Справа № 160/1633/25
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/1633/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року

у справі № 160/1633/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Такт»

до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Такт» звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову № 077009 від 08.01.2025, прийняту Відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті щодо позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діях позивача відсутній склад правопорушення, передбачений абз. 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Крім того, позивач вважає, що вказана в акті перевірки товаро-транспортна накладна складена позивачем для повернення неякісного товару продавцю. З огляду на те, що позивач на момент перевірки не надавав послуг з перевезення вантажу юридичним чи фізичним особам, на нього не поширюються вимоги Інструкції №385 в частині необхідності забезпечення наявності під час перевезення протоколу перевірки та адаптації тахографа. Також, позивач звертає увагу, що в силу прямої норми статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» відсутність тахографу, а відтак і протоколу перевірки та адаптації тахографу має наслідком накладення штрафу тільки для перевізників, які здійснюють міжнародні перевезення. Притягнення перевізників чи інших осіб до відповідальності під час внутрішніх перевезень чи просто під час керування транспортним засобом (без перевезення вантажу) є результатом неправильного тлумачення та застосування закону.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року адміністративний позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що протокол перевірки та адаптації тахографа відсутній в статті 48 Закону №2344-III, що виключає можливість притягнення перевізника до відповідальності в спірних правовідносинах на підставі абз 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Суд вказав, що наявне в ст. 48 Закону №2344-ІІІ формулювання «інші документи, передбачені законодавством» порушує вимогу щодо «якості закону», передбачену Європейською конвенцією з прав людини. Суд також зауважив, що відсутність на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа відноситься до документів, які регулюють питання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, та не є документом, на підставі якого виконується вантажне перевезення та за відсутності якого настає відповідальність на підставі абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ.

Суд врахував, що за відсутність на момент перевірки діючого протоколу перевірки та адаптації тахографа до позивача застосовано штраф в розмірі 17000,00 грн. Натомість, за аналогічні дії перевізника при здійсненні міжнародних автомобільних перевезень передбачено штраф у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (680, 00 грн., абз. 11 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ). Розмір штрафу за порушення режимів праці та відпочинку водіями транспортних засобів становить двадцять неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн., абз.8 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-ІІІ).

За встановлених судом в ході розгляду обставин, а також враховуючи неправильну кваліфікацію дій позивача, на думку суду першої інстанції при застосуванні до позивача штрафу в розмірі 17000,00 грн. не буде забезпечено справедливий баланс між вимогами публічного інтересу та захистом права власності особи, що призведе до надмірного втручання в гарантоване Основним Законом України право власності особи, що притягується до відповідальності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Державна служби України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Скаржник наполягає на правомірності притягнення позивача до відповідальності за відсутність документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: протоколу перевірки та адаптації тахографа. Відповідач звертає увагу, що в контексті ст. 48 Закону №2344-ІІІ протокол перевірки та адаптації тахографа відноситься до категорії «інші документи, передбачені законодавством».

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.11.2024 на а/д М-09 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області на підставі направлення на рейдову перевірку від 25.11.2024 №000576 зупинений транспортний засіб Renault AE0798НI. За кермом транспортного засобу знаходився водій ОСОБА_1 .

При перевірці документів встановлено, що водій здійснює внутрішні вантажні перевезення згідно товарно-транспортної накладної від 25.11.2024 №2782.

Як слідує з товарно-транспортної накладної 25.11.2024 №2782, перевізником є ТОВ «Такт»; замовником перевезення ТОВ «Такт», вантажовідправником - ТОВ «Такт»; вантажоодержувачем АТ «Укртрансгаз».

За результатами рейдової перевірки складено Акт №АР086892 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 27.11.2024, яким зафіксовано порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час здійснення перевезення вантажу перевізник не забезпечив водія дійсним протоколом перевірки та адаптації тахографа за 16 днів; відсутній бланк підтвердження діяльності.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відділом державного нагляду (контролю) у Дніпропетровській області Державної служби України з безпеки на транспорті прийнято постанову № 077009 від 08.01.2025 про застосування до Товариства з обмеженою відповідальністю «Такт» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Вважаючи постанову № 077009 від 08.01.2025 протиправною, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-III основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Відповідно до ч.12 ст.6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджений Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку (п.4 Порядку).

Пунктом 15 Порядку №1567 встановлений виключний перелік питань, що з`ясовується під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі), серед яких зазначено: перевірка наявності визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В спірному випадку підставою для притягнення позивача до відповідальності згідно абз.3 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» стало виявлене за результатами рейдової перевірки порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», суть якого (порушення) полягає у відсутності у водія ОСОБА_1 тахокарт за 16 днів, бланка підтвердження діяльності за вказаний період.

Надаючи оцінку спірних відносинам у цій справі, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена статтею 60 Закону № 2344-III, застосовується саме до автомобільних перевізників.

За визначенням ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено документи, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Перелік документів згідно ст. 48 Закону №2344-III не є вичерпним, оскільки у наведеній нормі визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи, необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

За правилами ч.2 ст.49 Закону №2344-ІІІ водій транспортного засобу при внутрішньому перевезенні вантажів зобов`язаний:

мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень;

перевіряти надійність пломбування, закріплення, накриття та ув`язування вантажу для його безпечного перевезення;

забезпечити збереження вантажу, прийнятого до перевезення, та своєчасно його доставити вантажовласнику (уповноваженій ним особі);

дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Обов`язок для перевізника встановлювати на відповідному вантажному транспорті тахограф визначений Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340.

Відповідно до п.6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

При цьому, пунктом 1.4 Положення № 340 регламентовано, що це положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385.

Згідно цієї Інструкції вона розроблена відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух».

Відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 тахограф це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:

забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;

своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;

використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;

має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом;

у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);

у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Пунктом 1.3. Інструкції № 385, визначено, що ця інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі). Однак, вказаною нормою не визначено поняття власні потреби перевізника.

Згідно з п. 3.5 Інструкції № 385 перевізники забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Відповідно до п.3.6 Інструкції № 385 перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку, зокрема: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Таким чином, аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перевізник, який здійснює перевезення вантажним автомобілем з повною масою понад 3,5 тон, повинен обладнати автомобіль діючим та повіреним тахографом, у разі використання аналогового тахографа водій транспортного засобу використовує тахокарти, своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; має при собі заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР.

20.12.2010 набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів (ЄУТР), підписаної в Женеві 01.07.1970, в частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних днів, а в разі відсутності тахокарт надання бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що при здійсненні перевезення водії мають надавати інспектору для контролю тахокарти за поточний день та попередні 28 календарних днів, тобто 29 тахокарт, а в разі відсутності тахокарт - бланк підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Також, з наведених вище правових норм вбачається, що, зокрема, вантажні перевезення за для власних потреб - це здійснення такого перевезення фізичною особою за власний рахунок та без використання праці найманих робітників.

Відтак, твердження позивача про здійснення перевезення у спірному випадку за власної потреби є безпідставним, наявність власних потреб є опцією фізичної особи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правомірним та обґрунтованим застосування до позивача штрафних санкцій у спірному випадку.

Подібний висновок висловлено Верховним Судом у постанові від 31.07.2024 у справі №440/5873/23.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 10.10.2024 у справі №420/15732/22 суд апеляційної інстанції вважає помилковим, адже правовідносини у справі, яка розглядається, та у справі №420/15732/22, не є подібними.

В спірному випадку позивач не заперечує, що водієм ОСОБА_1 під час перевірки 27.11.2024 не було подано посадовій особі відповідача заповнені тахокарти у відповідній кількості або бланк підтвердження діяльності водія.

Отже, оскільки матеріалами справи підтверджено, позивачем не спростовано, відсутність у водія на момент проведення перевірки тахокарт у відповідній кількості (за поточний день та попередні 28 календарних днів), або бланку підтвердження діяльності водія, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про порушення позивачем вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», що спричиняє наслідки у вигляді відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд апеляційної інстанції зауважує, що в силу ст.48 Закону № 2344-III водій позивача саме під час проведення перевірки посадовою особою відповідача мав надати документи, необхідні для внутрішніх перевезень вантажів, а тому ненадання водієм таких документів саме під час проведення перевірки є достатнім для висновку про допущення позивачем порушення приписів ст.48 Закону № 2344-III, за що передбачено відповідність згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону № 2344-III.

З огляду на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що в спірному випадку наявні у справі докази підтверджують виявлений відповідачем факт порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, тому підстави для визнання постанови № 077009 від 08.01.2025 протиправною відсутні.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2025 року у справі № 160/1633/25 скасувати, ухвалити нове рішення.

В позові відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров