Справа № 320/48356/25
Суддя: Парненко В.С.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ справа №320/48356/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач 2), в якому просить суд (з урахуванням уточнення позовних вимог):

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії протиправними;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію з 04.07.2025 року, а саме з дня звернення із заявою про призначення їй пенсії за віком до ГУ ПФ України у Київській області врахувавши у страховий стаж: період роботи в РФСР з 20.03.1985 року по 22.12.1986 року; період отримання допомоги по безробіттю з 29.09.1993 по 28.06.1994 роки; період перебування у частково-оплачуваній відпустці по догляду за дитиною /онукою/ до 3-х років згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2023 та довідки № 200 від 04.12.2024 з 05.10.2021 по 06.08.2025 року.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у відмові ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 320/48356/25 передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Парненко В.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позову надання до суду уточненої позовної заяви та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій визначити належного відповідача, а у разі заявлені вимог до кількох відповідачів, обґрунтувати вимоги щодо кожного з них або уточнити позовні вимоги.

На виконання ухвали суду від 03.10.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено уточнену позовну заяву, в якій визначено відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та викладено позовні вимоги у новій редакції.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 вирішено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін суддею Парненко В.С. одноособово. Залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Відповідно до частини 7 статті 18 КАС України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З аналізу наведених норм законодавства встановлено, що у випадку реєстрації учасника судового процесу в системі «Електронний суд», суд повідомляє, вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі.

Суд вважає відповідача належним чином повідомленим про судовий розгляд справи.

В матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, згідно з яким Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Зокрема, зазначено, що у записах трудової книжки позивачки НОМЕР_2 від 25.03.1985 не зазначено підстави призначення та припинення виплати допомоги по безробіттю. До страхового стажу позивача не зараховано періоди з 01.11.2021 по 31.12.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.12.2023 та з 01.01.2024 по 31.07.2024, оскільки в Реєстрі застрахованих осіб державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

04 липня 2025 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області через відділ обслуговування громадян № 13 (сервісний центр у м. Обухів Київської області) із заявою про призначення пенсії за віком, подавши передбачені законодавством документи, зокрема, документи, що посвідчують особу, трудові книжки, документи про сімейний стан, народження дитини, освіту, а також довідки з центру зайнятості та медичного закладу.

11 липня 2025 року за принципом екстериторіальності заява позивача була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, яким прийнято рішення № 75 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вказаним рішенням страховий стаж позивача визначено у розмірі 27 років 10 місяців 1 день. До страхового стажу не було зараховано період роботи на території РФСР з 20.03.1985 по 22.12.1986, період догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також період отримання допомоги по безробіттю з 29.09.1993 по 28.06.1994.

Після прийняття зазначеного рішення позивач надала до органів Пенсійного фонду додаткові документи, які підтверджують перебування у відпустці по догляду за дитиною та перебування на обліку в центрі зайнятості із виплатою допомоги по безробіттю у 1993 1994 роках.

24 липня 2025 року було прийнято повторне рішення № 75 про відмову у призначенні пенсії, яким страховий стаж позивача визначено у розмірі 29 років 8 місяців 4 дні, однак період отримання допомоги по безробіттю знову не був зарахований.

У подальшому позивач неодноразово зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області. Листами від 20 та 21 серпня 2025 року її було повідомлено про необхідність наявності 32 років страхового стажу для призначення пенсії за віком та про незарахування періоду перебування на обліку в центрі зайнятості з 29.09.1993 по 28.06.1994 з підстав відсутності відповідних наказів.

Листом від 24 вересня 2025 року позивача повідомлено, що рішення про відмову у призначенні пенсії прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, яким страховий стаж позивача визначено у розмірі 29 років 8 місяців 4 дні.

З огляду на наявність спору щодо зарахування окремих періодів трудової діяльності та перебування на обліку в центрі зайнятості до страхового стажу, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Умови призначення пенсії за віком визначені статтею 26 Закону № 1058-IV.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Абзацом першим частини четвертої статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 24-1 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності за межами України зараховуються до страхового стажу, у тому числі на пільгових умовах, особам, які проживають в Україні, якщо це передбачено цим Законом або міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (надалі - Закон № 1788-XII) встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу, затвердженого постановою КМУ від 16.05.2025 №562 у разі відсутності документів про неотримання в іншій державі пенсійних виплат особа зазначає причини неможливості їх отримання та може звернутися до територіального органу Пенсійного фонду України за допомогою в поданні до іншої держави запиту щодо відповідних документів.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника (пункт 18 Порядку № 637).

Згідно зі статтею 6 цієї Угоди призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відповідно до статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, від 14.01.1993 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при призначенні пенсії.

Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах, зокрема, від 31.10.2018 у справі №459/955/15-а, від 27.02.2018 у справі № 361/4899/17, від 12.06.2018 у справі №686/4998/15.

Крім того, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, та, відповідно, не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Зазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 01.11.2018 у справі № 199/1852/15-а, від 17.07.2019 у справі № 144/669/17.

Постановою Кабінету Міністрів України №1328 від 29.11.2022 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" постановлено вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13.03.1992 у м. Москві.

Наведена постанова набрала чинності 02.12.2022.

Дослідивши матеріали справи, надані докази, норми законодавства, що підлягають застосуванню, та оцінивши їх у сукупності відповідно до вимог статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з огляду на таке.

Вищевказаний Порядок підтвердження наявного трудового стажу, як убачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до пункту 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за її відсутності інші документи, видані підприємствами, установами, організаціями або архівними установами.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач 04 липня 2025 року звернулася до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком та подала документи, передбачені чинним законодавством, у тому числі трудову книжку, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Подані документи містять відомості про періоди трудової діяльності позивача до 01.01.2004 року, а також про перебування її на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю.

Водночас органами Пенсійного фонду України неодноразово було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком з мотивів відсутності необхідного страхового стажу, при цьому до страхового стажу позивача не зараховано окремі періоди її трудової діяльності та перебування на обліку в центрі зайнятості, незважаючи на наявність відповідних записів у трудовій книжці та довідок уповноважених органів.

Суд зазначає, що відповідно до статті 24 Закону № 1058-IV та статті 62 Закону № 1788-XII трудовий стаж, набутий до 01.01.2004 року, зараховується до страхового стажу на підставі документів, оформлених відповідно до законодавства, що діяло на той час, а основним доказом підтвердження такого стажу є трудова книжка. Відсутність додаткових документів або наказів не може бути підставою для неврахування відповідних періодів стажу за наявності належних записів у трудовій книжці.

Що стосується періоду перебування позивача на обліку в центрі зайнятості з 29.09.1993 по 28.06.1994, суд звертає увагу, що цей період підтверджений довідкою центру зайнятості та карткою персонального обліку безробітного.

Вимога органу Пенсійного фонду про подання наказів про початок та припинення виплати допомоги по безробіттю не ґрунтується на нормах законодавства, чинного у відповідний період, та фактично покладає на позивача обов`язок доведення обставин, які не залежали від її волі.

Аналогічно безпідставними є висновки відповідача щодо незарахування періодів трудової діяльності позивача до 01.01.2004 року, у тому числі за межами України, оскільки такі періоди підтверджуються записами у трудовій книжці та підлягають зарахуванню до страхового стажу відповідно до вимог національного законодавства та усталеної судової практики Верховного Суду.

Суд також враховує, що позивач не може нести негативні наслідки неналежного виконання іншими суб`єктами своїх обов`язків щодо оформлення первинних документів або сплати страхових внесків, а формальний підхід відповідача до оцінки поданих документів суперечить принципу верховенства права та вимогам частини другої статті 19 Конституції України.

Крім того, суд звертає увагу на непослідовність дій відповідача, оскільки в різних рішеннях та листах Пенсійного фонду України страховий стаж позивача визначався у різному розмірі (27 років 10 місяців 1 день та 29 років 8 місяців 4 дні), що свідчить про поверхневий та неналежний розгляд поданих документів.

За таких обставин суд доходить висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком прийняті без урахування всіх фактичних обставин справи, з порушенням норм матеріального права та не відповідають вимогам законності й обґрунтованості.

Таким чином, ненарахування періоду роботи в РФСР з 20.03.1985 року по 22.12.1986 року; період отримання допомоги по безробіттю з 29.09.1993 по 28.06.1994 роки, періоду перебування у частково-оплачуваній відпустці по догляду за дитиною /онукою/ до 3-х років згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2023 та довідки № 200 від 04.12.2024 з 05.10.2021 по 06.08.2025 року є неправомірним, оскільки зазначені періоди підтверджуються належними доказами, передбаченими чинним законодавством.

Разом із тим, оцінюючи позовні вимоги у частині вимоги зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , пенсію з 04.07.2025 року, а саме з дня мого звернення із заявою про призначення мені пенсії за віком до ГУ ПФ України у Київській області врахувавши у страховий стаж: період роботи в РФСР з 20.03.1985 року по 22.12.1986 року; період отримання допомоги по безробіттю з 29.09.1993 по 28.06.1994 роки; період перебування у частково-оплачуваній відпустці по догляду за дитиною /онукою/ до 3-х років згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2023 та довідки № 200 від 04.12.2024 з 05.10.2021 по 06.08.2025 року, суд зазначає, що їх задоволення у такий спосіб є неможливим.

Відповідно до статей 19 Конституції України та 44, 45, 58 Закону України №1058-IV, питання обчислення страхового стажу, перевірки поданих документів, визначення права особи на пенсію та прийняття рішення про її призначення належать до дискреційних повноважень територіальних органів Пенсійного фонду України.

Суд не може перебирати на себе функції суб`єкта владних повноважень і ухвалювати замість нього рішення, яке є результатом адміністративної процедури, що включає оцінку доказів, перевірку достовірності документів та здійснення розрахунків, передбачених спеціальним законодавством.

Судове рішення може лише усувати порушення, допущені органом влади, та визначати спосіб їх належного виправлення, але не підміняти собою адміністративний орган у реалізації його компетенції.

З огляду на встановлену судом протиправність незарахування спірних періодів роботи позивача та безпідставність відмови у призначенні пенсії, належним та ефективним способом судового захисту у даному випадку є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в РФСР з 20.03.1985 року по 22.12.1986 року; період отримання допомоги по безробіттю з 29.09.1993 по 28.06.1994 роки; період перебування у частково-оплачуваній відпустці по догляду за дитиною /онукою/ до 3-х років згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2023 та довідки № 200 від 04.12.2024 з 05.10.2021 по 06.08.2025 року та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду щодо підтвердження трудового стажу, правомірності поданих документів та необхідності включення відповідних періодів роботи до страхового стажу. Саме такий спосіб відповідає вимогам статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України та забезпечує відновлення порушених прав позивача без втручання суду у дискреційні повноваження органу Пенсійного фонду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наданими доказами, відповідачем не спростовані, а тому підлягають частковому задоволенню з коригуванням обраного способу захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Під час звернення до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Враховуючи задоволення позову, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, яким прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії, - Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Керуючись статтями 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні, нарахуванні та виплаті пенсії протиправними.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи в РФСР з 20.03.1985 року по 22.12.1986 року; період отримання допомоги по безробіттю з 29.09.1993 по 28.06.1994 роки; період перебування у частково-оплачуваній відпустці по догляду за дитиною /онукою/ до 3-х років згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.06.2023 та довідки № 200 від 04.12.2024 з 05.10.2021 по 06.08.2025 року та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. 15, ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Парненко В.С.