Справа № 161/15823/25
Суддя: Олексюк А. В.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/161/237/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Олексюка А.В.,

при секретарі судових засідань Опальчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за адміністративним позовом адвоката Таргонія Павла Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 26 липня 2025 року інспектором з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Осінкіним Володимиром Вікторовичем винесено постанову MVA №2518430, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення MVA №2518430 від 26.07.2025 вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню в зв`язку з необ`єктивністю та неповнотою провадження та розгляду справи, невідповідністю викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи, відсутністю події правопорушення, адже зупинка автомобіля здійснена на тротуарі із дотриманням умов, передбачених пп. «в» п. 15.10 розділу 15 ПДР України.

Просить суд скасувати постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Осінкіна В.В. MVA №2518430від 26.07.2025, стягнути з відповідача в користь позивача понесені судові витрати по справі

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 08.08.2025 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання.

13.08.2025 на адресу суду надійшов відзив від Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради, обґрунтований тим, що автомобіль позивача було припарковано на тротуарі без відповідних дорожніх знаків або розмітки, що дозволяють стоянку, а тому дії позивача є такими, що порушують вимоги пунктів 15.1, 15.6, 15.10 ПДР України і свідчать про наявність складу адміністративного правопорушення. Факт вчинення адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами. Просили суд відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача адвокат Таргоній П.В. подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав, просив задовольнити.

Представниця відповідача Книш А.В. подала заяву про слухання справи у її відсутності, заперечувала щодо задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.

Дослідивши письмові докази, які знаходяться в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною першою ст.5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що згідно постанови серії MVA №2518430від 26.07.2025 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу 340 грн.

Згідно постанови, 25.07.2025 о 13:53 год. за адресою: вулиця Богдана Хмельницького, 48, Луцьк, Волинська область особа, яка керувала автомобілем (водій) Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , порушила правила стоянки, а саме: здійснила стоянку транспортного засобу натротуарі у місці, яке не позначено відповідними дорожніми знаками з табличками, чим порушила п.15.10 б ПДР України та ч.1 ст.122 КУпАП.(а.с.7).

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху (далі ПДР України) та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п.1.9. ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до частини 1статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 15.10 Правил дорожнього руху, стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

Тобто, за змістом норми підпункту «в» пункту 15.10 ПДР України водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійснюється легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Вказане є винятком із заборони, встановленої п.15.10 б Правил дорожнього руху, що підтверджується позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 749/447/17, в якій зроблений висновок стосовно правильного застосування п.15.10 «б» та «в».

Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 750/3679/17 транспортний засіб має бути припаркований на краю тротуару, що примикає до проїзної частини та розташований таким чином, щоб він не створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху. Отже, однією з умов для застосування винятку щодо заборони стоянки на тротуарі для легкових автомобілів (якщо такі поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2м), є припаркування автомобілю на краю тротуару, який примикає до проїзної частини.

Тобто, край тротуару, визначений однією з умов пп. «в» п. 15.10 ПДР України для стоянки легкових автомобілів та мотоциклів, це зовнішній край тротуару, який примикає до проїзної частини.

Відтак, зі змісту зазначеної правової норми вбачається, що водій наділяється правом на здійснення стоянки автомобіля на тротуарі за умови одночасного дотримання трьох вимог, а саме: стоянка здійсниться легковим автомобілем та мотоциклом; стоянка здійснюється на краю тротуару; стоянка здійснюється таким чином, що для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Судом встановлено, що виходячи із матеріалів фотофіксації, не надано доказів, що легковий автомобіль позивача було розташовано таким чином, що він створював перешкоди для руху пішоходів та інших учасників руху.

З матеріалів справи вбачається, що спірна постанова містить вказівку про здійснення фотозйомки за допомогою спецзасобу марки Samsung SM-A546Е/DS.

Матеріали справи містять фотознімки подій від 25.07.2025 із зображенням транспортного засобу 25.07.2025 із зображенням транспортного засобу Mitsubishi Grandis, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль стоїть на краю тротуару, а вимірювання відстані для руху пішоходів відповідач не здійснював.

При цьому на матеріалах фотофіксації адміністративного правопорушення не зафіксовано у місці припаркування автомобіля будь-яких забороняючих знаків стоянки або зупинки саме у вказаному місці.

Також інспектором не зафіксовано, що автомобіль припарковано у зоні дії дорожніх знаків, які дозволяють чи забороняють зупинку чи стоянку.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з приписами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та зокрема довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП суду не надані, суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю в діях останнього події та складу інкримінованого правопорушення.

На підставі ст. ст. 247, 251, 252, 280 КУпАП, керуючись ст. ст. 77, 121, 139, 229, 241-246, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов адвоката Таргонія Павла Валерійовича в інтересах ОСОБА_1 до Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради про скасування постанови задовольнити.

Постанову інспектора з паркування Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради Осінкіна В.В. №MVA2518430 від 26.07.2025 скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту муніципальної варти Луцької міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Департамент муніципальної варти Луцької міської ради, місцезнаходження: м. Луцьк, вул. Б. Хмельницького, 17; код в .

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк