Справа № 932/8175/25
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
і м е н е м У к р а ї н и
22 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 932/8175/25
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів: Дурасової Ю.В., Божко Л.А.,
розглянувши питання про необхідність прийняття окремої ухвали при розгляді апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 18.07.2025 в адміністративній справі №932/8175/25 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України громадянина Російської Федерації,-
Рішенням про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачено примусове видворення за межі території України даного громадянина.

Відповідно до змісту зазначеного рішення встановлено, громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Г/К Росії у м. Харкові 11.03.2014 року, дійсний до 11.03.2019 року, прибув на територію України 18.03.2014 року, через КПП «Козача Лопань» та з того часу з України не виїжджав.

Перебував на території України без дозвільних документів на право проживання/перебування на території України (посвідка на тимчасове/постійне проживання тощо), а також без дійсного паспортного документа.

Із заявою про продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області не звертався, інформація щодо визнання вищевказаного громадянина Російської Федерації біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відсутня, що підтверджується відповідною службовою документацією структурних підрозділів Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.

За порушення вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства відносно вказаного громадянина Російської Федерації Відділом № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області 21.05.2024 року складено протокол про адміністративне порушення за ч.2 ст. 203 КУпАП, якою накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 3 400 грн. (три тисячі чотириста гривень 00 копійок).

Вподальшому, 16.07.2025 року Відділом № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, головним спеціалістом Вороніним Є.І. складено протокол ПР МДН 007283 про те, що 16.07.2025 року о 12.00 год за адресою: м.Нікополь, вул.Незалежності України, буд.56 (адреса знаходження територіального підрозділу ДМС) виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , який порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: не виконав рішення № 10 примусове видворення за межі території України, винесене 21.05.2024 року Відділом № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області та проживає на території України за паспортним документом ( НОМЕР_1 ) термін дії якого закінчився 11.03.2019 року, тим самим порушив вимоги ч.1,3 статті 3, статті 9, ч.22 статті 4, ч.4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Того ж дня, 16.07.2025 року Відділом № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, начальником відділу Загачевський О.І., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, прийняв постанову ПН МДН 007272 про накладення адміністративного стягнення відповідно до ч.2 статті 203 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Того ж дня, 16.07.2025 року головним спеціалістом Вороніним Є.І. відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, складено протокол №МДН 000207 про адміністративне затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.2 статті 263 КУпАП.

Того ж дня, 16.07.2025 року головним спеціалістом Вороніним Є.І. відділу № 16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області прийнято Рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яким вирішено помістити громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Миколаївського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації або для забезпечення примусового видворення.

Вподальшому, 17.07.2025 року відповідно до Акту приймання-передавання іноземця або особи без громадянства на підставі документа, що посвідчував особу: паспорт НОМЕР_1 , громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передано головним спеціалістом відділу №16 у місті Нікополі ГУ ДМС у Дніпропетровській області Євгеном Вороніним та прийнято інспектором Довгнян І.В. Миколаївського ПТПІ.

Станом на 17.07.2025 року ГУ ДМС України в Дніпропетровській області подало до Шевченківського районного суду м. Дніпро адміністративний позов до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

18.07.2025 року Шевченківським районним судом м. Дніпро прийнято рішення, яким позов задоволено: затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 6 міс. з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

25.09.2025 року до Третього апеляційного адміністративного суду на рішення суду першої інстанції надійшла апеляційна скарга, в обґрунтування якої апелянт зазначив, що рішення суду першої інстанції є суперечливим, оскільки у даному випадку не можна говорити про ухилення відповідача від виконання рішення про примусове повернення, оскільки відповідачу не відомо чи приймалось таке рішення взагалі, також під час розгляду справи судом першої інстанції позивач вказав, що відповідача ідентифіковано тільки з його слів. Однак позивач не назвав жодної своєї дії, яку б він зробив з метою документальної ідентифікації відповідача та не надав докази щодо цього, натомість відповідачем надано позивачу паспорт. Суд першої інстанції не врахував, що Європейська судова практика по даним справам говорить про обмеження свободи, як про виключний захід. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням Іноземця та особи без громадянства в Україні» при вирішенні справ про примусове видворення суди повинні враховувати положення статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту. Зокрема, відповідно до п «f» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції. У п. 103 Рішенні Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року "Справа "Анатолій Руденко проти України, стало остаточним 17 липня 2014 року (№ 50264/08) вказано, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Це означає, що відповідність позбавлення волі національному законодавству є недостатньою умовою; воно також має бути необхідним за конкретних обставин (див. для застосування цих принципів у контексті підпункту "е" пункту 1 статті 5 Конвенції рішення у справах "Вітольд Лігва проти Польщі", заява N 26629/95, п. 78, ЄСПЛ 2000-ІІІ, та "Станєв проти Болгари" [ВП], заява N 36760/06, п. 143, ЄСПЛ 2012). Суд наголошує, що відповідно до пункт 1 статті 5 Конвенції має на увазі фізичну свободу особи, і мета цього положення полягає в недопущенні свавільній о позбавлення такої свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення. В порушення статті 5 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мене затримано та поміщено до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців, з метою ідентифікації з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, адже суд першої інстанції не вірно прийшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач ідентифікований. Також зазначено, що скаржник перебуває у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, фактично затриманий 11 жовтня 2023.

Розгляд апеляційної скарги призначено на 17.12.2025 року, про що було повідомлено сторони та надіслано Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 29.09.2025 року у справі № 932/8175/25 до Миколаївського ПТПІ ДМС.

Проте, 12.12.2025 та 15.12.2025 року через систему електронний суд отримано повідомлення про неможливість вручити ухвалу та повістку про виклик Третього апеляційного адміністративного суду громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній 11.11.2025 року був переведений працівникам ГУ ДМС у Дніпропетровській області актом приймання-передавання від 11.11.2025 року для переведення до Чернігівського ПТПІ ДМС відповідно до листа ДМС від 10.11.2025 року №8.3/3090-25.

16.12.2025 року Третім апеляційним адміністративним судом направлено ухвалу від 16.12.2025 року по справі № 932/8175/25 до УДМС в Чернігівській області, на що отримано відповідь, що на виконання листа ДМС України від 04.12.2025 року №8.3/3352-25 «Про виконання рішень про примусове видворення» працівниками УДМС України в Чернігівській області, 05.12.2025 року забезпечено прийняття від адміністрації Чернігівського ПТПІ громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , супровід та передачу співробітникам прикордонної служби в пункті пропуску через державний кордон «Нові Яриловичі (Нова Гута)».

Представник ГУ ДМС у Дніпропетровській області, з`явившись 17.12.2025 року до судового засідання та зазначив, що вимоги позову підтримує.

Разом з тим, щодо місця перебування громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 службі нічого не відомо, докази про перетин кордону зазначеною особою відсутні (надано лише скріншот), причини переведення до Чернігівського ПТПІ не відомі.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 обґрунтована недоведеністю правових підстав для застосування до нього, як до іноземця, процедури затримання з метою його ідентифікації на підставі норм статті 289 КАС України.

Пі час судового засідання, колегією суддів з`ясовано, що на момент затримання апелянта, у нього був паспорт, який посвідчував особу.

Викладене призводить до порушення гарантованих Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод прав людини, породжує правову невизначеність та недовіру як до державних органів, так і до правової системи в цілому, адже Конституція України гарантує захист будь-якій особі чиї права порушуються або не визнаються.

З урахуванням того, що апелянт мав паспорт дія якого закінчилася, останній мав звернутися до консульської установи своєї країни (або до ДП «Документ»/ДМС в Україні) для отримання нового паспорта або посвідчення на повернення.

Відповідно до міжнародних зобов`язань України у сфері без громадянства держава повинна забезпечити документування всіх осіб без громадянства, надаючи їм можливість оформити документ, який би посвідчив їх особу та правовий статус.

Законом України від «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», який набрав чинності з 11.09.1997, Україна як член Ради Європи ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), взявши на себе зобов`язання поважати права людини. Цим законом Україна повністю визнала на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Статтею 5 Конвенції кожному гарантовано право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом; b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення; d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу; e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг; f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

За приписами частин одинадцятої та тринадцятої статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Розділом VІ Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом МВС України, Адміністрації ДПС України, СБУ від 23 квітня 2012 року №353/271/150, визначено порядок дій з ідентифікації та документування іноземців. Згідно з пунктом 1Розділу VІ зазначеної Інструкції передбачено, що якщо іноземець не має документів, що посвідчують особу, орган ДМС, орган охорони державного кордону України або орган СБУ вживають заходів щодо його ідентифікації та документування.

З цією метою, до дипломатичних представництв або консульських установ держави походження іноземця надсилаються відповідні запити, до яких долучаються кольорові фотокартки на кожну особу, заповнені анкети визначеного консульською установою зразка та інші відомості про іноземця, які дають змогу встановити особу та підтвердити громадянство.

Таким чином, анкета визначеного зразка, заповнена іноземцем, є необхідною складовою для проведення процедури ідентифікації іноземця.

В матеріалах справи відсутні докази того, що уповноваженими особами вчинялись будь-які дії передбачені законодавством.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що подання скарги ініціює процес перегляду, і особа залишається у ПТПІ, доки суд не розгляне скаргу або не прийме інше рішення, що регулюється спеціальними нормативно-правовими актами, як-от Положення про ПТПІ.

Під час оскарження особі забезпечуються права на доступ до правової допомоги та відповідні умови утримання, відповідно до законодавства (включаючи Кодекс адміністративного судочинства України та профільні інструкції) забезпечуючи право особи на перегляд рішення, а її перебування в ПТПІ продовжується до остаточного вирішення питання, з дотриманням усіх процесуальних норм та прав.

На час апеляційного оскарження рішень суду у справах за адміністративними позовами щодо затримання іноземці та особи без громадянства, у яких відсутні документи, що дають право на виїзд з України, продовжують утримуватися в ПТПІ.

Проте, усвідомлюючи про наявність апеляційної скарги ОСОБА_1 , яка зареєстрована судом 25.09.2025 року, адміністрацією ДУ «Миколаївський ПТПІ» погоджено переведення 10.11.2025 року ОСОБА_1 для подальшого утримання до Чернігівського ПТПІ працівниками ГУДМС в Дніпропетровській області, звідки 05.12.2025 року передано співробітникам прикордонної служби.

При переведенні іноземця між пунктами тимчасового перебування іноземців (ПТПІ) основним документом, що супроводжує особу, є особова справа з медичною картою (форма 025/о), яка передається разом з іноземцем. Таких документів не надано.

Переведення може бути здійснене з різних причин, але в даному випадку будь-яка причина відсутня.

Відповідно до Порядку дій посадових осіб ПТПІ, територіальних органів ДМС, органів охорони державного кордону при здійсненні примусового видворення та звільненні іноземців та осіб без громадянства з ПТПІ, передача іноземців та осіб без громадянства заінтересованому органу та їх звільнення з ПТПІ здійснюється старшим інспектором за рішенням директора ПТПІ або особи, яка виконує його обов`язки.

Передача іноземця або особи без громадянства здійснюється на підставі письмового повідомлення про заплановане здійснення примусового видворення чи передачу іноземця або особи без громадянства відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію чи доставляння іноземця або особи без громадянства до суду (додаток 23).

Письмове повідомлення заінтересований орган надсилає ПТПІ не пізніше як за добу до проведення запланованої передачі іноземця або особи без громадянства.

Відповідно до Порядку дій посадових осіб органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ під час поміщення іноземців до ПТПІ, перед поміщенням іноземців до ПТПІ органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ оформлюють рішення про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (додаток 5), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурора щодо такого рішення (додаток 6).

Відповідно до Порядку дій посадових осіб територіальних органів ДМС та органів охорони державного кордону під час виконання іноземцями рішень про примусове повернення до країни походження або третьої країни та рішень суду про примусове видворення, а також здійснення контролю за їх виконанням, начальник (заступник начальника) органу ДМС, органу охорони державного кордону, яким ініційовано прийняття такого рішення, здійснює контроль за підготовкою та фактичним виконанням примусового видворення, а саме:

=уточнює дані щодо прийнятого рішення про примусове повернення або примусове видворення та заходів для його реалізації;

=перевіряє повноту та якість виконання заходів, передбачених розділами ІІ, ІІІ цієї Інструкції та пунктами 3-6, 8, 9, 11, 16 цього розділу;

=не пізніше ніж за дві доби до примусового видворення іноземця, а також у випадках примусового повернення під супроводом надає інформацію до ДМС або Адміністрації Держприкордонслужби про:

-номер авіарейсу/потягу, вагона, маршрут прямування, час відправлення та прибуття до місця призначення;

-погодження питання з перевізником про здійснення перевезення іноземця або групи іноземців;

-кількість іноземців, яких примусово видворяють, та їх громадянство;

-кількість супроводу, старшого супроводу, номер телефону старшого, екіпірування, тощо.

У разі здійснення примусового видворення начальник органу ДМС або органу охорони державного кордону, який його забезпечуватиме, за 48 годин до його здійснення письмово повідомляє про примусове видворення начальника органу охорони державного кордону, через пункт пропуску державного кордону якого заплановано примусове видворення, із зазначенням прізвищ складу супроводу, номерів їх службових посвідчень.

До письмового повідомлення додається список іноземців, яких примусово видворяють, із зазначенням громадянства (за наявності), прізвища, імені, по батькові (за наявності), дати народження, паспортного документа або посвідчення особи на повернення, номера проїзного документа, дати, часу виїзду/вильоту, номера авіарейсу/потяга, вагона та маршруту видворення, а також інформації про осіб, які притягалися до кримінальної відповідальності.

Приймання органами охорони державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон України іноземців для подальшого примусового видворення від представників органів ДМС, органів охорони державного кордону здійснює старший прикордонних нарядів за рішенням начальника органу охорони кордону чи його заступника.

Приймання-передавання іноземців, які підлягають примусовому видворенню, проводиться у визначеному місці або службовому приміщенні підрозділу охорони державного кордону, у пункті пропуску через державний кордон якого здійснюватиметься примусове видворення.

Приймання іноземців від представників органів ДМС, органів охорони державного кордону здійснюється після перевірки наявності дійсних документів на право перетинання державного кордону, рішення адміністративного суду про примусове видворення та квитків за маршрутом прямування за актом приймання-передавання іноземця або особи без громадянства (додаток 7), який оформлює сторона, що передає таку особу.

Акт приймання-передавання іноземця складається окремо на кожну особу у двох примірниках та підписується сторонами після вильоту/виїзду іноземця за межі України.

Перші примірники зазначених документів після вильоту/виїзду іноземця до країни походження залишаються в представника органу ДМС, органу охорони державного кордону, який ініціював таке рішення, та долучаються до матеріалів про примусове видворення.

Інші примірники акта надаються органу/підрозділу охорони державного кордону, через пункт пропуску через державний кордон якого здійснювалося видворення.

Начальник органу охорони державного кордону, на дільниці якого здійснено виїзд іноземця, протягом трьох діб інформує орган ДМС або орган охорони державного кордону, за позовом якого було винесено постанову про примусове видворення, про фактичний виїзд іноземця за межі України.

У повідомленні зазначаються дата виїзду/вильоту, відомості про іноземця (громадянство, прізвище, ім`я, число, місяць, рік народження), вид, номер документа на право перетинання державного кордону, пункт пропуску через державний кордон, вид транспорту.

Інформація про виїзд за межі України іноземця, стосовно якого було прийнято рішення про примусове повернення чи примусове видворення, вноситься до бази даних відповідно до Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України», затвердженого наказом Адміністрації Держприкордонслужби України від 25 червня 2007 року № 472, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05 липня 2007 року за № 765/14032, а також фіксується в матеріалах про примусове повернення/видворення.

У разі неможливості з об`єктивних причин примусово видворити іноземця у визначений день представники органу ДМС, органу охорони державного кордону, які супроводжували іноземця до пункту пропуску через державний кордон України, повертають такого іноземця до ПТПІ. Про причини невиїзду та повернення іноземця до ПТПІ орган або підрозділ, що ініціював рішення про примусове видворення, негайно повідомляє про це відповідно ДМС, Адміністрацію Держприкордонслужби, СБУ.

У разі відмови іноземця від виконання постанови про примусове видворення та наявності обґрунтованих підстав вважати, що він ухилятиметься від виконання такого рішення (агресивна та/або неадекватна поведінка тощо), видворення такого іноземця здійснюється із залученням супроводу, який супроводжуватиме іноземця безпосередньо до країни походження або третьої країни.

Про здійснення примусового видворення іноземця, який відмовляється виконувати постанову про примусове видворення та не бажає самостійно повертатися до країни походження, завчасно інформується Департамент консульської служби МЗС України. У повідомленні зазначається інформація про:

транспорт, дату та час прибуття супроводу до країни призначення;

транспорт, дату та час виїзду супроводу у зворотному напрямку;

прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) іноземця, якого супроводжують, прізвище, ім`я, по батькові осіб, які супроводжують іноземця, їх паспортні дані;

кількість місць та форму оплати за помешкання в країні призначення (за необхідності).

Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення здійснює орган ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ, який його прийняв.

Для здійснення контролю за фактичним виконанням рішення про примусове повернення начальник органу ДМС та органу СБУ, яким прийнято таке рішення, надсилає відповідний запит до Головного центру обробки спеціальної інформації Адміністрації Держприкордонслужби України з дотриманням вимог Положення.

Головний центр обробки спеціальної інформації Адміністрації Держприкордонслужби України на виконання такого запиту надає інформацію про перетинання іноземцем державного кордону без його згоди у місячний строк після отримання відповідного запиту.

Результати здійснення такого контролю фіксуються в матеріалах про примусове повернення.

У разі дотримання вищенаведених норм та правил щодо примусового повернення іноземця до країни походження, не складно довести факт правомірності дій уповноважених осіб та факт перетину відповідного кордону іноземцем.

Проте, на підставі зазначеного сумнівними є обставини які зазначаються в доведеність факту фактичного виконання рішення про примусове повернення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з огляду на наступне.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року № 188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», яке прийняте у зв`язку з військовою агресією РФ та введенням воєнного стану для гарантування безпеки на кордоні, затверджений перелік пунктів пропуску та пунктів контролю, діяльність яких тимчасово припинена (розпорядження є чинним з останніми змінами від 10.10.2023року).

Зокрема, згідно з розпорядженням, не функціонують пункти пропуску на ділянці кордону з РФ, Білоруссю, а також на придністровському сегменті українсько-молдовського кордону.

Відновлення роботи закритих пунктів можливе лише після окремого рішення уряду на підставі пропозицій Держприкордонслужби після усунення загроз.

Проте, 16.12.202 року УДМС України в Чернігівській області повідомило про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передано 05.12.2025 року співробітникам прикордонної служби в пункті пропуску через державний кордон «Нові Яриловичі (Нова Гута)», тоді як згідно розпорядженням Кабінету Міністрів України від 26 лютого 2022 року № 188-р даний пункт пропуску (ідентифікаційний номер 740700) тимчасово закритий.

19.12.2025 року цю інформацію продубльовано ГУДМС України в Дніпропетровській області, а саме, 05.12.2025 року зафіксовано виїзд ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 через РК-632 ІНФОРМАЦІЯ_2 ( НОМЕР_2 прикордонний загін - це військове формування ДПСУ, що охороняє ділянку кордону України з РФ та Білоруссю на Чернігівщині та виконує бойові завдання на різних напрямках).

Щодо можливості обмеження прав і свобод людини і громадянина в умовах воєнного стану суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені ст. ст. 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції (ч. 2 ст. 64 Конституції України).

В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені ч. 2 ст. 64 Конституції України (ч. 2 ст. 20 Закону № 389).

Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 389 недопустимість використання правового режиму воєнного стану для захоплення влади та порушення прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб полягає в тому, що введення воєнного стану не може бути підставою для застосування тортур, жорсткого чи принижуючого людську гідність поводження або покарання; будь-які спроби використати введення воєнного стану для захоплення влади тягнуть за собою відповідальність згідно із законом.

Суд зазначає про недопустимість як доказів указаних вище матеріалі, не має підстав наводити додаткові мотиви, які спираються на обґрунтування відповідних аспектів застосування положень ст. 74 КАС.

Окрема ухвала виноситься судом у зв`язку з виявленням під час судового розгляду справи порушення законності з боку, зокрема, суб`єкта владних повноважень, які не охоплюються предметом спору та не можуть бути усунені шляхом розв`язання спору по суті.

Згідно зі статтею 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними (частина друга статті 249 КАС України).

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (частина третя статті 249 КАС України).

З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання (частина п`ята статті 249 КАС України).

Отже, окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб, вона може стосуватись будь-якого суб`єкта, зокрема й того, який не бере участь у справі.

Враховуючи особливий статус суду в системі органів, що забезпечують правовий порядок, суд зобов`язаний реагувати на випадки очевидних, умисних або системних порушень закону.

З огляду на недобросовісне ставлення працівників відділу №16 у м. Нікополі ГУ ДМС України у Дніпропетровській області та ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, ГУ ДМС України у Чернігівській області до своїх посадових обов`язків внаслідок порушення закону в частині Правил прийому затриманих іноземців у Пункти Тимчасового Перебування Іноземців (ПТПІ), доступ до медичної допомоги, дотримання прав людини та інформування зацікавлених органів, особливо щодо незаконної міграції, реєстрації та обліку іноземців та осіб без громадянства, проведення опитування особи працівником ПТПІ та оформлення результатів актом, який підписують особа, працівник та перекладач (за потреби), тобто належного виконання трудових обов`язків суд апеляційної інстанції вбачає підстави для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності відповідних осіб та вважає за необхідне довести до відома особисто начальника Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, начальника СБУ у Дніпропетровській області , начальника Головного управління ДМС України в Чернігівській області, Директора ПТПІ Миколаївської області, Директора ПТПІ Чернігівської області, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Офісу Генерального прокурора про виявлені судом обставини для вжиття належних заходів реагування.

Таким чином, суд апеляційної інстанції шляхом постановлення окремої ухвали реагує на виявлену під час розгляду справи свавільну поведінку посадових осіб, які уповноважені представляти Державу, на ігнорування ними законодавчих приписів та посадових обов`язків.

Оскільки виявлені судом порушення стосуються виконання посадовими особами своїх професійних (службових) обов`язків і не можуть бути усунені судом самостійно при вирішенні адміністративного спору з використанням представлених адміністративним процесуальним законом засобів, суд апеляційної інстанції обрав належний спосіб для реагування.

Керуючись статтями 241, 242, 243, 246, 249, 324, 325, 329, 331 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Довести до відома особисто начальника Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області, начальника СБУ у Дніпропетровській області , начальника Головного управління ДМС України в Чернігівській області, Директора ПТПІ Миколаївської області, Директора ПТПІ Чергнігівської області, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Офісу Генерального прокурора про виявлені судом обставини для вжиття відповідних заходів реагування.

Вимога: встановити місцезнаходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Про результати розгляду окремої ухвали та вжиті заходи письмово проінформувати Третій апеляційний адміністративний суд у місячний термін з дня отримання окремої ухвали.

Попередити, що невиконання окремої ухвали є підставою для застосування до порушника адміністративної відповідальності відповідно до частини першої статті 185-6 КУпАП, або кримінальної відповідальності відповідно до статті 382 КК України.

Окрема ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена особами, яких вона стосується безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко