Справа № 260/7337/25
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/7337/25
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої - судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області, в якому просить скасувати рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області № 33 від 20 травня 2025 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області № 33 від 20 травня 2025 р. за недотримання встановлених законом вимог щодо порядку розповсюдження зовнішньої реклами, у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про рекламу», накладено штраф на ФОП ОСОБА_1 в розмірі 5083,00 грн. Позивач зазначає, що розміщений на магазині інформаційний банер не містить закликів щодо придбання конкретного товару, не містить інформації про товар та не вказує на будь-який товар, а лише інформує, що в магазині кожен тиждень знижується вартість сезонного товару. Також, позивач вважає, що відповідачем невірно визначено розмір штрафу, оскільки максимальний розмір штрафу має бути на рівні 2500,00 грн.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що реклама про зниження ціни на товар, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, розпродаж, а також про співвідношення розміру нової ціни до попередньої ціни реалізації товару або про розмір знижки. У зв`язку з неможливістю встановлення вартості розповсюдженої ФОП ОСОБА_1 зовнішньої реклами, з рекламним сюжетом «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю», без зазначення відомостей про дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, на позивача накладено штраф, згідно частини сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» в розмірі 5083,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 03.04.2025 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Закарпатській області направлено вимогу ФОП ОСОБА_1 , в якій зазначено, що в ході здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства про рекламу в Мукачівському районі встановлено ознаки порушення вимог законодавства при розповсюдженні реклами зниження ціни на товар з рекламним сюжетом «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю», без зазначення відомостей про дату початку і закінчення дії знижки, на фасаді будівлі магазину «ANDI».

Вказаною вимогою, для повного та всебічного розгляду матеріалів вищезазначеної реклами, зобов`язано позивача надати до 22.04.2025 року: пояснення щодо виготовлення даної реклами; документальне підтвердження вартості виготовлення реклами (відповідно завірені копії договору, рахунку-фактури, акту виконаних робіт, платіжного доручення (квитанції) про сплату тощо); документальне підтвердження оплати послуг з розповсюдження реклами (завірені копії договору, рахунку-фактури, платіжного доручення (квитанції) про сплату); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань суб`єкта господарювання Туряниці Н.Ю.

25 квітня 2025 року Головним управлінням було отримано відповідь представника ФОП ОСОБА_1 , в якій зазначено, що інформація на фасадній конструкції не може вважатися рекламою, оскільки вона не вказує на конкретну, індивідуально визначену особу, ідею, або на конкретний, індивідуально визначений товар, та не формує ніякої обізнаності та інтересу про таку особу, ідею або конкретно визначений товар, а тому не потребує отримання спеціального дозволу на її розміщення. До вказаної відповіді представником позивача було долучено квитанцію про вартість виготовленого банеру.

29.04.2025 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Закарпатській області було складено протокол про порушення законодавства про рекламу № 38, в якому вказано, що головним спеціалістом сектору контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства управління захисту прав споживачів та контролю за регульованими цінами було встановлено, що на фасаді будівлі магазину «ANDI» за адресою: вул. Торгова, буд. 6/1, м. Свалява, розміщена зовнішня реклама зниження ціни на товар з рекламним сюжетом «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю», без зазначення відомостей про дату початку і закінчення дії знижки. Тим самим, порушено вимоги ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу».

30.04.2025 Головним управлінням направлено позивачу запрошення на розгляд справи про порушення законодавства про рекламу, яка відбудеться 20.05.2025 року у приміщенні Головного управління.

20.05.2025 року відповідачем винесено рішення № 33 про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про рекламу, а саме вимог ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу», у розмірі 5083,00 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням про накладення штрафу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 за № 667 (далі - Положення), Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України та який реалізує державну політику у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, карантину та захисту рослин, ідентифікації та реєстрації тварин, санітарного законодавства, санітарного та епідемічного благополуччя населення (крім виконання функцій з реалізації державної політики у сфері епідеміологічного нагляду (спостереження) та у сфері гігієни праці та функцій із здійснення дозиметричного контролю робочих місць і доз опромінення працівників), з контролю за цінами, попередження та зменшення вживання тютюнових виробів та їх шкідливого впливу на здоров`я населення, метрологічного нагляду, ринкового нагляду в межах сфери своєї відповідальності, насінництва та розсадництва (в частині сертифікації насіння і садивного матеріалу), реєстрації та обліку машин в агропромисловому комплексі, державного нагляду (контролю) у сфері агропромислового комплексу, державного нагляду (контролю) у сферах охорони прав на сорти рослин, насінництва та розсадництва, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері, за якістю зерна та продуктів його переробки, державного нагляду (контролю) за додержанням заходів біологічної і генетичної безпеки щодо сільськогосподарських рослин під час створення, дослідження та практичного використання генетично модифікованого організму у відкритих системах на підприємствах, в установах та організаціях агропромислового комплексу незалежно від їх підпорядкування і форми власності, здійснення радіаційного контролю за рівнем радіоактивного забруднення сільськогосподарської продукції і продуктів харчування.

Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Засади рекламної діяльності в Україні визначає Закон України "Про рекламу" від 03.07.1996 № 270/96-ВР (далі - Закон України "Про рекламу"), який також регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України «Про рекламу»:

реклама - інформація про особу, ідею та/або товар, розповсюджена за грошову чи іншу винагороду або з метою самореклами в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена, щоб сформувати або підтримати у прямий (пряма реклама, телепродаж) або непрямий (спонсорство, розміщення товару (продакт-плейсмент) спосіб обізнаність споживачів реклами та їхній інтерес щодо таких особи, ідеї та/або товару;

товар - будь-який предмет господарського обігу, у тому числі продукція, роботи, послуги, цінні папери, торговельні марки, інші об`єкти права інтелектуальної власності;

знижка - тимчасове зменшення ціни товару, яке надається покупцям (споживачам).

зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

За приписами ч.1 ст.7 Закону України «Про рекламу», основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Частиною 2 статті 26 Закону України «Про рекламу», визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, за фактом виявлення такими органами порушення або в ході розгляду повідомлення (звернення, скарги, заяви тощо) третіх осіб про порушення вимог законодавства про рекламу рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

Крім того, відповідний орган державної влади має право: вимагати від рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами усунення виявлених порушень вимог законодавства; вимагати припинення дій, що перешкоджають здійсненню державного контролю; надавати (надсилати) рекламодавцям, виробникам та розповсюджувачам реклами обов`язкові для виконання приписи про усунення порушень; приймати рішення про визнання реклами недобросовісною, прихованою, про визнання порівняння в рекламі неправомірним з одночасним зупиненням її розповсюдження; приймати рішення про зупинення розповсюдження відповідної реклами.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про рекламу» особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про рекламу», відповідальність за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами та у замовленні розповсюдження реклами (у тому числі користувацького контенту, який визнається рекламою), в якій не дотримано встановлені законом вимоги щодо її змісту; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні у порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Частиною 4 статті 27 вказаного Закону встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Антимонопольного комітету України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації та проведення азартних ігор та лотерейній сфері, а також крім тих, які віднесено до компетенції Національного банку України або Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за процедурою, визначеною Законом України "Про адміністративну процедуру", на: рекламодавців за вчинення дій, передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдженої реклами; виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі п`ятикратної вартості розповсюдження реклами.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону України «Про рекламу» вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обов`язкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Приписи частини сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» визначають, що у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України "Про рекламу", на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом України «Про рекламу» а також Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 2 Порядку підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) та накладення штрафу є протокол, що складається посадовими особами Держпродспоживслужби або її територіальних органів.

Згідно з пунктами 3,4 Порядку, рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, передбачені статтею 27 Закону України Про рекламу, приймають Голова Держпродспоживслужби, його заступники, керівники територіальних органів Держпродспоживслужби та їх заступники (далі - уповноважені особи).

Уповноважена особа розпочинає розгляд справи не пізніше трьох робочих днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

За приписами п.п. 5-8 Порядку, уповноважена особа з урахуванням положень статті 32 Закону України Про адміністративну процедуру повідомляє суб`єкту реклами про дату, час та місце розгляду справи поштовим відправленням, технічними засобами електронних комунікацій або шляхом вручення повідомлення суб`єкту реклами або його представнику, якщо суб`єкт реклами сповістив уповноважену особу про відповідне уповноваження свого представника на отримання повідомлень, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої особи, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

У повідомленні зазначаються права та обов`язки суб`єкта реклами, зокрема інформація про право бути присутнім під час розгляду та вирішення справи, порядок ознайомлення з матеріалами, а також способи подання пояснень і зауважень та строк, протягом якого суб`єкт реклами має право їх подати.

Справа розглядається уповноваженою особою не пізніше 30 календарних днів з дня оформлення протоколу, зазначеного у пункті 2 цього Порядку.

У разі надходження від суб`єкта реклами або його представника клопотання про відкладення розгляду справи уповноважена особа переносить дату та час розгляду справи у межах загального строку розгляду такої справи.

Справа розглядається за участю суб`єкта реклами або його представника.

Таким чином, штрафні санкції за порушення законодавства про рекламу застосовуються на підставі рішення Держпродспоживслужби, яке приймається за наслідками розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, підставою для початку розгляду якої, у свою чергу, є протокол про порушення законодавства про рекламу.

Як встановлено з матеріалів справи, підставою для винесення оскаржуваного рішення стало те, що посадовою особою Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області на підставі матеріалів справи та протоколу засідання/слухання від 20.05.2025 року № 34 встановлено, що на фасаді будівлі магазину «ANDI» за адресою: вул. Торгова, буд. 6/1, м. Свалява, розміщена зовнішня реклама зниження ціни на товар з рекламним сюжетом «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю», без зазначення відомостей про дату початку і закінчення дії знижки. Тим самим, порушено вимоги ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу».

Так, по суті виявленого порушення позивач покликається на те, що розміщений на магазині інформаційний банер не містить закликів щодо придбання конкретного товару, не містить інформації про товар та не вказує на будь-який товар, а лише інформує, що в магазині кожен тиждень знижується вартість сезонного товару.

Аналізуючи вказані обставини, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про рекламу» інформаційний, авторський чи редакційний матеріал, в якому привертається увага до конкретної особи чи товару, який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів, користувачів) щодо цих особи чи товару та який розповсюджується за грошову чи іншу винагороду, повинен ідентифікуватися як реклама з дотриманням вимог цього Закону з використанням слова "реклама".

Виходячи з наведеного, розміщена позивачем рекламна конструкція, є рекламою у розумінні Закону України «Про рекламу», так як містять заклик щодо придбання товару позивача зі знижкою.

Так, згідно ч. 4, 5, 6 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-XII від 12.05.1991, вживання понять "знижка" або "зменшена ціна" або будь-яких інших, аналогічних за значенням, дозволяється лише з додержанням таких умов:

1) якщо вони застосовуються до продукції, яку безпосередньо реалізує суб`єкт господарювання;

2) якщо такого роду знижка або зменшення ціни застосовується протягом визначеного та обмеженого періоду часу;

3) якщо ціна продукції є нижчою від її звичайної ціни.

Дія положень цієї частини поширюється також на продукцію, що є харчовим продуктом.

Вживання поняття "розпродаж" або будь-яких інших, аналогічних йому, дозволяється лише з додержанням таких умов:

1) якщо здійснюється розпродаж усіх товарів у межах певного місця або чітко визначеної групи товарів;

2) якщо тривалість розпродажу обмежено в часі;

3) якщо ціни товарів, що підлягають розпродажу, є меншими від їх звичайної ціни.

Дія положень цієї частини поширюється також на продукцію, що є харчовим продуктом.

Після публічного повідомлення про початок проведення розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни до споживачів повинна доводитися інформація про ціну продукції, що була встановлена до початку проведення відповідного розпродажу, застосування знижок або зменшення ціни, а також ціну цієї ж продукції, встановлену після їх початку.

У постанові від 02.08.2018 у справі №814/2539/14 Верховний суд зробив висновок, що реклама це інформація, а вивіска (табличка) спосіб розміщення інформації. Вивіска (табличка) може мати як рекламний характер, так і інформаційний. Різниця полягає у змісті інформації, а не способі її представлення.

При цьому, ч. 4 ст. 8 Закону України «Про рекламу» передбачає, що реклама про зниження ціни на товар, про розпродаж повинна містити відомості про місце, дату початку і закінчення дії знижки ціни на товар, розпродаж, а також про співвідношення розміру нової ціни до попередньої ціни реалізації товару або про розмір знижки.

Отже, відповідно до наведеної норми, у випадку реклами знижки цін та реклами про розпродаж, вона обов`язково повинна містити такі дані: 1) про місце де діє знижка, або проводиться розпродаж; 2) дату початку і дату закінчення дії знижки чи розпродажу; 3) співвідношення розміру знижки на товар до його попередньої ціни.

Судом встановлено, що в даному випадку вказана рекламна конструкція, розміщена на фасаді будівлі магазину «ANDI» за адресою: вул. Торгова, буд. 6/1, м. Свалява, з рекламним сюжетом «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю», не містять зазначених вище необхідних даних, що стало підставою для накладення на позивача штрафних санкцій оскаржуваним рішенням.

Щодо посилання позивача про те, що відповідачем невірно визначено розмір штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» на вимогу органів державної влади, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та аудіозаписи, а також іншу інформацію, що стосуються виявленого порушення чи повідомлення про нього та необхідні для здійснення такими органами повноважень щодо державного контролю.

З метою повного та всебічного розгляду матеріалів вищезазначеного порушення, відповідачем було направлено позивачу вимогу від 03.04.2025 року, якою зобов`язано позивача надати: пояснення щодо виготовлення даної реклами; документальне підтвердження вартості виготовлення реклами (відповідно завірені копії договору, рахунку-фактури, акту виконаних робіт, платіжного доручення (квитанції) про сплату тощо); документальне підтвердження оплати послуг з розповсюдження реклами (завірені копії договору, рахунку-фактури, платіжного доручення (квитанції) про сплату); виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань суб`єкта господарювання Туряниці Н.Ю.

25 квітня 2025 року Головним управлінням було отримано відповідь представника ФОП ОСОБА_1 , до якої було долучено квитанцію про вартість виготовленого банеру, згідно якої вартість виготовлення натяжного банера з написом «ANDI одяг&взуття», становить - 500,00 грн., доставка 300,00 грн.

Однак, подана квитанція не є запитуваним Головним управлінням платіжним документом щодо оплати реклами, оскільки на банері, що досліджувався відповідачем, було відображено наступний зміст - «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю». Водночас, позивачем подано квитанцію за виготовлення банера - «ANDI одяг&взуття».

Вищенаведене свідчить, що позивачем було представлено лише квитанцію, яка не стосувалась запитуваних документів щодо вартості реклами, оскільки вимога Головного управління про надання інформації щодо розповсюдження реклами, стосувалася саме банера з рекламним сюжетом «ANDI, мережа магазинів, одяг & взуття, сезонні знижки щотижня, оновлення товару щотижня, дозволь собі більше стилю».

Будь яких інших документів на підтвердження вартості виготовлення вказаної реклами (відповідно завірені копії договору, рахунку-фактури, акту виконаних робіт, тощо), позивачем Головному управлінню надано не було.

Відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про рекламу» у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, рішенням Головного управління від 20.05.2025 року № 33 накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф, згідно частини сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу», в розмірі 5083,00 грн.

Отже, суд приходить до висновку щодо правомірності прийнятого рішення № 33 від 20.05.2025 року про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу, та відсутність підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, 39А, ) про скасування рішення відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька