Справа № 440/14603/25
Суддя: Р.І. Молодецький
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

22 грудня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/14603/25

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Молодецький Р.І., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Полтавського окружного адміністративного суду до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , які полягають у ненаданні інформації стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на адвокатські запити адвоката Баленка Руслана Володимировича від 15.07.2025 року та 25.08.2025 року;

визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у ненаданні інформації стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на адвокатські запити адвоката Баленка Руслана Володимировича від 15.07.2025 року та 25.08.2025 року;

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) надати відповідь адвокату Баленку Руслану Володимировичу, який діє в інтересах свого клієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на адвокатські запити від 15.07.2025 року та 25.08.2025 року;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) надати відповідь адвокату Баленку Руслану Володимировичу, який діє в інтересах свого клієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на адвокатські запити від 15.07.2025 року та 25.08.2025 року.

Як свідчить зміст позовної заяви, звертаючись до Полтавського окружного адміністративного суду, позивач зазначив що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , водночас зазначив адресу свого фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно із частинами першою та другою статті 25 розділу 3 "Територіальна юрисдикція (підсудність)" Кодексу адміністративного судочинства України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

У разі невизначеності цим Кодексом територіальної підсудності адміністративної справи така справа розглядається адміністративним судом за вибором позивача.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що у випадку оскарження дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень позивач наділений правом вибору адміністративного суду, виходячи із двох можливих варіантів: 1) за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем свого проживання (перебування, знаходження) або 2) за місцезнаходженням відповідача.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні":

- місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

- місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Пунктом 3 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року №265, визначено, що декларування/реєстрація місця проживання (перебування), зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), зміна місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування) особи здійснюється органом реєстрації, на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради.

Згідно з пунктом 7 Порядку електронної інформаційної взаємодії між інформаційно-комунікаційними системами та передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, органи державної влади, органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень можуть отримувати інформацію про зареєстроване/задеклароване місце проживання (перебування), що міститься в Реєстрі та відомчій інформаційній системі ДМС. Надання такої інформації здійснюється виключно у випадках, передбачених законами України, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини або за згодою самої особи. Інформація про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування) передається шляхом запровадження електронної інформаційної взаємодії засобами системи електронної взаємодії державних електронних інформаційних ресурсів.

Отже, відомості про реєстрацію місця проживання (перебування) особи підлягають декларуванню та відповідній реєстрації.

Пред`являючи позов у цій справі, позивач обрав суд не за місцезнаходженням відповідача, а за своїм місцем проживання (перебування, знаходження).

На підтвердження проживання за адресою: АДРЕСА_3 , представник позивача на виконання ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 року про усунення недоліків позовної заяви у адміністративній справі №440/14603/25 для підтвердження місця проживання ОСОБА_1 надав копію договору безоплатного користування майном (позички) з копіями документів власника житлового приміщення.

Так, суд встановив, що відповідно до паспорта позивача та витягу з Єдиного державного демографічного реєстру №2039080 від 24.11.2025 місцем реєстрації позивача зазначено: АДРЕСА_4 .

Отже, суд дійшов висновку, що позивач звернувся до суду не за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження).

Відповідачами за цим позовом є суб`єкти владних повноважень, Військова частина НОМЕР_1 (юридична адреса: АДРЕСА_5 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 (юридична адреса: АДРЕСА_6 ), які позивач також зазначив у позовній заяві.

Частиною 5 статті 171 КАС України визначено, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 29 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 29 КАС України, суд передає адміністративну справу на розгляд іншого адміністративного суду, якщо після відкриття провадження у справі суд встановить, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, суд зазначає, що згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Сокуренко і Стригун проти України (заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20.07.2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" (див. рішення у справі Занд проти Австрії (Zand v. Austria), заява № 7360/76). У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. Фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, встановленим законом, національний суд, який не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, що не мала регулювання законом.

Отже, висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про необхідність передачі матеріалів даної справи №440/14603/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Згідно частини 8 статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України передача адміністративної справи з одного суду до іншого на підставі відповідної ухвали, яка підлягає оскарженню, здійснюється не пізніше наступного дня після закінчення строку на оскарження такої ухвали, а в разі подання апеляційної скарги - після залишення її без задоволення.

Враховуючи викладене вище, адміністративну справу №440/14603/25 слід передати на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 25, 29, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Справу №440/14603/25 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій та бездіяльності протиправними та зобов`язання вчинити певні дії передати на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги в порядку, визначеному ч. 8 ст. 18, ч. 6 ст. 29, ч.ч. 7-8 ст. 44 та ст. 297 КАС України.

Головуючий суддя Р.І. Молодецький