Справа № 200/16888/21
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

22 грудня 2025 року Справа №200/16888/21

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Христофоров А.Б., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі № 200/16888/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Донецькій області» № 33/25-2828 від 08.09.2021 року виданої станом на листопад 2019 року у відповідності до вимог ст. 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби. Та деяких інших осіб» та положень Постанови КМУ від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області з 01.12.2019 року перерахувати та виплачувати пенсію позивачу на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Донецькій області» № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, виданої станом на листопад 2019 року у відповідності вимог ст. 43 і 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та положень Постанови КМУ від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 року по день проведення перерахунку.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 200/16888/21 позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства Внутрішніх справ України по Донецькій області» № 33/25-2828 від 08.09.2021 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) здійснити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, здійснити виплату різниці між нарахованим і фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку.

Вказане рішення відповідно до ухвали Першого апеляційного адміністративного суду набрало законної сили 15.08.2022 року.

04.12.2025 року до Донецького окружного адміністративного суду від представника позивача надійшла заява про зміну способу та порядку виконання судового рішення, в якій представник просить суд:

змінити спосіб і порядок виконання рішення, яке виніс Донецький окружний адміністративний суд від 01.02.2022 року у справі №200/16888/21 із зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, здійснити виплату різниці між нарахованим і фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 200326,68 грн.

В обґрунтування заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення, зазначено, що рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року у справі №200/16888/21 набрало законної сили 15.08.2022 року, а тому з цієї дати воно є обов`язковим для відповідача і підлягає виконанню ним на всій території України. Згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року у справі №200/16888/21 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, здійснити виплату різниці між нарахованим і фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку. В подальшому, електронна пенсійна справа позивача поставлена на облік в ГУ ПФУ в Одеській області з 15.07.2024 року, позивача знято з обліку в ГУ ПФУ в Донецькій області (копія листа на підтвердження додається), однак рішення суду Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2022 року у справі №200/16888/21 не виконане в повному обсязі. Відповідач не заперечує наявність обов`язку виконання судового рішення від 01.02.2022 року у справі №200/16888/21, на підтвердження цього надана відповідь, з якої вбачається, що виплата заборгованості буде нарахована в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. Звертає увагу, що згідно з випискою боргу відповідача (копія додається) на виконання рішення суду було лише розраховано суму доплати за період з 01.12.2019 року по 31.10.2022 року, яка складає 213728,72 грн. Також, згідно листа-відповіді відповідача повідомляється, що частина нарахованої доплати пенсії в сумі 557,32 грн зарахована на картковий рахунок позивача 26.07.2023, в сумі 2093,00 грн 15.09.2023, в сумі 1303,00 грн 24.10.2023, в сумі 4,10 грн 16.11.2023 та в сумі 0,62 грн 21.12.2023, в сумі 2361,00 грн 21.10.2024, в сумі 2361,00 грн 12.11.2024, в сумі 2361,00 грн 09.12.2024 та в сумі 2361,00 грн - 08.10.2025 за рахунок виділених асигнувань додатковими відомостями. Залишок боргу станом на 22.10.2025 становить 200326,68 грн., який не є виплаченим.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду (частина друга статті 378 КАС України).

Заяву про зміну порядку виконання судового рішення призначено до розгляду в судовому засіданні 22 грудня 2025 року о 09 год. 00 хв. в приміщені Донецького окружного адміністративного суду за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, 1, про, що сторони було повідомлено повістками.

Сторони до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 378 Кодексу адміністративного судочинства України заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду. З урахування приписів процесуального законодавства суд визнав за можливе розглянути заяву без участі стягувача та боржника.

Розглянувши заяву про зміну порядку виконання судового рішення та дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, у пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до статті 14 КАС України:

судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України (частина перша);

судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга);

невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, установлену законом (частина третя).

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, а також статтями 14 та 370 КАС України.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19, від 01 лютого 2022 року у справі №420/177/20 та від 18 травня 2022 року у справі №140/279/21.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державний орган.

Статтею 7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» визначено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Абзацом першим частини третьої статті 378 КАС України визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат (абзац другий частини третьої статті 378 КАС України).

Отже, з наведених положень статті 378 КАС України слідує, що невиконання рішення суду про зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, здійснити виплату різниці між нарахованим і фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

З дати набрання рішенням суду законної сили пройшло більше трьох років.

Листом від 27.05.2025 року № 500-0202-8/52789 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було повідомлено представнику позивача, що Позивач на обліку в Головному управлінні не перебуває та пенсію не отримує. Позивача знято з обліку в липні 2024 року у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання в Одеську область. Для отримання інформації щодо заборгованості на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду по справі №200/16888/21 Вам необхідно звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Листом від 22.10.2025 року № 1500-0903-8/176020 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було повідомлено представнику Позивача, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2022 по справі №200/16888/21, проведено перерахунок пенсії Позивачу з 01.12.2019. Сума доплати за період з 01.12.2019 по 31.10.2022 з урахуванням фактично виплачених сум склала 213728,72 грн. та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, включена до реєстру судових рішень та поставлена у відповідну чергу станом на 21.10.2025 за № 2371436. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію за вислугу років. Частина нарахованої доплати пенсії в сумі 557,32 грн. зарахована на картковий рахунок Позивача 26.07.2023, в сумі 2093,00 грн 15.09.2023, в сумі 1303,00 грн 24.10.2023, в сумі 4,10 грн 16.11.2023, в сумі 0,62 грн 21.12.2023, в сумі 2361,00 грн 21.10.2024, в сумі 2361,00 грн 12.11.2024, в сумі 2361,00 грн 09.12.2024, в сумі 2361,00 грн 08.10.2025 за рахунок виділених асигнувань додатковими відомостями. Залишок боргу станом на 22.10.2025 становить 200326,68 грн. та буде в подальшому виплачуватись згідно з чинним законодавством.

Листом від 30.10.2025 року № 1500-0203-8/180559 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було повідомлено представнику Позивача, що інформація про виконання рішення по справі №200/16888/21 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень. Таким чином, покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Електронна пенсійна справа Позивача надійшла до Головного управління та поставлена на облік 15.07.2024.

Станом на дату розгляду заяви про зміну порядку виконання судового рішення заборгованість у розмірі 200 326,68 грн., позивачу не сплачена.

Щодо зміни способу і порядку виконання рішення суду в контексті належного управління Пенсійного фонду України, суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

В рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 01.02.2022 по справі №200/16888/21, судом було покладено обов`язок в частині здійснення Позивачу перерахунку та виплати пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, здійснити виплату різниці між нарахованим і фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку саме на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, яке є відповідачем в даній справі.

Згідно частини 1 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина 4 статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 1, 2 та 5 статті 15 цього Закону встановлено, що сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

З наведеного нормативного визначення слідує, що виконавче провадження є однією зі стадій судового провадження, яка його завершує. Сторони судового провадження на стадії виконавчого провадження набувають відповідної процесуальної якості, користуються правами та несуть певні обов`язки, зумовлені статусом сторони. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво. При цьому законодавством установлено головну умову, за якої обов`язки боржника може бути перекладено на іншу особу, - це вибуття сторони виконавчого провадження.

Правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого або внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому виділяють дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (або компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією) та 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

Отже, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року (справа № 524/4478/17), від 20 лютого 2019 року (справа № 826/16659/15), від 12 червня 2018 року у справі №2а-23895/09/1270.

Відповідно частини 1 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

Отже, стосовно юридичних осіб правонаступництво допускається у випадку їх злиття, приєднання, поділу та перетворення.

Частиною 1 статті 106 Цивільного кодексу України передбачено, що злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади.

Між тим, як свідчать матеріали справи, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області продовжує здійснювати свої повноваження, воно не ліквідовано та не реорганізовано, а отже виконує свої повноваження.

Враховуючи відсутність доказів, які б свідчили про передачу повноважень або перехід обов`язку щодо виконання судового рішення від 01.02.2022 року по справі №200/16888/21 на облік до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у справі № 200/2063/24 в частині стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 200326,68 грн., оскільке таке управління ПФУ не є відповідачем в рішенні та боржником у виконавчому листі.

Разом з тим, судом встановлено, що наявні підстави для зміни способу і порядку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі № 200/16888/21 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 200326,68 грн.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про зміну способу та порядку виконання судового рішення.

Керуючись статтями 241, 243, 248, 256, 378 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача про зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №200/16888/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01 лютого 2022 року у справі №200/16888/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) здійснити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії з 01.12.2019 року на підставі довідки № 33/25-2828 від 08.09.2021 року, здійснити виплату різниці між нарахованим і фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, на:

«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: 84122 Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 01.12.2019 по день проведення перерахунку, в сумі 200326,68 грн.».

Ухвала складена та підписана 22 грудня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Б. Христофоров