Справа № 140/6884/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6884/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Генпостач» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Генпостач» (далі ТзОВ «Генпостач») звернулося з позовом до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2 про коригування митної вартості товарів.

Позов обґрунтовано тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару (13 товарних позицій) до Волинської митниці подано митну декларацію (далі МД) №25UA45U8 від 16 січня 2025 року, в якій митну вартість визначено за основним методом, тобто за ціною договору (контракту), й до фактурної вартості додано також транспортні витрати. Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2, визначивши митну вартість за резервним методом з тих підстав, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.

Позивач не погоджується з таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України (далі МК України) декларант надав достатні документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару: зовнішньоекономічний контракт, рахунок-проформу, який стосувався двох рахунків-фактур (інвойсів) по одному товар поставлявся у цьому випадку, а по іншому - до оформлення 20 січня 2025 року, платіжні інструкції на суму, що відповідає рахунку-проформі, документи щодо транспортних витрат.

Позивач вважає, що відповідачем не доведені обставини, які зумовили витребування додаткових документів, тобто, що документи містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; крім того, спірне рішення не відповідає вимогам пунктів 2, 4 частини другої статті 55, статті 64 МК України (щодо порівняння характеристик товару, цінова інформація про який використана як джерело для коригування оцінюваного товару, не зазначені належні факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування).

З урахуванням наведеного позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 30 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.73-80). В обґрунтування цієї позиції вказав, що при проведенні відповідно до положень статті 54 МК України митного контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару за МД №25UA45U8 від 16 січня 2025 року відбулось автоматичне спрацювання декількох профілів ризику Автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР), що вимагало детальної перевірки числового значення митної вартості за товарними позиціями 1, 2, 3, 4, 6, 8, 9, 11. Під час перевірки документів встановлено, що митна вартість товарів не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом та містять розбіжності. Так за умовами зовнішньоекономічного договору (контракту) загальна вартість включає вартість товару, упаковки, маркування, інші витрати відповідно умов поставки, однак числовий розрахунок цих витрат для перевірки не надано; оплата здійснена на загальну суму 59220,04 доларів США, що не відповідає вартості товару 40383,04 доларів США у рахунку-фактурі; не надано заявку на перевезення товару. Крім того, у листі від 07 січня 2025 року №2025/0701-1 імпортер повідомив, що торговельна марка «GPL» є інтелектуальною власністю компанії ТзОВ «Генпостач» і всі товари під даним брендом виготовляються тільки для ТзОВ «Генпостач» за замовленням, проте такі умови не передбачені зовнішньоекономічним контрактом та не надано замовлення.

Відповідач повідомив, що ТзОВ «Генпостач» надало лист-пояснення від 16 січня 2025 №16/01, яке є інформаційним повідомленням щодо формування замовлення. Окрім того встановлено, що платіжні інструкції в іноземній валюті не містять належних відомостей про виконавця-надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такими документами. Оскільки декларантом не усунуто розбіжності додатково наданими документами та не підтверджено включення окремих складових митної вартості товарів, то митну вартість товару скориговано із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 МК України.

Відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товару від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2 відповідає вимогам митного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходило.

Ухвалою суду від 14 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні (а.с.123).

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази встановив такі обставини.

20 липня 2022 року між ТзОВ «Генпостач» (покупець) та компанією Wuxi Handa Bearing Cо. LTD. (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт № GPL2022-07-20, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти й оплатити на умовах цього контракту підшипники, ланцюги, ремені, корпуси та іншу продукцію технічного призначення (а.с.18-21).

16 січня 2025 року для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України на умовах FOB-Ціндао (Китай) товару (13 товарних позицій) декларант в інтересах ТзОВ «Генпостач» в порядку електронного декларування подав МД №25UA45U8 (а.с.87-90). Фактурна вартість імпортованого товару (виробник Wuxi Handa Bearing Cо. LTD) становить 40383,04 доларів США (еквівалентно 1706825,5130 грн), зокрема, товару №1 «Підшипники кулькові зовнішнім діаметром >30мм: ТИП РСS 210 (6210), зовнішнім діаметром 90 мм., 80 шт…» - 22397,33 доларів США; товару №2 «Підшипники роликові конічні, включаючи вироби, складені з внутрішнього конічного кільця підшипника та сепаратора з роликами: ТИП 7206 (30206), 1800 шт…» - 6431,56 доларів США; товару №3 «Частини підшипників (кульки): ТИП Steel ball 12.7 (G60), 30000 шт...» - 6360,90 доларів США; товару №4 «Підшипники кулькові зовнішнім діаметром

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, митним органом в електронному повідомленні декларанту вказано, що подані документи не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності: 1) відповідно до пункту 2.3 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 20 липня 2022 року №GPL2022-0720 загальна вартість включає вартість товару, упаковки, маркування, інші витрати відповідно умов поставки, однак для перевірки зазначеного числовий розрахунок не надано; 2) відповідно до банківських платіжних документів від 21 серпня 2024 року №370 та від 21 жовтня 2024 року №384 оплата здійснена згідно з контрактом та проформою-інвойсом від 20 серпня 2024 року №24-HD0820 на загальну суму 59220,04 доларів США, що не відповідає вартості 40383,04 доларів США згідно з рахунком-фактурою від 25 вересня 2024 №24- HD0820-1; 3) листом від 07 січня 2025 року №2025/0701-1 імпортер повідомив, що торговельна марка «GPL» є інтелектуальною власністю компанії ТзОВ «Генпостач» і всі товари під даним брендом виготовляються тільки для ТзОВ «Генпостач» у кількості згідно із замовленнями; продаж цієї продукції для широкого кола осіб порушує права інтелектуальної власності, але зазначені умови не передбачені зовнішньоекономічним контрактом, відсутні відомості щодо погоджених замовлень товару; 4) відповідно пункту 1.3 договору (контракту) про перевезення від 03 серпня 2022 року №2/03082022 передбачено надання послуг за цим договором на підставі заявок, проте заявка не подана до митного оформлення. Декларанту запропоновано надати: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 4) транспортні (перевізні) документи; 5) якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 6) банківський платіжний документ (а.с.115).

У відповідь на електронне повідомлення митниці позивач листом від 16 січня 2025 року (а.с.108 зворот-113) надав, зокрема, рахунок-фактуру від 25 вересня 2024 року №24-HD0820-2 (а.с.95 зворот), лист від 16 січня 2025 року №ОБ1144/1 (а.с.61), лист від 16 січня 2025 року №16/01 (а.с.63) та повідомив, що усі необхідні документи для підтвердження складових митної вартості подано.

17 січня 2025 року Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UА205140/2025/000011/2 (а.с.13-17). Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що подані документи містять розбіжності (ті, про які було зазначено в повідомленні декларанту). Крім того зазначено, що платіжні інструкції в іноземній валюті від 21 серпня 2024 року №370, від 21 жовтня 2024 року №384 не містять належних відомостей про надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували виконання операцій за такими документами. Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби (ЄАІС): товару №1 - за МД №UA205140/2024/073625 від 22 листопада 2024 року на рівні 2,51 доларів США/кг; товару №2 - за МД №UA205140/2024/065295 від 14 жовтня 2024 року на рівні 3,10 доларів США/кг; товару №3 - за МД №UA205140/2024/044744 від 15 липня 2024 року на рівні 2,52 доларів США/кг; товару №4 - за МД №UA205140/2024/065295 від 14 жовтня 2024 року на рівні 3,24 доларів США/кг; товару №6 - за МД №UA205140/2024/044744 від 15 липня 2024 року на рівні 2,30 доларів США/кг; товару №8 - за МД №UA205140/2024/044744 від 15 липня 2024 року на рівні 2,96 доларів США/кг; товару №9 - за МД №UA205140/2024/065295 від 14 жовтня 2024 року на рівні 1,93 доларів США/кг; товару №11 - за МД №UA205140/2024/045162 від 16 липня 2024 року на рівні 2,29 доларів США/кг.

Також 17 січня 2025 року Волинська митниця сформувала картку №UA205140/2025/000079 відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.91).

Товар було випущено у вільний обіг за №25UA96U6 від 17 січня 2025 року із застосуванням положень частини сьомої статті 55 МК України (а.с.30-38).

При вирішення спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.

У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).

Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27 березня 2020 року у справі №540/2605/18, від 21 жовтня 2021 року у справі №420/4820/19.

Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом - за ціною договору (контракту).

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).

У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами (вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).

Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт від 20 липня 2022 року №GPL2022-0720 (а.с.18-21), рахунок-проформу від 20 серпня 2024 року №24-HD0820 (а.с.22-25), рахунок-фактуру від 25 вересня 2024 року №24-HD0820-1 (а.с.26-29), платіжні інструкції в іноземній валюті щодо оплати товару від 21 серпня 2024 року №370 (а.с.43) та від 21 жовтня 2024 року №384 (а.с.44), договір транспортно-експедиторського обслуговування від 01 вересня 2020 року №ОВ1225 (а.с.96 зворот-100) з додатком №1 (а.с.100 зворот-101), договір про надання послуг від 03 серпня 2022 року №2/03082022 (а.с.102-104), заявку від 30 жовтня 2024 року №ОБ001144 (а.с.59), довідку про транспортні витрати від 14 січня 2025 року №ОБ1144 (а.с.58), рахунки на оплату від 23 грудня 2024 року №241228 (а.с.64), від 14 січня 2025 року №250114 (а.с.65), від 14 січня 2025 року №250115 (а.с.66), платіжні інструкції щодо оплати послуг транспортування від 16 січня 2025 року №2381 (а.с.46), від 16 січня 2025 року №2382 (а.с.47), від 24 грудня 2024 року №2229 (а.с.62).

Разом із цими документами декларантом було надано пакувальний лист від 25 вересня 2024 року (а.с.39-42), коносамент (Bill of lading) від 04 листопада 2024 року SZ (а.с.50), міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) від 15 січня 2025 року №00016843 (а.с.93), супровідний документ T1 (Dispatch note model T1) від 04 січня 2025 року №25PL322080NS5BG9M5 (а.с.94), копію митної декларації країни відправлення листопада 2024 року (а.с.104 зворот), свідоцтво для товарів та послуг «GPL» №2528 від 25 січня 2019 року (а.с.105 зворот-108), а також пояснення від 07 січня 2025 року №2025/0701/1 (а.с.51) та від 14 січня 2025 року №1401-1 (а.с.45).

На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.

Так контрактом від 20 липня 2022 року №GPL2022-0720, укладеним між ТзОВ «Генпостач» (покупець) та компанією Wuxi Handa Bearing Cо. LTD (продавець), визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця (а.с.18-21). Зокрема, найменування, асортимент, кількість, комплектність, ціна та вартість, умови та строки поставки, умови та строки оплати визначаються інвойсами, що є невід`ємною частиною цього контракту (пункт 1.2 контракту); ціни на товар, що належать поставці за цим контрактом встановлюються у доларах США і приймаються на умовах, зазначених у виставленому інвойсі, що є невід`ємною частиною контракту, включаючи експортну упаковку, маркування та завантаження (пункт 2.1 контракту); загальна сума контракту дорівнює сумі інвойсів на відвантажену продукцію; виставлення кожного наступного інвойсу збільшує суму цього контракту на суму, зазначену в інвойсі (пункт 2.2 контракту).

У рахунку-проформі від 20 серпня 2024 року №24-HD0820 (а.с.22-25) загальна вартість партії узгодженого товару становить 59220,04 доларів США.

Поставка узгодженого у рахунку-проформі від 20 серпня 2024 року №24-HD0820 товару на загальну суму 59220,04 доларів США відбулася на підставі двох інвойсів: від 25 вересня 2024 року 24-HD0820-1 (а.с.26-29) на суму 40383,04 доларів США, який був наданий митному органу разом з МД №25UA45U8 від 16 січня 2025 року, та від 25 вересня 2024 року 24-HD0820-2 (а.с.95 зворот) на суму 18837,00 доларів США, про що позивач повідомляв митний орган у поясненні від 14 січня 2025 року №1401-1 (а.с.14).

Умови поставки, вартість товару (40383,04 доларів США) в рахунку-фактурі (інвойсі) від 25 вересня 2024 року 24-HD0820-1 відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД №25UA45U8 від 16 січня 2025 року (графа 22).

У рахунку-проформі від 20 серпня 2024 року №24-HD0820 передбачена оплата за товар: передоплата 10 відсотків та 90 відсотків перед відправленням.

До митної декларації надано платіжні документи в іноземній валюті від 21 серпня 2024 року №370 на суму 5536,86 доларів США та від 21 жовтня 2024 року №384 на суму 53683,18 доларів США (а.с.43, 44). Отже, сума обох платежів (5536,86 доларів США + 53683,18 доларів США) дорівнює загальній сумі проформи-інвойсу 59220,04 доларів США.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що ці платіжні документи в іноземній валюті не можуть бути підтвердженням оплати за товар, який зазначений в інвойсі від 25 вересня 2024 року 24-HD0820-1.

У платіжних інструкціях вказано призначення платежу «Рrрmnt for bearings cntrt NGPL2022-0720 DD 20.07.2022, POL:CN POD:UA Proforma invoice N24-HD0820 data 20/08/2024» - передоплата згідно з договором від 20 липня 2022 року №GPL2022-0720 та рахунком-проформою від 20 серпня 2024 року №24-HD0820. Платіж здійснено на рахунок продавця компанії Wuxi Handa Bearing Cо. LTD, платіжні реквізити якого відповідають тим, що зазначені в контракті.

Твердження митниці у спірному рішенні про те, що у платіжних документах від 21 серпня 2024 року №370, від 21 жовтня 2024 року №384 відсутні належні відомості про виконавця - надавача платіжних послуг чи його ID ключа, які б підтверджували факт виконання операцій за такою платіжною інструкцією, суд вважає надуманими. Вказані документи (MT103 вихiдний через SWIFT) створені в електронній системі на міжнародний банківський переказ грошей та у нижньому полі є відомості про особу ініціатора платежу, дату платежу та про підписання документа з використанням електронного підпису. ІD-ключ клієнта чи співробітника банку - це внутрішні ідентифікатори платіжних систем, які використовуються лише всередині банку та не відображаються в платіжній інструкції. Однак з платіжних інструкцій можна встановити, який банк виконав платіж, коли він був відправлений, на яку суму та валюту, кому саме здійснено платіж.

Суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів - це ціна, зазначена саме відправником (продавцем) у рахунках-фактурах, які згідно з частиною другою статті 53 МК України є документами, що підтверджують митну вартість товару.

Отже, заявлена декларантом за першим методом фактурна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні будь-які розбіжності.

За правилами частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України (пункт 5).

Згідно з пунктами 6, 8 частини другої статті 53 МК України декларант має обов`язок подати документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, лише якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару; страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування, лише якщо здійснювалося страхування.

Як вбачається зі змісту рахунку-проформи від 20 серпня 2024 року №24-HD0820 (а.с.22-25) та рахунку-фактури від 25 вересня 2024 року №24-HD0820-1 (а.с.26-29), сторонами узгоджено умови поставки товару FOB-Ціндао (Китай).

Умови поставки FOB (Free On Board або Франко борт … назва порту відвантаження) означають, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. З цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Водночас ціна FOB означає, що контрактна ціна за товар включає в себе вартість експортних та інших зборів, а також вартість доставки в порт, відвантаження та завантаження вантажу на борт судна, крім вартості транспортування в порт призначення.

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант відповідно до частини десятої статті 58 МК України до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару на заявлених умовах поставки до кордону України у сумі 170505,55 грн.

Суд зазначає, що законодавець не ставить в обов`язок декларанту подання конкретних документів, які підтверджують транспортні витрати.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 31 травня 2019 року у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (якими) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

ТзОВ «Генпостач» для підтвердження понесення витрат на транспортування відповідачу було надано до митного оформлення договір транспортно-експедиторського обслуговування від 01 вересня 2020 року №ОВ1225 (а.с.96 зворот-100) з додатком №1 (а.с.100 зворот-101), договір про надання послуг від 03 серпня 2022 року №2/03082022 (а.с.102-104), заявку від 30 жовтня 2024 року №ОБ001144 (а.с.59), довідку про транспортні витрати від 14 січня 2025 року №ОБ1144 (а.с.58), рахунки на оплату від 23 грудня 2024 року №241228 (а.с.64), від 14 січня 2025 року №250114 (а.с.65), від 14 січня 2025 року №250115 (а.с.66), платіжні інструкції від 16 січня 2025 року №2381 (а.с.46), від 16 січня 2025 року №2382 (а.с.47), від 24 грудня 2024 року №2229 (а.с.62).

Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідно до пункту 1.1 договору транспортно-експедиторського обслуговування від 01 вересня 2020 року №ОВ1225 клієнт - ТзОВ «Генпостач» доручає, а експедитор ТзОВ «Оушн Брідж» зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг клієнтові за погодженням сторін. Умови, перевезення, вид і найменування вантажу, вид транспорту, розмір плати експедиторові, пункт відправлення та призначення, а також інші умови, пов`язані з виконанням умов цього договору, встановлюються за угодою сторін оформлюється заявками, по формі погодженій сторонами в додатку №1 до цього договору.

На виконання зазначених умов договору від 01 вересня 2020 року №ОВ1225 сторонами 30 жовтня 2024 року складено заявку №ОБ001144 (а.с.59) на перевезення товару згідно з коносаментом (Bill of lading) від 04 листопада 2024 року SZ (а.с.50) за маршрутом: Qingdao (Сhina) Gdansk (Poland) - пункт пропуску Володимир-Волинський (Україна).

Відповідно до довідки про транспортні витрати від 14 січня 2025 року №ОБ1144 (а.с.58) вартість доставки вантажу за межами території України в контейнері №HASU1285347 згідно з коносаментом (Bill of lading) від 04 листопада 2024 року SZ за маршрутом Qingdao (Сhina) Gdansk (Poland) - пункт пропуску Володимир-Волинський (Україна) становить 170505,45 грн (які і були включені у митну вартість), в тому числі навантажувально-розвантажувальні роботи 8701,44 грн; страхування вантажу не проводилося. Зазначені у довідці від 14 січня 2025 року №ОБ1144 відомості про транспортні витрати (до порту Гданськ та від порту до кордону України) підтверджується рахунками на оплату від 23 грудня 2024 року №241228 на суму 106784,06 грн (а.с.64), від 14 січня 2025 року №250114 на суму 63721,39 грн (а.с.65). Сплата за надані послуги перевезення до кордону України проведена платіжними інструкціями від 16 січня 2025 року №2381 (а.с.46) та від 24 грудня 2024 року №2229 (а.с.62).

Окрім цих витрат, жодних інших витрат позивачем понесено не було (інше не випливає із досліджених документів). Поряд з тим суд враховує надані у листі від 16 січня 2025 року пояснення ТзОВ «Генпостач» щодо неподання числового розрахунку витрат, пов`язаних з пакуванням, маркуванням та доставкою на борт, з підстав їх включення у митну вартість з огляду на умови поставки FOB.

Суд також вважає необґрунтованими доводи митного органу про ненадання ТзОВ «Генпостач» до митного оформлення заявки згідно з договором від 03 серпня 2022 року №2/03082022, адже за цим договором послуги з перевезення ТзОВ «СУГП «ІМТРЕКС» надавалися на території України, про що митний орган було проінформовано листом від 16 січня 2025 року №ОБ1144/1 (а.с.61). Відсутність такої заявки жодним чином не впливає на митну вартість.

Отже, надані документи у сукупності підтверджують як вартість самого товару, так і витрати, пов`язані із транспортуванням товару, й вони були враховані у митну вартість, що не заперечує відповідач.

З приводу зауважень відповідача щодо відсутності у зовнішньоекономічному контракті умов про виготовлення товарів під торговельною маркою «GPL» виключно для ТзОВ «Генпостач» у кількості згідно із замовленнями, які не надані, то відповідач ні у повідомленні декларанту, ні у спірному рішенні не обґрунтував, як така інформація, про яку повідомлено у листі від 07 лютого 2025 року №2025/0701-1, впливає на числове значення митної вартості товару.

Суд також наголошує, що вимога про надання виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; транспортних (перевізних) документів; якщо здійснювалось страхування, - страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування; банківських платіжних документів відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Відповідач же не встановив (не довів) наявність таких розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, або ж ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви митного органу щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях.

Суд повторює, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Документом, що містить вартість та ідентифікаційні ознаки імпортованого товару є зовнішньоекономічний контракт від 20 липня 2022 року №GPL2022-0720, рахунок-фактура від 25 вересня 2024 року №24-HD0820-1. Витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики товарів, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він може підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено.

Витребування митним органом банківських платіжних документів є некоректним за обставин справи, адже оплата проведена позивачем платіжними інструкціями в іноземній валюті від 21 серпня 2024 року №370 (а.с.43) та від 21 жовтня 2024 року №384 (а.с.44).

Також, на думку суду, відсутність виписки з бухгалтерської документації, каталогів, прайс-листів від виробника товару за наявності документів, які надавали можливість перевірити правильність числових значень митної вартості за першим методом, не є підставою для коригування митної вартості за резервним методом.

При вирішенні спору суд враховує, що застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митним органом митних вартостях.

Із тексту спірного рішення слідує, що митним органом коригування митної вартості товару було здійснено за резервним методом на підставі цінової інформації ЄАІС Держмитслужби (товар №1 за МД №UA205140/2024/073625 від 22 листопада 2024 року на рівні 2,51 доларів США/кг; товар №2 за МД №UA205140/2024/065295 від 14 жовтня 2024 року на рівні 3,10 доларів США/кг; товар №3 за МД №UA205140/2024/044744 від 15 липня 2024 року на рівні 2,52 доларів США/кг; товар №4 за МД №UA205140/2024/065295 від 14 жовтня 2024 року на рівні 3,24 доларів США/кг; товар №6 за МД №UA205140/2024/044744 від 15 липня 2024 року на рівні 2,30 доларів США/кг; товар №8 за МД №UA205140/2024/044744 від 15 липня 2024 року на рівні 2,96 доларів США/кг; товар №9 за МД №UA205140/2024/065295 від 14 жовтня 2024 року на рівні 1,93 доларів США/кг; товар №11 за МД №UA205140/2024/045162 від 16 липня 2024 року на рівні 2,29 доларів США/кг), зміст яких перевірити суд позбавлений можливості (суду не надані).

При вирішенні спору суд також враховує, що за усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10 червня 2021 року у справі №815/6854/17, від 14 липня 2020 року у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Тож вартість аналогічних чи подібних товарів може істотно відрізнятись з огляду на характеристики товару, умови поставки тощо. Тому формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за обраним декларантом методом.

Між тим принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами (таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2025 року у справі №300/784/24).

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.

Таким чином, позов належить задовольнити повністю.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України установлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 3542,85 грн та витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 15000,00 грн.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника сторони за договором. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи та не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору.

Суд зауважує, що позивач вільний у виборі адвоката та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо є неспівмірним (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26 серпня 2022 року у справі №520/6658/21).

Для підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано такі документи: ордер про надання правничої (правової) допомоги від 10 червня 2025 року серії АС №1096319 (а.с.157), договір про надання правової допомоги від 10 червня 2025 року №10-06/02, укладеного між адвокатом Веремчуком В.В. та ТзОВ «Генпостач» (а.с.155-156), додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 10 червня 2025 року (а.с.158), акт виконаних робіт від 10 червня 2025 року №1 (а.с.159), платіжну інструкцію від 12 червня 2025 року №3536 (а.с.161).

Відповідно до договору від 10 червня 2025 року №10-06/02 замовник - ТзОВ «Генпостач» доручає, а виконавець - адвокат Веремчук В.В. приймає на себе зобов`язання виконувати від імені замовника юридичні дії: надання правової допомоги у Волинському окружному адміністративному суді у справі про визнання протиправним та скасування рішення Волинської митниці про коригування митної вартості від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2; обмеження на представництво не встановлюється.

Актом виконаних робіт від 10 червня 2025 року №1 виконавцем та замовником узгоджено виконання юридичних послуг щодо оскарження рішення про коригування митної вартості від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2: надання консультації (1 год) 1500,00 грн; збирання та аналіз доказів з питань щодо оскарження рішень про коригування митної вартості (2 год) 3000,00 грн; аналітика актуальної судової практики щодо оскарження рішень про коригування митної вартості (3 год) 4500,00 грн; написання, оформлення, підготовка та подання позовної заяви (4,5 год) 6000,00 грн (а.с.159). Оплату послуг підтверджено платіжною інструкцією від 12 червня 2025 року №3536 (а.с.161).

Представник відповідача просив відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу, зауважив, що усі процесуальні документи подані за підписом керівника ТзОВ «Генпостач», а вартість послуг необґрунтованою (а.с.165-167).

На думку суду, підписання процесуальних документів, засвідчення копій документів керівником товариства не може спростовувати засвідчений сторонами договору в акті виконаних робіт від 10 червня 2025 року факт надання адвокатом правничої допомоги у цій справі.

Враховуючи складність справи (оскаржується одне рішення; усталеною є практики Верховного Суду у цій категорії справ), обсяг наданих адвокатом послуг (такі дії, як аналіз судової практики, збирання доказів охоплюють підготовку позовної заяви, при цьому доказами у справі є документи, які подавалася до митного оформлення, тож їх збір є ніщо інше як передача документів адвокату безпосередньо позивачем), заперечення відповідача щодо обсягу наданих послуг та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути 4000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 3542,85 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 12 червня 2025 року №3539 (а.с.12), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.69).

Оскільки суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судові витрати у сумі 7542,85 грн (3542,85 грн - витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, та 4000,00 грн - витрати на правничу допомогу адвоката).

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Генпостач» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Кравчука, будинок 48, квартира 51, ідентифікаційний код юридичної особи 38339580) до Волинської митниці (44350, Волинська область, село Римачі, вулиця Призалізнична, будинок 13, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 43958385) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці від 17 січня 2025 року №UA205140/2025/000011/2 про коригування митної вартості товарів.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Генпостач» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у сумі 7542,85 (сім тисяч п`ятсот сорок дві грн 85 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк