Справа № 398/7744/25
Суддя: Молонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/7744/25
Провадження №: 2-а/398/217/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" грудня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі Борозні Л.М., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови №1811 від 25.11.2025 по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження.

В обґрунтування позову зазначає, що постановою №1811 від 25.11.2025, винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП. Вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 виявивши в додатку «Резерв+» відмітку про порушення правил військового обліку. Перевіркою облікових даних ОСОБА_1 встановлено, що останній у відповідності до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» з 07.11.2025 є порушником правил військового обліку у зв`язку порушенням вимог статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби Безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані повідомляти про зміну місця проживання у семиденний строк, та звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік. У відповідності до обліків Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 24.06.2024 зареєструвався в м. Олександрія як внутрішньо переміщена особа, при цьому станом на 21.11.2025 не став на військовий облік за місцем свого проживання.

Позивач з постановою не згоден, вважає її необґрунтованою, винесеною з істотним порушенням чинного законодавства: постанова винесена з порушенням вимог до процесуального документу; стягнення накладено поза межами строку притягнення до адміністративної відповідальності (протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення), тоді як з моменту набуття позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи - 24.06.2024, минуло більше року, 25 листопада 2025 року. Крім того, у вступній частині постанови зазначено звання ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковник ОСОБА_2 , а резолютивна частина постанови підписана ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_3 . Окрім того, до попередньо зазначених правил заповнення процесуальних документів, в Постанові № 1811 зазначено дату народження порушника ОСОБА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_5 », в той час коли дата його народження є « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

У зв`язку з чим просить постанову скасувати, а провадження стосовно позивача закрити.

Ухвалою судді від 05.12.2025 відкрито провадження по справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу запропоновано надати суду відзив на позовну заяву.

16.12.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що ОСОБА_1 в період з моменту зміни місця проживання, як мінімум з 24.06.2024 року до 21.11.2025 року не вчинив жодних дій та спроб для повідомлення про зміну своїх облікових даних. Таким чином, в діях ОСОБА_1 наявні ознаки триваючого правопорушення, вчинене у вигляді тривалої бездіяльності, пов`язаний тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. У зв`язку з чим, у задоволені позову просить відмовити.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З постанови по справі про адміністративне правопорушення №1811 від 25.11.2025, складеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , вбачається, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , 21.11.2025 року в особливий період, введений на території України у відповідності до Указу Президента України від 17.03.2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію», самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 виявивши в додатку «Резерв+» відмітку про порушення правил військового обліку. Перевіркою облікових даних ОСОБА_1 встановлено, що останній у відповідності до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг» з 07.11.2025 є порушником правил військового обліку у зв`язку порушенням вимог статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби Безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані повідомляти про зміну місця проживання у семиденний строк, та звернутись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для постановки на військовий облік. У відповідності до обліків Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 24.06.2024 року зареєструвався в м. Олександрія як внутрішньо переміщена особа, при цьому станом на 21.11.2025 року не став на військовий облік за місцем свого проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Відповідно до абзацу 5 статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення їх до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний стан і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і до цього часу.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією України та законами України.

Як передбачено статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Відповідно до статті 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Приписами статті 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Відповідно до ч. 1 ст. 210 КУпАП передбачено відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 цієї статті передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Однак, зі змісту оскаржуваної постанови судом встановлено, що ОСОБА_1 став на облік, як ВПО 24.06.2024, а семиденний строк закінчився 01.07.2024, в той же час постанову про накладення на нього адміністративного стягнення, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесено 25.11.2025, тобто після спливу одного року з дня вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи вищезазначені обставини, надані позивачем докази на підтвердження слати судового збору, суд дійшов висновку, що наявні всі підстави для стягнення з відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 210, 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 10, 73-77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову №1811 від 25.11.2025 стосовно ОСОБА_1 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн. за порушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210 КУпАП за постановою №1811 від 25.11.2025 закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_1 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), витрати зі сплати судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного адміністративного суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться місцевий загальний суд як адміністративний суд.

Суддя Ю.В. Молонова