11.2023 у справі № 420/14978/22, від 30.11.2023 у справі № 420/616/23, від 06.12.2023 у справі № 160/16075/22, від 07.12.2023 у справі № 360/381/23, від 21.12.2023 у справі № 420/10945/22, від 18.01.2024 у справі № 580/1056/22, від 24.01.2024 у справі № 200/11549/21, від 24.01.2024 у справі № 400/8139/21 та інших щодо права позивача на отримання індексації-різниці грошового забезпечення у фіксованій величині.

Крім того, скаржник зазначає, що період з 01.03.2018 позивач не оскаржував розрахунок величини приросту індексу споживчих цін, оскільки так звана «поточна» індексація грошового забезпечення у військовослужбовців виникла тільки у грудні 2018 року у сумі 71,08 грн унаслідок перевищення порогу в 103%, що не заперечується ні позивачем, ні відповідачем. Позивачем же у період з 01.03.2018 оскаржується сума індексації, яка виплачується у разі настання обставин передбаченими абзацами 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, які судом не досліджено. Тобто, суд апеляційної інстанції досліджуючи період з 01.03.2018 фактично неправильно визначив характер спірних правовідносин та проігнорував позовну заяву позивача, у якій було чітко зазначено, що визначення березня 2018 року як базового місяця у межах цієї справи не є спірним, а відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, з квітня 2018 року до жовтня 2018 року індекс споживчих цін, який обчислюється наростаючим підсумком не перевищував поріг індексації 103%. Такі обставини не є спірними між сторонами. У свою чергу пункт 5 Порядку № 1078 визначає порядок та дії суб`єкта господарювання щодо нарахування індексації у місяці підвищення грошових доходів за рахунок підвищення тарифної ставки (окладу) згідно рішень Уряду.

Також зазначає, що позивач та відповідач погоджуються, що відповідно до абзаців 1, 2 пункту 5 Порядку № 1078 значення індексу споживчих цін у місяці, у якому відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), приймається за 1 або 100 відсотків, що не є спірним між сторонами та проігноровано судом. Проте висновки суду, що індекс споживчих цін у березні 2018 року рівний 1 та індексація грошового забезпечення не нараховується є необґрунтованими, оскільки, на думку скаржника, підвищення тарифних ставок (окладів) та прийняття значення індексу споживчих цін у цьому місяці (березень 2018 року) за 1 або 100 відсотків не є безумовною підставою не виплачувати індексацію грошового забезпечення. Підвищення посадового окладу у певному місяці не тягне за собою безумовне припинення виплати індексації у подальших періодах, оскільки лиш за умови, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу індексація не нараховується, що не досліджено судом апеляційної інстанції.

Отже, на думку скаржника, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно ураховувати такі складові: місячний грошовий дохід позивача за лютий 2018 року; місячний грошовий дохід позивача за березень 2018 року; розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року в порівнянні з лютим 2018 року; розмір індексації у березні 2018 року із застосуванням базового місяця січень 2008 року (розмірі індексації у місяці підвищення посадових окладів за умови, якщо б підвищення посадових окладів не відбулося); чи перевищив розмір підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року суму індексації яка припадала на цей місяць, що було проігноровано судами при прийнятті рішень.

Крім того, скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій неправильно розраховано розмір збільшення грошового забезпечення у березні 2018 року у порівнянні з лютим 2018 року, шляхом штучного перенесення фактично виплаченої щомісячної додаткової грошової допомоги у березні 2018 року на січень 2018 року та у квітні 2018 року на лютий 2018 року, тобто з кроком у 2 місяці.

Тобто, на думку скаржника, відповідачем шляхом маніпулювання цифрами та рознесення надбавок у довільній формі по різним місяцям надано до суду апеляційної інстанції недостовірну інформацію, що начебто грошове забезпечення позивачки у лютому 2018 року складало 6176,15 грн, а суд апеляційної інстанції не дослідивши належним чином всі надані позивачкою докази, прийняв рішення на основі недостовірних доказів.

Позиція інших учасників справи

Військова частина НОМЕР_2 у додаткових поясненнях на касаційну скаргу просила прийняти їх та урахувати їх зміст при розгляді справи та за результатами розгляду справи відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від військової частини НОМЕР_1 відзиву на касаційну скаргу, у встановлений судом касаційної інстанції строк, не надходило. Відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Рух касаційної скарги

16.05.2024 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Дяченка О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.05.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючого суддю (суддю-доповідача) Прокопенко О. Б., суддів Кашпур О. В., Уханенка С. А. для розгляду судової справи № 420/35557/23.

Ухвалою Верховного Суду від 27.05.2024 відкрито касаційне провадження за скаргою Дяченка О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30.09.2024 № 1106 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 420/35557/23 у зв`язку з ухваленням Вищою радою правосуддя рішення від 24.09.2024 № 2777/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку», згідно з наказом Голови Верховного Суду від 24.09.2024 № 1937/0/5-24 «Про відрахування судді ОСОБА_2 зі штату Верховного Суду».

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2024 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Мартинюк Н. М. для розгляду судової справи № 420/35557/23.

Ухвалою Верховного Суду від 16.12.2025 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 17.12.2025 № 1578/0/78-25 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 420/35557/23 у зв`язку з відпусткою судді Мартинюк Н. М., яка входить до складу постійної колегії суддів, з метою дотримання строків розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Жука А. В., Загороднюка А. Г. для розгляду судової справи № 420/35557/23.

Позиція Верховного Суду

Релевантні джерела права та акти їхнього застосування

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з пунктом 2 статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзац 2 пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі статтею 18 Закону України від 05.10.2000 № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до статті 1 Закону України від 03.07.1991 № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Відповідно до статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) цей Порядок визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.

Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту.

Абзацом 5 пункту 2 Порядку № 1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Абзаци 2, 4 пункту 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив у частині шостій статті 2 Закону № 1282-ХІІ.

Так, абзац 2 пункту 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку № 1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.

Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Згідно з абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Абзацом 1 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Згідно з абзацом 2 пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці 1 цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Згідно з абзацом 4 пункту 5 Порядку № 1078, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) передбачено, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Відповідно до абзацу 5 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній до 02.04.2021) до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній після 02.04.2021) передбачено, що до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Оцінка висновків суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд переглядає судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 КАС України).

Скаржник ставить під сумнів правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права у частині вирішення позовних вимог щодо виплати позивачу індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно.

Суд першої інстанції задовольнив ці вимоги частково.

Надалі суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції у цій частині позовних вимог скасував та ухвалив у цій частині нове рішення, яким позов задовольнив частково, а саме: зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у фіксованій величині 853,70 грн в місяць за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 включно у загальній сумі 49 514,60 грн, відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

З огляду на доводи й вимоги касаційної скарги та висновки судів попередніх інстанцій, ключове питання цього спору в окресленій частині стосуються правильності застосування судами норм абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 щодо наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачці з 01.03.2018 до звільнення з військової служби суми так званої «фіксованої» індексації грошового забезпечення.

Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, виходить із такого.

Механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).

Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні, тобто військовими частинами і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19).

Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 206/4411/16-а).

Насамперед необхідно зауважити, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Суми цих індексацій можуть нараховуватися і одночасно, і окремо одна від одної.

У разі виникнення спору щодо індексації грошових доходів, коло обставин, які є істотними для справи; факти, що підлягають встановленню; характер спірних правовідносин; матеріальний закон, який їх регулює, - залежать від виду індексації, з приводу якої існує спір.

Щодо поточної індексації, то право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 1 січня 2016 року встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078).

Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Як установлено судом апеляційної інстанції, у цій справі правовідносини щодо нарахування й виплати поточної індексації з 01.03.2018 не є спірними.

Щодо «фіксованої» суми індексації, то Верховний Суд зазначає, що Закон № 1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містять.

Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації.

Проте постановою Уряду від 09.12.2015 № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у цьому Додатку, як і в цілому Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 01.12.2015 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувались з 15.03.2018 передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення грошових доходів нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу (абзац 4).

Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів, грошового доходу) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до чергового підвищення тарифних ставок (окладів, посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає Суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які установлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що з урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова № 704, якою були установлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивачки, за яким необхідно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.

Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку № 1078 дають підстави зробити висновок, що у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу ОСОБА_1 відповідачу належало вирішити питання, чи має остання право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.

Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами, яка в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України підлягає врахуванню під час касаційного перегляду цієї справи.

Як установлено судом апеляційної інстанції, військова частина НОМЕР_1 не нараховувала і не виплачувала позивачці цей вид індексації за період з 01.03.2018.

Саме указані обставини є спірними у цій справі, які судом першої інстанції не досліджувалися.

У цьому контексті суд апеляційної інстанції правильно зауважив, що, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивачка (військовослужбовець) має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу у березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

Щодо кола обставин, які належить з`ясувати для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, то суд апеляційної інстанції також дійшов правильного висновку, що буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивачки в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивачки в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року.

В обидві ці суми ураховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення друге абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачці індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Отже, як уже було зазначено, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації-різниці в березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).

Указані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 11.05.2023 у справі № 260/6386/21 із подібними правовідносинами, яка в силу приписів частини третьої статті 341 КАС України підлягає врахуванню під час касаційного перегляду цієї справи.

Так, суд апеляційної інстанції, досліджуючи нарахування та виплати позивачці суми індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018, виходячи з наявної у матеріалах справи Архівної відомості про нараховане ОСОБА_1 грошове забезпечення, дійшов висновку, що:

у лютому 2018 року розмір грошового забезпечення позиваки становив 6176,15 грн (у тому числі, посадовий оклад - 740,00 грн; оклад за військовим званням - 55,00 грн; надбавка за вислугу років - 79,50 грн; щомісячна додаткова грошова винагорода - 61,15 грн; надбавка за виконання особливо важливих завдань 874,50 грн; надбавка за особливості проходження служби - 111,00 грн; премія - 4255,00 грн);

у березні 2018 року розмір грошового забезпечення позиваки становив 9785,60 грн (у тому числі, посадовий оклад - 3080,00 грн; оклад за військовим званням - 880,00 грн; надбавка за вислугу років - 990,00 грн; премія - 4835,60 грн).

При цьому суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що пунктом 6 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 № 73 (далі - Інструкція № 73), передбачалося, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.

У зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що за лютий 2018 року позивачка отримала грошову винагороду у розмірі 61,15 грн, а за березень 2018 року таку винагороду вона не отримувала (графа 11 архівної відомості № 18 за 2018 рік).

З огляду на наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що грошовий дохід позивачки у березні 2018 року порівняно з лютим 2018 року збільшився на суму 3609,45 грн, тому, починаючи з березня 2018 року, сума індексації, з урахуванням абзаців 3, 4, пункту 5 Порядку № 1078, підлягала виплаті позивачці у розмірі 853,70 грн до 31.12.2022.

Водночас Верховний Суд уважає передчасним такий висновок суду апеляційної інстанції, оскільки обставини справи у цій частині вимог досліджені не у повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що в Архівній відомості № 18 за 2018 рік зафіксовано лише нарахування позивачці грошового забезпечення та дані усіх утримань із грошового забезпечення, а у пункті 6 Інструкції № 73, на який посилається суд апеляційної інстанції, зазначається лише про виплату винагороди, а не нарахування.

Неврахування указаних обставин та неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права призвело до помилкових висновків та неправильного вирішення спору.

У постанові від 16.03.2023 у справі № 600/747/22-а Верховний Суд наголошував, що обов`язок суду встановити дійсні обставини справи під час розгляду адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого статтею 2 та частиною четвертою статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд уживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі в адміністративному судочинстві, саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин і зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, і вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

З огляду на викладене Верховний Суд констатує, що скасовуючи рішення суду першої інстанції у частині зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 (указані обставини судом першої інстанції не досліджувалися), суд апеляційної інстанції, у свою чергу, не у повному обсязі з`ясував обставини справи, необхідні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення та поновлення порушених прав позивачки настільки, наскільки це можливо, у частині, що стосується вимог про зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022.

Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2023 по 20.11.2023, оскільки пунктом 3 «Прикінцеві положення» Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» зупинено на 2023 рік дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За результатами касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень колегія суддів констатує, що висновок суду апеляційної інстанції є таким, що зроблений без повного з`ясування обставин, які мають значення для вирішення справи, що є порушенням статей 9, 242, 308 КАС України, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 КАС України. Тому судове рішення суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 не відповідає вимогам законності й обґрунтованості, установленим статтею 242 КАС України.

Натомість суд касаційної інстанції в силу положень статті 341 КАС України обмежений у праві додаткової перевірки зібраних у справі доказів та не може установлювати або вважати доведеними обставини, які не були установлені в оскаржуваній постанові.

Оскільки для правильного вирішення спору потрібно додатково дослідити докази та установити додаткові обставини, Суд дійшов висновку про наявність підстав для нового розгляду цієї справи у відповідній частині.

За правилами пункту 1 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 353 КАС України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

У тексті касаційної скарги позивач просить скасувати постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 та рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 у справі № 420/35557/23 у частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 20.11.2023 включно та направити справу до Одеського окружного адміністративного суду на новий розгляд.

Зі змісту рішення суду першої інстанції убачається, що обставини нарахування та виплати позивачу індексації-різниці за період з 01.03.2018 судом першої інстанції не досліджувалися.

Ураховуючи те, що Верховний Суд констатував помилковість висновків суду апеляційної інстанції у частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, а суд першої інстанції не досліджував обставини нарахування та виплати позивачу індексації-різниці за цей період, Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень у частині позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.

Під час нового розгляду справи судам необхідно ретельно дослідити спірні правовідносини з урахуванням викладених у цій постанові висновків, надати оцінку указаним обставинам й аргументам сторін та, у залежності від встановленого, правильно застосувати до спірних правовідносин норми матеріального права і постановити рішення відповідно до вимог статті 242 КАС України.

Висновки щодо розподілу судових витрат

З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Дяченка Олексія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 скасувати у частині вирішення позовних вимог щодо виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, а справу № 420/35557/23 у цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції - Одеського окружного адміністративного суду.

У іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.03.2024 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.04.2024 у справі № 420/35557/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук А.Г. Загороднюк