Справа № 335/11546/25
Суддя: Рибалко Н. І.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Рибалко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Романок А.Ф., звернувся до суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 2397 від 03.11.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що 21.10.2025 діловодом відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_1 солдатом ОСОБА_2 складено протокол відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Розгляд справи призначено на 10-00 год. 03.11.2025. 03.11.2025 позивач разом зі своїм представником адвокатом Романок А.Ф. прибули на розгляд справи про адміністративне правопорушення за адресою: АДРЕСА_1 . Під час розгляду справи працівники ІНФОРМАЦІЯ_2 роздрукували трекінг листа, який вони направляли на ім`я позивача та погодились, що співробітники АТ «Укрпошта» належно не повідомили про наявність повістки ОСОБА_1 , а тому є всі підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 20.11.2025 ОСОБА_1 отримав копію постанови №2397 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП від 03.11.2025, якою на позивача, накладено штраф у сумі 17 000,00 грн., про що свідчить розписка у матеріалах адміністративної справи, а також ознайомився з матеріалами справи.

Крім того, в матеріалах адміністративної справи не містилась повістка, яка направлялась позивачу про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.09.2025. Разом з тим, до матеріалів адміністративної справи було долучено копію накладної № НОМЕР_1 від 28.08.2025, з якої вбачається, що номер телефону отримувача є невірний, оскільки вказано « НОМЕР_2 », але дійсний номер телефону позивача « НОМЕР_3 ». Крім того, сам позивач 12.08.2025 додатково уточнював свої дані у застосунку «Резерв+» та зазначив свій новий номер « НОМЕР_4 », відтак відповідач допустив помилку у номері телефону позивача, що позбавило можливості останнього бути обізнаним про надходження на його ім`я повістки та вчасно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім того, станом на момент направлення повістки ОСОБА_1 вже був зарахований на 1 курс магістратури, тобто у разі обізнаності про наявність повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 не мав жодних причин для неотримання повістки або неявки за повісткою, адже він не підлягає призову під час мобілізації. при цьому, ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримання направлення для проходження військово-лікарської комісії (довідка ВЛК від 30.10.2025). Разом з тим, інформація, що позивач отримує освіту за ступенем «магістр» відобразилась в реєстрах з 01.09.2025 (дата зарахування), також відобразилась інформація і про отриману ним відстрочку з цієї ж підстави, а також, ОСОБА_1 самостійно додатково уточнював дані 12.08.2025, що підтверджується електронним військово-обліковим документом.

Враховуючи викладене, з винесеною постановою позивач не згодний, вважає її необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням суб`єктом владних повноважень обставин, що мають значення для цієї справи, невідповідністю зроблених ним висновків, а також очевидним порушенням з боку останнього законодавства.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст. ст. 268272, 286 КАС України, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання без повідомлення (виклику) сторін, надано учасникам справи строк для надання заяв по суті справи та роз`яснено наслідки їх неподання.

Копія позовної заяви з додатками була доставлена 22.11.2025 об 11:48 год. до електронного кабінету відповідача, що підтверджується квитанцією № 5146358 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС.

Крім того, ухвала про відкриття провадження у справі від 27.11.2025 була доставлена 27.11.2025 до електронного кабінету відповідача, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Станом на 19.12.2025 відзиву від відповідача на адміністративний позов не надходило.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Однак, клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, оцінивши докази, які в ній містяться, у сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, що 03.11.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 було винесено постанову №2397 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 гривень.

Зі змісту постанови вбачається, що під час загальної мобілізації, гр. ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» 28 серпня 2025 року була направлена повістка рекомендованим повідомленням про необхідність прибуття 05 вересня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних, однак ОСОБА_1 не з`явився в зазначені в повістці час та дату, також в період з 05 вересня 2025 року по 21 жовтня 2025 року не з`являвся, та доказів наявності поважних причин неприбуття за повісткою, не надав, чим порушив вимоги частини першої та частин третьої статі 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У постанові йдеться про порушення ОСОБА_1 вимог частин 1, 3 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ТЦК та СП для визначення їх призначення на особливий період.

Позивач вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та оновив свої дані, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+», де міститься вказівка «дата уточнення даних 12.08.2025».

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст.ст. 268, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, а особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Системний аналіз приписів КУпАП, які регламентують порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності, дозволяє зробити висновок про те, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.

При цьому, ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, а також проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до п.3 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які є додатком до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Правила військового обліку визначені у Додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року (далі - Правила) на виконання вимог ч. 5 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Підпунктом 2 пункту 1 Додатку 2 «Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Порядку № 1487 визначено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року № 560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі Постанови), а саме у п. 34. визначено, що Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

Відповідно до п. 41 вказаної Постанови, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з п. 82 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 вбачається, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Відтак, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Разом з тим, як стверджує позивач, у матеріалах адміністративної справи відсутня повістка, яка направлялась позивачу про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.09.2025, при цьому з копії накладної №201 від 28.08.2025 вбачається, що відповідач допустив помилку у номері телефону позивача, що позбавило можливості останнього бути обізнаним про надходження на його ім`я повістки та вчасно прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, позивач 12.08.2025 додатково уточнював свої дані у застосунку «Резерв+», де зазначив свій новий номер «», на підтвердження чого надав роздруківку з застосунку «Резерв+» від 15.10.2025.

Крім того, з трекінгу АТ «Укрпошта» вбачається, що повістка була відправлена рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 28.08.2025, надійшла на поштове відділення позивача 30.08.2025 та 13.09.2025 зазначено повернення відправнику (закінчення встановленого терміну зберігання), відтак спроб вручення повістки працівниками АТ «Укрпошта» здійснено не було, а саму повістку повернуто не з підстав «відмова отримати поштове відправлення» чи «відсутність особи за адресою місця проживання особи», а саме за закінченням терміну зберігання.

У матеріалах даної справи відсутні будь-які належні та допустимі докази на підтвердження факту вручення позивачу повістки, як і відсутні докази повідомлення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Відтак, у розумінні пункту 41 постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 року позивач не може вважатися таким, що був належним чином оповіщений про необхідність явки до ТЦК та СП.

Окрім того, позивач вніс свої відомості до Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, отримав військово-обліковий документ та оновив свої дані, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+», де міститься вказівка «дані уточнено 12.08.2025». Відстрочка до завершення мобілізації.

Разом з тим, у своїх поясненнях ОСОБА_1 зазначав, що самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для отримав направлення для проходження військово-лікарської комісії, після чого пройшов ВЛК від 30.10.2025, за висновком якої визнаний придатним.

Водночас, із змісту оскаржуваної постанови не можливо встановити, які саме персональні дані позивача мав намір уточнити відповідач за повісткою.

Таким чином, відповідачем не мотивовано підстави для виклику позивача за повісткою для уточнення даних, оскільки він свої дані оновив у строк, передбачений ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 року згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ). Зокрема, у матеріалах справи відсутні фактичні дані щодо конкретної інформації, яку не оновив позивач і яка підлягала уточненню під час виклику. Зазначені обставини не містяться у спірній постанові.

Водночас відповідачем не надано жодних пояснень чи відзиву на позовну заяву, виходячи з яких суд міг би встановити факт наявності в діях позивача інкримінованого йому складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд зазначає, що склад правопорушення повинен в собі містити: суб`єкт правопорушення, суб`єктивну сторону правопорушення, об`єкт правопорушення та об`єктивну сторону правопорушення. Відсутність одного із вищезазначених елементів в діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не містить складу адміністративного правопорушення. З огляду на викладене об`єктивна сторона правопорушення не є встановленою.

Ураховуючи згадані норми чинного законодавства України, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними та підлягають задоволенню. Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем було надано суду копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 20.10.2025, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги № б/н від 20.10.2025, акт наданих послуг від 21.11.2025, на суму 12 000,00 грн., що включає надання консультації та складення позовної заяви про скасування постанови № 2397 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 03.11.2025.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений час, значення спору для сторони тощо.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05 квітня 2021 року по справі №160/6899/20.

Таким чином, враховуючи викладене, проаналізувавши перелік виконаних робіт (послуг), складність і обсяг складених процесуальних документів, складність справи, та предмет спору, враховуючи критерії обґрунтованості та співмірності, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн., оскільки саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору та іншим критеріям зазначеним вище.

Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст. 6, 7, 9, 11, 44, 48, 73-78, 90, 139, 241-246, 268, 269, 271, 273-277, 286Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 № 2397 від 03 листопада 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, за якою накладено стягнення у виді штрафу в сумі 17 000,00 гривень.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 ), понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 19 грудня 2025 року.

Суддя Н.І. Рибалко