Справа № 120/17804/25
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

24 грудня 2025 р. Справа № 120/17804/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Руслани Миколаївни, розглянувши письмово заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , подану до суду до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, подану до подання позовної заяви, в інтересах якого діє його представник - адвокат Майструк Н.О.

У заяві про забезпечення позову представник заявника просить зупинити дію довідки військово-лікарської комісії №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025 виданої Позаштатною постійно-діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою визнано ОСОБА_1 придатним до військової служби, до моменту набрання законної сили рішення у даній справі та зупинити дію наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 (Ямпіль) про мобілізацію ОСОБА_1 (виданого на підставі довідки військово-лікарської комісії №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025) - до моменту набрання законної сили рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Беручи до уваги те, що матеріалів заяви достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заяву про забезпечення позову суд розглядає без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Визначаючись щодо заяви про забезпечення позову, суд керується такими мотивами.

Інститут забезпечення позову регламентовано статтями 150 - 153 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову під час здійснення адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Так, обґрунтовуючи підстави для постановлення ухвали про забезпечення позову представник заявника зазначає, що ОСОБА_1 має намір звертатися до суду з позовною заявою про оскарження довідки військово-лікарської комісії №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025 виданої Позаштатною постійно-діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка видана, на його думку, з порушенням вимог Порядку №402, що призвело до порушення його прав та законних інтересів та у наслідок чого, він був мобілізований та направлений на проходження служби до бойової частини, хоча, фактично має невиліковну хворобу та обмеження по здоров`ю, які унеможливлюють службу в даному роду військ.

Як стверджує представник заявника, ОСОБА_1 до 29.11.2025 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , де в липні 2022 році пройшов ВЛК, за результатами якого, був визнаний придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони у зв`язку зі стійким порушенням зору.

Представник заявник вказує, що 29.11.2025 ОСОБА_1 було затримано та надалі, 30.11.2025 доставлено до м. Вінниця для проходження військово-лікарської комісії у відповідності до порядку мобілізації.

У заяві про забезпечення позову зазначено, що при проходженні ОСОБА_1 військово-лікарської комісії, працівниками комісії ВЛК проведено, на його думку, неналежний медичний огляд стану його здоров`я, зокрема: неоглянутий терапевтом, хірургом, ЛОР, офтальмологом; нездійснення перевірки значних проблем із зором; ігнорування на момент перевірки проблем із здоров`ям (температура, нежить, кашель); ігнорування головою ВЛК факту відсутності перевірки здоров`я працівниками, а також факту наявності обмежень по здоров`ю який призвів до висновку про придатність до військової служби без будь-яких обмежень.

Представник заявника вказує, що 30.11.2025 ОСОБА_1 був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_2 (Ямпіль) до лав Збройних Сил України як придатний до військової служби без обмежень по здоров`ю.

Надалі, у заяві вказано, що ОСОБА_1 було поміщено на лікування до госпіталю у зв`язку з пневмонією та двобічним запаленням легень, однак, керівництво військової частини відмовляє в прийнятті заяви про повторне проходження ВЛК в статусі військовослужбовця для встановлення стану його здоров`я та відновлення порушеного права.

На думку представника заявника, вищезазначене свідчить про безвідповідальне відношення працівників ВЛК до посадових обов`язків, що виражається у фактичній відсутності медичного огляду, декларуванні завідомо недостовірної інформації, у зв`язку з чим, були порушені права та обов`язки ОСОБА_1 , а тому, просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки незастосування таких заходів, може призвести до непоправних наслідків, які не можна буде виправити за рішенням суду.

Надаючи оцінку аргументам заяви про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Забезпечення позову - це надання заявнику (позивачеві) тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся чи планує звернутися до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбачених законом (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

Відтак, у кожному випадку суд повинен надати оцінку характеру ймовірних наслідків оскаржуваного рішення (дій чи бездіяльності) відповідача і лише у виняткових випадках за клопотанням позивача чи з власної ініціативи постановити ухвалу про забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 151 КАС України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії (правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, наслідків заборони відповідачу приймати рішення чи здійснювати певні дії.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Відповідно до заяви про забезпечення позову вона подається до пред`явлення позову, тому суд застосовує положення Кодексу адміністративного судочинства України, які обумовлюють, якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (ст. 152 КАС України).

За змістом заяви, представник позивача вказує, що позивач має намір звертатися до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою про оскарження Довідки військово-лікарської комісії №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025, виданої Позаштатною постійно-діючою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, на думку заявника, видана з порушенням вимог Порядку №402.

Отже, як слідує з предмету позову, визначеного представником, останній не погоджується із Довідкою від 30.11.2025, яка видана ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд акцентує, що відповідно до заяви, ІНФОРМАЦІЯ_5 не визначений як такий, що має отримати статус учасника справи. Натомість, відповідачем зазначений ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявляючи забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про мобілізацію ОСОБА_1 (виданого на підставі довідки військово-лікарської комісії №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025), суд зазначає, що такий акт індивідуальної дії не визначений як предмет позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення суб`єкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обов`язку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

До того ж, матеріалами справи підтверджується, що позивач проходить військову службу у військовій частині, а отже наказ про мобілізацію ОСОБА_1 є реалізованим, тому зупинення дії цього наказу суперечить інституту забезпечення позову.

Слід зазначити, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів).

Суд відхиляє доводи представника позивача про необхідність вжиття заходів забезпечення позову задля тимчасового зупинення процесу проходження військової служби у військовій частині, оскільки в силу пункту 10 частини 3 статті 151 КАС України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

З приводу протиправності Довідки від №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025, то оцінка спірному рішенню має надаватися при розгляді спору по суті.

Суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 5 березня 2019 року у справі №826/16911/18, від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 26 червня 2019 року у справі №826/13396/18, від 30 вересня 2019 року у справі №420/5553/18, від 30 вересня 2019 року у справі №640/868/19, від 30 вересня 2019 року у справі №1840/3517/18, від 29 січня 2020 року у справі №640/9167/19 та інших.

В контексті питання забезпечення позову суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18, а саме, щодо "очевидності" ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, та попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

З матеріалів справи не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну ознаку протиправності Довідки від №2025-1130-1318-5851-0 від 30.11.2025.

Відтак, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у спосіб заявлений у заяві від 23.12.2025, тому слід відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, поданої до суду до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Повну ухвалу складено 24.12.2025.

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна