Справа № 460/15164/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року м. Рівне№460/15164/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII, а саме: на підставі абз. 11 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду та дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи; зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 звільнити Позивача з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII, а саме: на підставі абз. 11 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду та дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 28 січня 2017 року. ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №61/25/1714/В від 28 травня 2025 року. ОСОБА_2 по стану здоров`я потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійний основі від фізичної особи, що підтверджується висновком ЛЛК №498 від 08 липня 2025 року та висновком про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі №228 від 04 серпня 2025 року. Позивач звернувся до Відповідача з рапортом про звільнення з військової служби відповідно до абз. 11 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII, проте у задоволенні рапорта було відмовлено. Позивач зазначає, що така відмова є протиправною, оскільки підстави для звільнення з військової служби наявні, а Відповідач у відмові не конкретизував, які саме документи слід додати до рапорту для підтвердження постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та не зазначив про те, що за наявності підтверджуючих документів, що дають право на звільнення з військової служби, Позивач може повторно звернутися до Відповідача із рапортом. Просив задовольнити позов повністю.

Стислий виклад заперечень відповідача.

Відповідач зазначає, що в наданих Позивачем медичних документах - висновку ЛКК №498 від 08.07.2025, висновку ЛКК №228 від 04.08.2025, Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 61/25/1714/В від 28.05.2025 - відсутня інформація, що дружина, ОСОБА_2 1997 року народження, потребує саме постійного догляду, тому відмова у задоволенні рапорта про звільнення з військової служби є правомірною. Просив відмовити позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 27.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

За правилами частини п`ятої статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності у процесуальному законі вказівки (прямої чи опосередкованої) на необхідність розгляду справи (з огляду на її категорію) тільки за правилами загального позовного провадження, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження (відповідно до частини другої статті 257 КАС).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 з рапортом (далі Рапорт), в якому просив звільнити його з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII, а саме: на підставі абз. 11 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду та дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Військовою частиною НОМЕР_1 оформлена відповідь від 13.08.2025 №17752, в якій зазначено, що Рапорт Позивача розглянуто; повідомлено, що відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період можуть бути звільнені з військової служби під час воєнного стану за сімейними обставинами: у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи; зі змісту підпункту «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вбачається, що умовами для звільнення за вказаною підставою є доведення факту необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною та наявність у неї II групи; військовослужбовцем не поданий висновок МСЕК чи ЛКК про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи); в наданих медичних документах - висновку ЛКК №498 від 08.07.2025 та Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №61/25/1714/В від 28.05.2025 - відсутня інформація, що дружина, ОСОБА_2 1997 року народження, потребує саме постійного догляду, оскільки ця вимога вбачається з приписів підпункту «г» пункту 2 частини 4 та пункту 3 частини 12 статті 26 Закону.

У відповіді зазначено, що Рапорт поданий без документів, які підтверджують підстави для звільнення з військової служби (а.с. 39).

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу оскаржуваної відмови, на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено: ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Подальшими Указами Президента України продовжено строки дії воєнного стану в Україні.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022 постановлено: Оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація); мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Подальшими Указами Президента України строки проведення загальної мобілізації продовжено.

Нормативно-правовим актом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України (частина перша статті 1 Закону №2232-XII).

За приписами частини першої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

За приписами частини дев`ятої статті 1 Закону №2232-XII, щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Правові підстави звільнення під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені пунктом 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

За приписами абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-ХІІ, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: під час дії воєнного стану: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону №2232-ХІІ, звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі Положення №1153/2008) передбачено, що військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

підстави звільнення з військової служби;

думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до підпункту 2 пункту 225 Положення №1153/2008, звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється: під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу":

у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;

у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;

у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;

у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;

у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців" військовому званні - Президентом України.

Відповідно до пункту 12.1. Розділу XII Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 (далі Інструкція №170), звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

За приписами пункту 12.9 Розділу XII Інструкції №170, документи на звільнення військовослужбовців з військової служби надсилаються безпосередньо до служби персоналу, підпорядкованій посадовій особі, яка має право на звільнення такого військовослужбовця з військової служби, у таких випадках звільнення:

за підставами, передбаченими пунктами «г»-«е», «и» частини третьої, підпунктами «а», «д», «є», «ж» пункту 1, підпунктами «в», «з» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «д», «е», «и»-«о», «р», «с» пункту 1, підпунктами «д», «е», «з»-«м», «р», «с» пункту 2, підпунктами «а», «в», «е», «з» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «д»-«к» пункту 1, підпунктами «ґ»-«и», «й», «к» пункту 2, підпунктами «а», «б», «в», «д», «ж» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за ініціативою командування;

за підставами, передбаченими пунктами «б», «в», «д», «є» частини третьої, підпунктами «г», «е», «є» пункту 1, підпунктами «б», «г», «д», «е» пункту 2 частини четвертої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «к», «р» пункту 1, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й», «к», «п», «р» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «д» пункту 3 частини п`ятої, підпунктами «а»-«в», «ґ», «й» пункту 1, підпунктами «а», «б», «г», «і», «й» пункту 2, підпунктами «а», «б», «г», «ґ» пункту 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якщо звільнення відбувається за бажанням військовослужбовця.

Додаток 19 до Інструкції №170 визначає Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

Відповідно до підпункту 23 пункту 5 Додатку 19 до Інструкції №170, через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються:

копія аркуша бесіди;

копія рапорту військовослужбовця;

копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років);

документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, а саме: у разі необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи:

копія свідоцтва про шлюб;

один із документів, що підтверджує інвалідність дружини (чоловіка): довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;

висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.

Так, відмовляючи Позивачу у звільненні з військової служби на підставі поданого Рапорта, Відповідач зазначив, що умовами для звільнення за вказаною підставою є доведення факту необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною та наявність у неї II групи; військовослужбовцем не поданий висновок МСЕК чи ЛКК про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи); в наданих медичних документах - висновку ЛКК №498 від 08.07.2025 та Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №61/25/1714/В від 28.05.2025 - відсутня інформація, що дружина, ОСОБА_2 1997 року народження, потребує саме постійного догляду.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявний Висновок ЛКК №498 від 08.07.2025, в якому зазначено про діагноз дружини Позивача та зазначено: хвора потребує сторонньої допомоги (а.с. 37).

У Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №61/25/1714/В від 28.05.2025 також відсутня інформація, що дружина Позивача ОСОБА_2 1997 року народження, потребує саме постійного догляду (а.с. 29).

У Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №61/25/1714/В від 28.05.2025 також зазначено (п. 17.1.3) висновок лікарів: «рішення про визначення потреби в постійному догляді не застосовується».

У Висновку №228 зазначено, що ОСОБА_2 рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду непрофесійній основі від фізичної особи (а.с. 38).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина п`ята статті 242 КАС України).

У постанові від 21 лютого 2024 року у справі №120/1909/23 (адміністративне провадження № К/990/27884/23) Верховний Суду виснував:

«Поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк перше говорить про те, ким надається догляд, а друге коли надається такий догляд. В свою чергу, поняття «постійний догляд» передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком»;

«Абзац 4 підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає два документи альтернативно для підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за особою або висновок медико-соціальної експертної комісії, або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я»;

«При цьому, підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що підставою для звільнення є саме необхідність здійснення постійного догляду».

Суд зазначає, що у спірному випадку Позивачем не наданий висновок МСЕК чи ЛКК закладу охорони здоров`я про потребу саме в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи).

Тому, відмова у звільненні Позивача з військової служби є правомірною.

У позовній заяві Позивач зазначає, що «у вказаній відповіді Відповідач не конкретизував, які саме документи слід додати позивачу до рапорту для підтвердження постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи та не зазначив про те, що за наявності підтверджуючих документів, що дають право на звільнення з військової служби, Позивач може повторно звернутися до Відповідача із рапортом».

Щодо таких доводів Позивача суд зазначає, що оскаржувана відмова лист (рішення) від 13.08.2025 містить чітке зазначення підстав для відмови у задоволенні Рапорта; чітко зазначено про те, що умовами для звільнення за вказаною підставою є доведення факту необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною та наявність у неї II групи; зазначено, що військовослужбовцем не поданий висновок МСЕК чи ЛКК про потребу в постійному догляді (для осіб з інвалідністю II групи); в наданих медичних документах - висновку ЛКК №498 від 08.07.2025 та Витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №61/25/1714/В від 28.05.2025 - відсутня інформація, що дружина, ОСОБА_2 1997 року народження, потребує саме постійного догляду.

Суд зазначає, що норми чинного законодавства не визначають обов`язку для військової частини при розгляді рапорта про звільнення з військової служби вказувати на те, які документи слід додати до рапорта для підтвердження постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

При цьому, у відповіді від 13.08.2025 №17752 Відповідач посилався на перелік документів, які визначені пунктом 5 Додатку 19 до Інструкції №170, що необхідні для підтвердження відповідних обставин.

Тому, заявлена позовна вимога про визнання протиправною відмови Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби не підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 звільнити Позивача з військової служби, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 23 частини першої статті 4 КАС України, похідна позовна вимога вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За правилами частини другої статті 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Вважаючи на попередній висновок суду про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправною відмови Військової частини НОМЕР_1 у звільненні ОСОБА_1 з військової служби, похідна позовна вимоги зобов`язального характеру також не підлягає до задоволення.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем у повній мірі доведено правомірність оскаржуваної відмови в порядку статті 77 КАС України, а тому заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 грудня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська