Справа № 320/16719/24
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.

Суддів: Беспалова О.О., Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Синапс Проект Менеджмент" до Головного управління ДПС у м. Києві, ДПС України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНАПС ПРОЕКТ МЕНЕДЖМЕНТ» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України, в якому просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення Комісії Головного управління Державної податкової служби України у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному державному реєстрі податкових накладних України:

- від 07.03.2024 року №10676884/41839772 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 06.02.2024 року на суму - 1 157 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 192833,33 грн, в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 07.03.2024 року №10676883/41839772 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 07.02.2024 року на суму - 1 000 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 166666,67 грн, в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 07.03.2024 року №10676885/41839772 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 13.02.2024 року на суму - 689820,38 грн, в т.ч. ПДВ 114970,06 грн, в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю "СИНАПС ПРОЕКТ МЕНЕДЖМЕНТ" в Єдиному реєстрі податкових накладних, датою її фактичного подання: № 1 від 06.02.2024 року на суму 1 157 000,00 грн; № 2 від 07.02.2024 року на суму 1 000 000,00 грн; №3 від 13.02.2024 року на суму 689820,38 грн.

- стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 267,20 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про необґрунтованість спірних рішень про відмову у реєстрації податкових накладних, оскільки, на вимогу фіскального органу після зупинення реєстрації, позивачем було надано пояснення та документи щодо підтвердження реальності здійснених господарських операцій. Проте, в оскаржуваних рішеннях про відмову в реєстрації податкових накладних контролюючим органом не обґрунтовано, чому документи платника не є достатніми для прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної, які документи платник податків має надати для обґрунтованого рішення щодо реєстрації податкових накладних.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СИНАПС ПРОЕКТ МЕНЕДЖМЕНТ» понесені витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 3 000,00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представником Головного управління ДПС у м. Києві подано апеляційну скаргу, в якій останній просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Також апелянт заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу та просить здійснювати розгляд апеляційної скарги за участю представників сторін.

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2025 та від 22.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у м. Києві, призначено розгляд справи у порядку письмового провадження.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Щодо клопотання апелянта про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами 2 та 3 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 4 статті 12, частини 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених частиною 4 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Дослідивши клопотання апелянта, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги пункт 20 частини 1 статті 4 та частини 6 статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «СИНАПС ПРОЕКТ МЕНЕДЖМЕНТ» (), місцезнаходження: 03055, місто Київ, вул. Богдана Гаврилишина, 7, зареєстроване як юридична особа Шевченківською районною в місті Києві державною адміністрацією 27.12.2017, номер запису: 0072166. Платник ПДВ з 01.02.2018. Види діяльності: 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування (основний); 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у; 43.21 Електромонтажні роботи; 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у; 66.19 Інша допоміжна діяльність у сфері фінансових послуг, крім страхування та пенсійного забезпечення; 71.12 Діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; 72.19 Дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; 33.14 Ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; 35.11 Виробництво електроенергії; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

03.02.2024 року Товариством з обмеженою відповідальністю «СИНАПС ПРОЕКТ МЕНЕДЖМЕНТ» (Постачальник) укладено договір № Х587 (ДКО) 40203 від 03.02.2024 з ПРИВАТНО-ОРЕНДНИМ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКИМ ПІДПРИЄМСТВОМ «УМАНСЬКИЙ ТЕПЛИЧНИЙ КОМБІНАТ» (Покупець, ) за умовами якого, Постачальник зобов`язується здійснити поставку теплотехнічного обладнання (далі- Обладнання), до когенераційного газового двигуна ТСG 3020 MWM, згідно специфікації наведеній у Додатку №1, до цього Договору. Обладнання постачається на умовах DeliveredDutyPaid, DDP Інкотермс-2010, на об`єкт Покупця (Україна, м. Умань) у терміни, згідно з Договором, а Покупець зобов`язується прийняти поставлене Обладнання та здійснити його оплату на умовах і у порядку, визначеному Сторонами у цього Договорі.

Відповідно до п. 3.1 Договору, Покупець здійснює оплату за цим Договором у наступному, погодженому Сторонами порядку:

3.1.1 шляхом перерахування 77 % ціни Договору, що складає 2846820,38 грн, у тому числі ПДВ 20% 474470,06 грн на підставі Договору, або у випадку зміни курсу, згідно п. 2.2 цього Договору, сума корегуються на день сплати. Оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з дати підписання цього Договору;

3.1.2 шляхом перерахування 20 % ціни Договору, що складає 739433,87 грн, у тому числі ПДВ 20% 123238,98 грн на підставі Договору, або у випадку зміни курсу, згідно п. 2.2 цього Договору, сума корегуються на день сплати. Оплата здійснюється протягом 2 банківських днів з дати повідомлення Постачальника про готовність цього Обладнання до відвантаження з заводу-виробника, про що Постачальник негайно повідомляє Покупця.

3.1.3 шляхом перерахування 3 % ціни Договору, що складає 110915,08 грн, у тому числі ПДВ 20% 18485,85 грн. на підставі Договору, або у випадку зміни курсу, згідно п. 2.2 цього Договору, сума корегуються.

Згідно п. 4.1 Договору, Постачальник зобов`язується поставити Обладнання на об`єкт Покупця, впродовж 12 тижнів з моменту здійснення першого авансового платежу.

На виконання умов Договору, Покупцем було частково внесено попередню оплату: 06.02.2024 на суму 1157000 грн в т.ч. ПДВ 192833,33 грн; 07.02.2024 на суму 1000000 грн в т.ч. ПДВ 166666,67 грн; 13.02.2024 на суму 689820,38 грн. в т.ч. ПДВ 114970,06 грн.

28.02.2024 року відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, позивачем було складені та направлені на реєстрацію в ЄРПН податкові накладні № 1 від 06.02.2024, № 2 від 07.02.2024 та № 3 від 13.02.2024.

28.02.2024 року позивачем отримано квитанції про зупинення реєстрації вказаних податкових накладних, у зв`язку з відповідністю п. 6 Критеріїв ризиковості платника податку.

Податковим органом запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН.

29.02.2024 року позивачем подано повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо ПН, реєстрацію яких зупинено.

07.03.2024 року платником податку отримано: рішення № 10676884/41839772 про відмову в реєстрації податкової накладної № 1 від 06.02.2024; рішення № 10676883/41839772 про відмову в реєстрації податкової накладної № 2 від 07.02.2024; рішення № 10676885/41839772 про відмову в реєстрації податкової накладної № 3 від 13.02.2024.

В обґрунтування зазначених рішень, податковий орган зазначив, що рішення про відмову у реєстрації ПН/РК в ЄРПН прийнято, у зв`язку з наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства.

12.03.2024 року позивачем подано скарги до ДПС України.

22.03.2024 року рішеннями №№ 17441/42839772/2, 17409/42839772/2, 17430/42839772/2 скарги залишено без задоволення, у зв`язку, з ненаданням платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки фактури (інвойси), акти приймання-передачі товарів (робіт/послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та специфіки, накладних.

Не погодившись із рішеннями комісії з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги суд вказав про те, що зупинення реєстрації податкових накладних від 06.02.2024 № 1, від 07.02.2024 № 2, від 13.02.2024 № 3 із підстав відповідності господарської операції пункту 6 Критеріїв ризиковості операцій є необґрунтованим; позивачем подано до контролюючого органу повідомлення про подання пояснень та копій документів щодо податкової накладної реєстрацію яких зупинено від 06.02.2024 № 1, від 07.02.2024 № 2, від 13.02.2024 № 3 з письмовими поясненнями, до яких були долучені документи про підтвердження реальності здійснення господарської діяльності; відповідачем не зазначено в спірних рішеннях, які саме документи позивача складені з порушенням законодавства, тобто податковий орган регіонального рівня зазначив загальну, неконкретизовану та неоднозначну причину відмови у реєстрації податкової накладної.

З урахуванням наведеного, суд зазначив, що дії відповідача по прийняттю спірних рішень, в яких не наведені мотиви їхнього ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій податкового органу, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині доводів апелянта щодо правомірності формування квитанцій про зупинення реєстрації спірних податкових накладних №1-3, судова колегія врахувала наступне.

Згідно 4, 5 пунктів Порядку з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (Порядок №1165), у разі коли за результатами перевірки податкової накладної / розрахунку коригування визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна / розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Згідно з пунктами 6, 7, 10, 11 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної / розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної / розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для зупинення реєстрації ПН №1-3 слугувало те, що на думку відповідача, платник податків відповідає пункту 6 Критеріїв ризиковості платника податку.

Розширеного тлумачення підстав віднесення позивача до ризикових платників податків апелянтом не наведено. Рішення про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Синапс Проект Менеджмент" ризиковим платникам податку до матеріалів справи не долучено.

На підставі наведеного позивачу запропоновано надати пояснення та копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до пункту 2 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019 року №520 (далі - Порядок №520) прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Пунктом 5 вказаного порядку передбачено, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

У постанові від 03 листопада 2021 року у справі № 360/2460/20 Верховний Суд за наслідками аналізу положень Порядку № 520 зазначив, що можливість надання платником податків переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення податковим органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків з зазначенням необхідності надання документів за переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не довільно, на власний розсуд.

Так, за змістом квитанцій відповідачем не вказано, яка саме податкова інформація стала підставою для застосування до позивача критерію ризиковості платника податків та не визначено чіткого переліку документів, які необхідно було подати позивачеві для здійснення реєстрації поданої податкової накладної.

Крім того, у квитанціях не конкретизовано, чого мають стосуватися пояснення такого платника податків для того, аби реєстрація податкової накладної стала можливою, що також свідчить про невідповідність сформованої квитанції вимогам, які визначені пунктом 11 Порядку № 1165.

Верховним Судом у постановах від 22 липня 2019 року у справі №815/2985/18, від 10 квітня 2020 року у справі № 819/330/18 висловлено правову позицію, згідно якої недотримання податковим органом вимог законодавства на етапі зупинення реєстрації податкової накладної щодо оформлення квитанції прямо вказує на те, що рішення, яке прийняте на наступному етапі, тобто рішення Комісії про відмову у реєстрації податкової накладної, теж не є законним.

З урахуванням означеного, висновки апелянта щодо зупинення реєстрації спірних податкових накладних у межах чинного законодавства, не є спроможними.

У частині доводів апелянта щодо правомірності прийняття рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, судова колегія враховує наступне.

З фактичних обставин справи вбачається, що позивачем подано пояснення на вимогу контролюючого органу і такі документи давали можливість встановити обставини вчинення господарської операції, втім останній дійшов висновку про відмову у реєстрації ПН №1-3 в Єдиному реєстрі податкових накладних у зв`язку із наданням платником податку копій документів, складених із порушенням законодавства. У якості додаткової інформації зазначено «Первинні документи щодо придбання/постачання товарів/послуг».

Разом з тим, розширеного тлумачення первинних документів, що складені із порушенням законодавства, відповідачем не наведено.

Положеннями частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено презумпцію неправомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, згідно якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування у спорі покладено на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Водночас суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття рішень, що містять невмотивовані висновки або обґрунтовані загальними фразами, а не конкретними аргументами, що повинні містити відповідь на ключові питання, за яких виник спір. Тому негативне для особи рішення повинно бути належним чином вмотивоване.

Слід також зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій платника податку на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарських операцій може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки платника податків, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України.

Вказану правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16 лютого 2023 року у справі №380/7648/22, від 12 березня 2025 року у справі № 420/35189/23.

Отже, предметом розгляду є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкової накладної, а не реальність та товарність здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами.

Щодо покликань апелянта на ненадання позивачем необхідних первинних документів, суд зауважує, що саме лише зазначення про відсутність документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

Разом з тим, за змістом оскаржуваних рішень від 07.03.2024 оцінка документам, що фактично подано позивачем - відсутня.

Суд також звертає увагу на те, що оскільки зміст господарських правовідносин є предметом дослідження в ході проведення податкової перевірки, то в межах спірних правовідносин у контролюючого органу відсутні правові підстави для відмови у реєстрації спірних податкових накладних з підстав наявності чи відсутності певних документів.

Щодо вимог позивача про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання її на реєстрацію, суд враховує наступне.

Згідно положень частин 3-4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення).

Таким чином, нормами Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

У контексті доводів апелянта щодо заявленої до відшкодування суми витрат на правничу професійну допомогу, судова колегія враховує таке.

Так, відповідач вважає, що розмір витрат є завищеним, необґрунтованим та не підтвердженим відповідними документами.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у справі №712/3590/22 від 24 червня 2024 року, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

При цьому, для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката недостатньо лише клопотання сторони. У такому разі на сторону покладається також обов`язок доведення неспівмірності витрат.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про безпідставність наведених доводів апелянта, з огляду на відсутність переконливих доказів в спростування неспівмірності заявлених до компенсації витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

На підставі встановлених матеріалами справи доказів, тривалості розгляду справи, кількості процесуальних документів; враховуючи категорію спору, його складність, колегія суддів дійшла переконання, що визначені судом першої інстанції витрати відповідають критерію реальності адвокатських витрат, тобто є дійсними та потрібними, а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 24 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

І.О. Грибан