Справа № 620/10684/25
Суддя: Оксана ТИХОНЕНКО
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/10684/25

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить: визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року №1107 Про результати проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 без зброї, солдатом ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 року №1107 Про результати проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 без зброї, солдатом ОСОБА_1 є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки позивач за направленням відповідача з 01.08.2023 по 21.02.02024 перебував на стаціонарному лікуванні, що свідчить про відсутність факту самовільного залишення частини.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Відповідач подав відзив, в якому просить відмовити у задоволені позову у повному обсязі та зазначає, що згідно наказу командира військової частини від 10.08.2023 № 229 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , вважається таким, який самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі виконання завдань за призначенням на території Запорізької області з 10 серпня 2023 року. Знятий з усіх видів забезпечення з 10 серпня 2023 року та знятий з продуктів для приготування їжі в польових умовах з 10 серпня 2023 року. На підставі рапорту начальника вузла польового вузла зв`язку від 11.08.2023 №1131 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2023 № 1913 проведено службове розслідування. Виходячи з матеріалів службового розслідування, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 14.08.2023 надавав пояснення стосовно самовільного залишення військової частини, був ознайомлений зі своїми правами, що підтверджується підписом в бланку пояснення (сторінка 15-16) в матеріалах службового розслідування, в якому зазначено реквізити наказу про призначення службового розслідування від 11.08.2023 № 1913, тобто твердження позивача, що він не знав, що відносно нього проводиться службове розслідування, є неправдивими. Вина солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 виражається у формі прямого умислу, в умовах воєнного стану. Своїми діями що солдат ОСОБА_1 порушив вимоги ст. 65 Конституції України; статті 11, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статті 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. Крім того, в діях солдата ОСОБА_1 , водія електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці). Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 №1107 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 10.08.2023, солдата ОСОБА_1 позбавлено премії за серпень 2023 року, грошового забезпечення з 09.08.2023, додаткової винагороди за серпень 2023 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.08.2022 по 21.02.2024.

Згідно наказу командира військової частини від 18.07.2023 № 206 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , вважається таким, що вибув після забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану на території с. Гончарівське Чернігівської області, для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану в район виконання завдань за призначенням на території Запорізької області з 18.07.2023.

Згідно наказу командира військової частини від 10.08.2023 № 229 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , вважається таким, який самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі виконання завдань за призначенням на території Запорізької області з 10 серпня 2023 року. Знято з усіх видів забезпечення з 10 серпня 2023 року та знято з продуктів для приготування їжі в польових умовах з 10 серпня 2023 року.

На підставі рапорту начальника вузла польового вузла зв`язку від 11.08.2023 №1131 та наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2023 № 1913 проведено службове розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 без зброї солдатом військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , за результатами якого 28.08.2023 складено акт службового розслідування.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204 від 01.08.2022 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204 від 01.08.2022 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 призначений на посаду водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 206 від 18.07.2023 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водій - електрик відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що вибув для забезпечення заходів із правового режиму воєнного стану в район виконання завдань за призначенням на територію Запорізької області з 18 липня 2023 року. 10.08.2023 близько 12:00 під час перевірки особового складу в розташуванні роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , молодшим лейтенантом ОСОБА_2 , заступником командира з морально-психологічного забезпечення 3 танкової роти НОМЕР_2 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 було виявлено відсутнім солдата військової служби за призовам під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 . В телефонній розмові військовослужбовець повідомив, що поїхав в місто Чернігів та планує лягати в лікарню. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №229 від 10.08.2023 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 вважається таким, що самовільно залишив місце розташування підрозділу в районі виконання завдань за призначенням на території Запорізької області та знятий з усіх видів забезпечення з 10 серпня 2023 року. Службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наданого пояснення солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 зазначає, шо вибув з розташування підрозділу 09.98.2023, тобто вважається таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2923 року. Станом на момент завершення службового розслідування солдат ОСОБА_1 до розташування підрозділу в населеному пункті с. Гнаровське Запорізької області не повернувся. Оригіналів документів про перебування в умовах стаціонарного лікування у медичному закладі не надав.

Таким чином, виходячи з матеріалів службового розслідування, вина солдата ОСОБА_1 виражається в формі прямого умислу, в умовах воєнного стану.

Своїми діями позивач порушив вимоги наступних нормативно-правових документів: ст. 65 Конституції України; статті 11, 14, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статті 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Крім того, в діях солдата ОСОБА_1 , водія електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України (Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці).

Так, службове розслідування вважати завершеним; солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2023 року; начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 внести до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2023 №229 такі зміни: солдата військової служби за призовам під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2023 року; заступнику начальника вузла з морально-психологічного забезпечення польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома; начальнику фінансово - економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260: пункту 5 розділу XVI, позбавити премії в повному обсязі за серпень 2023 року; пункту 15 розділу І, призупинити виплату грошового забезпечення з 09.08.2023; пункту 14 розділу XXXIV, не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2023 року.

В зв`язку з зазначеним, 28.08.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №1107 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 без зброї, солдатом ОСОБА_1 . Зокрема, у вказаному наказі зазначено: службове розслідування вважати завершеним; солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2023 року; начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 внести до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2023 №229 такі зміни: солдата військової служби за призовам під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2023 року; заступнику начальника вузла з морально-психологічного забезпечення польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома; начальнику фінансово - економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260: пункту 5 розділу XVI, позбавити премії в повному обсязі за серпень 2023 року; пункту 15 розділу І, призупинити виплату грошового забезпечення з 09.08.2023; пункту 14 розділу XXXIV, не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2023 року.

Листом від 23.07.2024 №17-07-13882/2024 Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі (далі - ТУ ДБР у м. Мелітополі) повідомило представника позивача, що 25.12.2023 на адресу ТУ ДБР у м. Мелітополі надійшли з військової частини НОМЕР_1 матеріали службового розслідування відносно військовослужбовця цієї ж частини ОСОБА_1 . За результатами вивчення та розгляду даних матеріалів було прийнято рішення про відсутність в діях зазначеного військовослужбовця ознак кримінального правопорушення, про що повідомлено військову частину НОМЕР_1 листом від 06.03.2024 вих.№5194зкп/мл-2023/17-02-2246/24. Станом на 27.07.2024 в органах досудового розслідування ТУ ДБР у м. Мелітополі відсутні кримінальні провадження стосовно ОСОБА_1 .

Вважаючи вказаний вище наказ відповідача протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 25.03.1992 №2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV "Про Дисциплінарний статут Збройних сил України" затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.

Відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення (стаття 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

При цьому стаття 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначає порядок проведення службового розслідування, яке, з огляду на приписи частини першої статті 84 цього Статуту, може передувати прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статут визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування щодо випадків, пов`язаних з дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушеннями проти статевої свободи та статевої недоторканості, проводиться комісією, до складу якої призначаються представники обох статей, а також психолог органу військового управління для вивчення психологічних аспектів та організації психологічної допомоги потерпілим.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

У разі якщо ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, встановлено під час проведення службового розслідування стосовно військовослужбовця Збройних Сил України чи одержано інформацію про вчинення ним такого правопорушення, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та начальникові відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 98 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено, що під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Розділом ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженого наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 № 608 визначено, що службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Службове розслідування не призначається: у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг; якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Як визначено пунктом 1, 3 розділу IV Порядку № 608, особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації: висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 та 4 розділу V Порядку № 608, за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Пунктом 1 розділу VI Порядку № 608 передбачено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Так, статтю 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Статтю 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями

Відповідно до ст.40 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці самостійно відрекомендовуються своєму безпосередньому начальникові у разі: призначення на посаду і звільнення з неї; присвоєння військового звання; вручення нагороди; відбуття чи повернення з відрядження, відпустки або лікування.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд дійшов висновку, що за своєю суттю самовільне залишення військовослужбовцем місця служби або військової частини, а також нез`явлення військовослужбовця вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або лікування є порушенням військової дисципліни.

В свою чергу, статтею 127 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що солдат (матрос) (далі - солдат) у мирний і воєнний час відповідає за точне та вчасне виконання покладених на нього обов`язків і поставлених йому завдань, особисту бойову готовність, утримання своєї зброї та дорученої техніки у справному стані, збереження виданого йому майна.

Відповідно до ст. 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України солдат зобов`язаний: сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), бути готовим до виконання завдань за призначенням; постійно вдосконалювати свої знання за фахом, уміння та навички; додержуватися військової дисципліни, мати охайний зовнішній вигляд, додержуватися правил особистої та колективної гігієни; бути хоробрим та ініціативним, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання; виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 28.08.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №1107 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 без зброї, солдатом ОСОБА_1 . Зокрема, у вказаному наказі зазначено: службове розслідування вважати завершеним; солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2023 року; начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 внести до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.08.2023 №229 такі зміни: солдата військової служби за призовам під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 вважати таким, що самовільно залишив частину з 09 серпня 2023 року; заступнику начальника вузла з морально-психологічного забезпечення польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 направити копію матеріалів службового розслідування до територіального управління Державного бюро розслідувань для прийняття процесуального рішення та повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до органу управління Військової служби правопорядку та відповідної спеціалізованої прокуратури у сфері оборони за місцем вчинення правопорушення до відома; начальнику фінансово - економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства Оборони України від 07.06.2018 №260: пункту 5 розділу XVI, позбавити премії в повному обсязі за серпень 2023 року; пункту 15 розділу І, призупинити виплату грошового забезпечення з 09.08.2023; пункту 14 розділу XXXIV, не виплачувати додаткову винагороду за серпень 2023 року.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що за направленням відповідача з 01.08.2023 по 21.02.02024 перебував на стаціонарному лікуванні, що свідчить про відсутність факту самовільного залишення частини.

Суд зазначає, що самовільним залишенням частини або місця служби вважається таке, що вчинене без дозволу начальника (командира), який згідно з законодавством уповноважений такий дозвіл надати. Нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу це його нез`явлення на службу в строк, указаний у відповідному документі.

Поважними причинами затримки військовослужбовця може бути визнана, наприклад, хвороба, що перешкоджає пересуванню, стихійне лихо чи інші надзвичайні події та обставини, які підтверджені відповідними документами.

Таким чином, не вважається самовільним залишення військової частини за наявності дозволу командира, залишення для виконання наказу командира, відрядження, прямування до нового розташування військової частини, лікування, переміщення/ротація, відпустка, навчання тощо. В будь-якому випадку вищезазначені підстави мають бути підтверджені належним чином оформленими документами або підтверджені командиром.

Аналізуючи правомірність прийнятого відповідачем оскаржуваного наказу, суд враховує наступне.

Так, згідно акту службового розслідування солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 14.08.2023 надавав пояснення стосовно самовільного залишення військової частини.

Так, відповідно до пояснення солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 було встановлено, що він покинув місце розташування підрозділу в 16:55 год. 09 08.2023, виїхавши на автобусі до м. Запоріжжя, де сів в 20:35 на потяг Запоріжжя - Київ.

Прибувши об 06:00 год. 10.08.2023 до м. Київ, сів в 07:00 год. 10.08.2023 на маршрутку та приїхав в м. Чернігів, після чого відразу поїхав в смт. Гончарівське Чернігівської області до ОСОБА_3 , чергового містечка військової частини НОМЕР_1 доповісти, шо прибув.

Солдат ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 сказав: «Я не командир і нічого не вирішую». Після цього солдат ОСОБА_1 поїхав в Чернігів та ліг в лікарню на лікування, так як в нього є направлення та рекомендації на всі обстеження. Солдат ОСОБА_1 повідомляє, що з медичним братом підходив до капітана ОСОБА_4 та просив надати йому відпустку або направити на ППД, бо йому ставало все гірше зі здоров`ям, але останній відмовив і не чим не допоміг.

Списки на відпустку були вже складені, до яких солдата ОСОБА_1 не внесли, тому військовослужбовець вирішив поїхати додому на лікування.

Згідно пояснень солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , стало відомо, що 09.08.2023 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 та молодший сержант ОСОБА_6 перебували в населеному пункт Гнаровське Запорізьської області, де разом мешкали в будинку. Останній раз солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 бачив солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 приблизно в 16:30 09.08.2023, коли той збирав речі та пішов, повідомивши, що знайшов нове місце проживання.

Пояснення молодшого сержанта ОСОБА_6 аналогічні поясненням солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 .

Щодо пояснень сержанта військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_7 , старшого бойового медика роти зв`язку тилового командного пункту польового вузла зв`язку, було встановлено, що солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 звертався до нього зі скаргами на стан здоров`я.

Сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_7 особисто відвозив у медичну роту військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_1 , де йому надали направлення на до обстеження у лікарню ім. Мечнікова м. Дніпро.

Отримавши направлення вони поїхали у м. Дніпро до лікарні. У приймальному відділенні медичного закладу їх направили до невропатолога у шпиталь м. Дніпро.

Сержант ОСОБА_7 доправив содата ОСОБА_1 у шпиталь та зайняли чергу до лікаря невропатолога, в якій вони були дев`яностими за списком. Попасти до лікаря 01.08.2023 не вдалось.

Приїхавши до розташування роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 сержант ОСОБА_7 зустрівся з капітаном ОСОБА_4 командиром роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 та розповів про стан справ солдата ОСОБА_1 .

Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 01.08.2023 Військовою частиною НОМЕР_1 видано направлення на ім`я позивача на стаціонарне лікування в неврологічне відділення (а.с.22).

Однак, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів щодо перебування позивача з 01.08.2023 на стаціонарному лікуванні.

Більш того, як встановлено судом вище згідно показів сержанта ОСОБА_7 , останній дійсно доправив содата ОСОБА_1 у шпиталь та вони зайняли чергу до лікаря невропатолога, в якій були дев`яностими за списком. Попасти до лікаря 01.08.2023 не вдалось.

Таким чином матеріали справи не містять доказів щодо перебування позивача 01.08.2023 на прийомі у лікаря.

Водночас суд зазначає, що лише з 11.08.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою №1780 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого відділення реабілітації та лікування хворих з неврологічними захворювання в період з 11.08.2023 по 21.08.2023 (а.с.24).

Таким чином, посилання позивача, що останній за направленням відповідача з 01.08.2023 перебував на стаціонарному лікуванні, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи та були спростовані вищенаведеним.

Суд констатує, що матеріалами справи підтверджено перебування позивача на стаціонарному лікуванні лише з 11.08.2023, а не з 01.08.2023, як стверджує позивач, як наслідок суд дійшов висновку про відсутність в оскаржуваному наказі відповідача ознак протиправності щодо результатів проведення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , 10.08.2023 без зброї, солдатом ОСОБА_1 .

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність кримінального провадження по факту самовільного залишення позивачем військової частини не скасовує сам факт самовільного залишення військової частини.

Крім того, суд зазначає, що службове розслідування призначене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.08.2023 № 1913 та закінчене наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.2023 №1107 про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 , що свідчить про його проведення в межах встановлених законодавством строків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірний наказ є правомірним та таким, що скасуванню не підлягає.

Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Повне судове рішення складено 22.12.2025.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО