Справа № 160/31904/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
05.11.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо у неврахуванні до загального страхового стажу в подвійному фактичному розмірі період роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 01.01.2004 року по 28.02.2024 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в подвійному фактичному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 року по 28.02.2024 року, та здійснити перерахунок й виплату пенсії з 01.09.2025 року, з урахуванням отриманих сум.
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо у неврахуванні до загального страхового стажу в подвійному фактичному розмірі період роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 01.01.2004 року по 28.02.2024 року.
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву, заяв/клопотань суду не направлено, а відтак враховуючи положення частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.11.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 06.11.2025 року передана судді Пруднику С.В
10.11.2025 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом установлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 09.06.2015 та отримує пенсію на пільгових умовах по списку № 2.
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 звернувся 04.09.2025 з заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про перерахунок пенсії відповідно до статті 60 Закону № 1788 та довідкою підтверджуючій факт роботи з 17.02.1983 по 28.02.2024 від 18.08.2025 № 69, яка видана Комунальним підприємством «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДМР.
Заяву ОСОБА_1 було розглянуто за принципом екстериторіальності Головними управліннями Пенсійного фонду України в Вінницькій та Львівській областях.
На адвокатський запит Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надано відповідь від 02.10.2025 № 0400-010307-8/185491 в якій зазначено: «...Особиста заява ОСОБА_2 від 04.09.2025 щодо зарахування всього періоду роботи згідно статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788) у подвійному розмірі була розглянута Головними управліннями Пенсійного фонду України у Вінницькій та Львівській областях та проведено перерахунок пенсії з 01.09.2025. Відповідно до статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058), періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсій до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше. Статтею 60 Закону №1788 передбачено, що робота, зокрема, у інфекційних відділеннях закладів охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Після набрання чинності Законом № 1058, тобто з 1 січня .2004 року, всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі, у подвійному розмірі обчислюються періоди роботи тільки для визначення права на пенсію. З огляду на зазначене, для зарахування до страхового стажу заявника в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону №1788, періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2024 підстави відсутні…».
Позивач, вважаючи порушеними його права на пенсійне забезпечення, звернувся з позовом до суду.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , позивач працював на роботах віднесених до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме:
з 17.02.1983 по 31.12.2021 - сестра медична палатна в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня»;
з 01.01.2022 по 28.02.2024 - брат медичний палатна в КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня».
Відповідно до довідки № 69 від 18.08.2025 КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР ОСОБА_1 працював в умовах, що дають право на зарахування стажу у подвійному розмірі в період з 17.02.1983 по 28.02.2024.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на адвокатский запит повідомило в листі від 02.10.2025 № 0400-010307-8/185491: «З огляду на зазначене, для зарахування до страхового стажу заявника в подвійному розмірі, відповідно до статті 60 Закону №1788, періоду роботи з 01.01.2004 по 28.02.2024 підстави відсутні».
Тобто ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 не враховано в фактичному подвійному розмірі до загального страхового стажу період роботи з 01.01.2004 по 28.02.2024.
Відповідно до пп. 2 п. 2.1 постанови Правління пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 р. "Про затвердження порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до заяви для призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року.
За період роботи, починаючи з 01.01.2004, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 1 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №10-1 від 18.06.2014, а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 цього Положення.
Згідно п. 20 вказаної Постанови, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.
Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а також за змістом п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Отже з 17.02.1983 по 28.02.2024 ОСОБА_1 працював медичною сестрою/братом в психіатричній лікарні, що дає право на зарахування даного періоду роботи у подвійному обліку.
Відповідно до вимог п.4 ст. 24 Закону №1058-ІV встановлено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених Законом.
Необхідно зауважити, що редакція ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є чинною на теперішній час. При цьому стаття 24 Закону №1058-ІУ не скасовує ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та не зупиняє її дію. Водночас, нормами ст. 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-ІV передбачено, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на за вислугою років.
Таким чином, можна зробити висновок, що зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене ст.60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону М1058-ІУ, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01 січня 2004 року.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі М 689/872/17.
Враховуючи вище зазначене звертаю увагу суду, що Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області неправомірно не врахувало стаж роботи відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у фактичному подвійному розмірі з 01.04.2004 по 28.02.2024.
В той же час, періоди роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я до 31.12.2003 зараховуються до страхового стажу в подвійному розмірі, а починаючи з 01.01.2004 - у календарному обчисленні. За висновком пенсійного органу відсутні правові підстави для зарахування періодів роботи позивачки після 01.01.2004 відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у подвійному розмірі, оскільки пільгове обчислення страхового стажу застосовується тільки до 01.01.2004.
Позиція пенсійного органу полягає в тому, що після набрання чинності Законом України «Про пенсійне забезпечення», тобто з 01.01.2004 всі періоди страхового стажу враховуються в одинарному розмірі.
Отже, суть спірних правовідносин полягає у застосуванні пенсійним органом певних норм права, що в даному випадку не робить його повноваження дискреційними.
Стосовно правильності наведеного висновку пенсійного органу зазначу таке.
Статтею 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ встановлені пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах, а саме: передбачено, що робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Як вбачається з матеріалів, питання відповідності роботи позивача у зазначені вище періоди у медичних закладах, визначених в ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», спірним не є.
01.01.2004 набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.
Відповідно до статті 8 вказаного Закону право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.
Статтею 24 Закону №№1058-ІV в редакції на час виникнення спірних правовідносин встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (абз.1 ч.1 ст.24).
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (абз.2 ч.2 ст.24).
Відповідно до абз. 9 ч.3 ст. 24 Закону №1058-ІУ страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За правилами ч.4 ст.24 Закону №1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Також, згідно пункту 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» цього Закону №1058-ІV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Отже, за наведеного правового регулювання для визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах період роботи Позивача у психіатричному закладі охорони здоров`я після 01 січня 2004 року, тобто після дати набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підлягає зарахуванню до її стажу роботи у подвійному розмірі.
Також слід зазначити, що Закон №1058-ІУ не встановлює обмежень щодо застосування ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» під час обчислення пільгового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах.
За встановлених обставин можна дійти висновку про порушення пенсійним органом прав позивачки щодо не зарахування до стажу періоду її роботи у психіатричному закладі охорони здоров`я з 01.01.2004 по 28.02.2024.
Вирішуючи спір, суд має врахувати, що відповідачем не дотримано принципу «правомірних або законних очікувань» та захисту прав людини через призму цього принципу.
Згідно з частинами першою та другою статті 6 КАС України суд при вирішенні справи повинен керуватися принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Згідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08.09.2005) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.
Згідно зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 №475/97-ВР кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Крім того, ст. 1 Першого Протоколу Конвенції кожній фізичній або юридичні особі гарантовано право мирно володіти своїм майном. При цьому зазначено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 р., Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 p., серія A, № 332, с. 21, п. 31),
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 1211,20 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 1211,20 грн. підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо у неврахуванні до загального страхового стажу в подвійному фактичному розмірі період роботи ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з 01.01.2004 року по 28.02.2024 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в подвійному фактичному розмірі на підставі ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення період роботи з 01.01.2004 року по 28.02.2024 року, та здійснити перерахунок й виплату пенсії з 01.09.2025 року, з урахуванням отриманих сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник