Справа № 520/24914/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2025 року № 520/24914/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати поважним та поновити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , строк звернення до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до Військової частина НОМЕР_2 .

-визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році.

-зобов`язати Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 р. за статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

-визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 індексації грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078

-зобов`язати Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , індексацію грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Дослідивши надані матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_6 .

Позивач в період з 14.08.2015 по 22.08.2016 року перебував на військовій службі в НОМЕР_7 батальйоні охорони НОМЕР_8 навчальної авіаційної бригади ХУПС, в період з 26.12.2016 по 10.03.2022 року, та з 05.02.2023 по 11.11.2024 року перебував на службі у військовій частині НОМЕР_9 , з 10.03.2022 по 02.06.2022 року перебував на військовій службі в військовій частині НОМЕР_2 , з 02.06.2022 по 04.02.2023 року перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_10 , в подальшому Позивач був переведений та починаючи з 11.11.2024 року проходить службу у військовій частині НОМЕР_11 , посвідченням серії НОМЕР_12 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_10 ( по стройовій частині) №36 від 04.02.2023 Позивача було виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_10 та всіх видів забезпечення 04.02.2023 року.

Таким чином Позивач перебував на фінансовому та інших видах забезпечення у військовій частині до 04.02.2023

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_9 ( по стройовій частині) № 36 від 05.02.2023 Позивача було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_9 та всіх видів забезпечення .

Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України №1473 від 11.11.2024 року підполковника ОСОБА_1 заступника начальника бази з психологічної підтримки персоналу - начальника групи психологічне; підтримки персоналу військової частини НОМЕР_10 звільнено з займаної посади та призначено офіцером резерву 12 запасної роти військової частини НОМЕР_11 .

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_9 ( по стройовій частині) № 344 від 28.11.2024 Позивача було виключено зі списків особового склад; військової частини НОМЕР_9 та всіх видів забезпечення.. Позивач справи та посаду здав і вибув до нового місця служби.

Станом на момент виключення позивача зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_2 Відповідач не провів з Позивачем розрахунків щодо:

грошового забезпечення з 10.03.2022 по 02.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет України станом на 01.01.2022, Грошове забезпечення позивача розраховано на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018р., а не на 01 січня кожного нового поточного календарного року;

індексації за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 у належному розмірі із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;

Позивач неодноразово усно та письмово, із рапортом, звертався до Відповідача щодо проведення нарахування та виплати вказаних виплат, однак Відповідачем відповіді не надано.

Вважаючи, таку бездіяльність Відповідача щодо не проведення вищевказаних виплат протиправною, у зв`язку з чим порушені права та інтереси, Позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Щодо перерахунку грошового забезпечення із використанням величини прожиткового мінімуму на відповідний рік.

Судом встановлено, що грошове забезпечення позивача розраховано на підставі показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018р., а не на 01 січня кожного поточного календарного року.

Відповідно до частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 №704 (далі - Постанова №704) встановлено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.

Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.

Додатки 1 та 14 до Постанови №704, мають примітки пояснюючого характеру. Зокрема, у цих примітках наведена інформація щодо арифметичної дії (множення), яка застосовується при обчисленні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням, в залежності від відповідних тарифних коефіцієнтів, та наведені правила округлення розрахунків. У цих примітках норми права не містяться.

Згідно із приміткою 1 Додатку 1 до Постанови №704, посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.

В подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі - Постанова №103) до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 було викладено у новій редакції, а саме: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14». Проте, зміст приміток до Додатків 1 та 14 до Постанови №704 не був приведений у відповідність з нормою пункту 4 цієї ж постанови.

Згідно з Постановою №704, в редакції Постанови №103, розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01.01.2018, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується.

Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 року у справі №826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови №103, яким було внесено зміни до пункту 4 Постанови №704.

Таким чином, з дня набрання законної сили« рішенням у справі №826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови №704, яка була чинною до зазначених змін. При цьому порядок дій, який повинні вчинити, зокрема, відповідач, у зв`язку із втратою чинності положеннями пункту 6 Постанови №103 та змін до пункту 4 Постанови №704, не змінився.

Наведена позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у рішенні від 17.12.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №160/8324/19.

Отже, з 30.01.2020 - з наступного дня з дати набрання чинності судовим рішенням у справі №826/6453/18 виникли підстави для визначення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками1,12,13,14.

З 30.01.2020 знов почало діяти правило двох розрахункових величин обчислення окладу за посадою та окладу за військовим званням, а саме:

1) розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року;

2) 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Проте, згідно з п.З розділу II Закону України від 06.12.2016р. №1774-УІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019р. по справі N2240/4946/18, постанові Верховного Суду від 18.02.2021р. у справ №200/3775/20-а, постанові Верховного Суду від 11.02.2021р. у справі N200/3757/20-3.

У Постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 30.09.2024 року по справі №580/4057/24 зазначено:

«Отже, висновок суду першої інстанції, що розміри складових грошового забезпечення у 2022-2024 роках визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму у сумі 2102 грн на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 є помилковими, оскільки має застосовуватись саме шляхом множення прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.

Також, колегія суддів зазначає, що норма ЗУ "Про Державний бюджет на 2022 рік", ЗУ "Про Державний бюджет на 2023 рік", ЗУ "Про Державний бюджет на 2023 рік" в частині, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення саме працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами з 1 січня визначається 2102 грн., не стосується військовослужбовців, оскільки їх грошове забезпечення передбачене постановою КМ України, а не Законом України.»

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 року по справі №320/29450/24 вирішено:

Визнати дії Кабінету Міністрів України при прийнятті Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 N9 481 неправомірними.

Визнати протиправним та нечинним пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Вказане рішення набуло законної сили 18.06.2025 року.

Так у рішенні зазначено:

«Однак, як вже було неодноразово висловлено Верховним Судом у подібних правовідносинах у постановах від 19 січня 2022 року у справі N° 826/9052/18, від 12 листопада 2019 року у справі №826/3858/18', від 02.08.2022 у справі N.440/6017/21, визначення Урядом розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою N° 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів.

Пунктом 3 частини першої статті 85 Конституції України закріплено, що прийняття законів належить до повноважень Верховної Ради України. Вища юридична сила закону полягає також у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.2015 за N° 4-рп/2015 наголосив, що виключно Верховна Рада України шляхом прийняття законів визначає грошове забезпечення для обчислення та перерахунку пенсій військовослужбовців та осіб, які мають право на пенсію за Законом, а Кабінет Міністрів України вживає заходів щодо забезпечення права осіб на пенсійне забезпечення, керуючись Конституцією та законами України. Отже, зміна умов чи норм-пенсійного забезпечення підзаконними нормативно-правовими актами є порушенням закону.

Відтак, вказаний пункт 2 Постанови N°481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від ЗО серпня 2017 року N° 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб в частині обрахунку розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, зокрема, визначення розрахункової величини в фіксованому розмірі 1 762,00 грн суперечить нормам розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N17744/111 та не підлягає застосуванню».

Таким чином, суд приходить до висновку про зобов`язання відповідача нарахувати та виплати грошове забезпечення позивачу за період проходження військової служби у відповідача із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи за відповідним законом України про державний бюджет. України станом на 01.01.2022 року.

Щодо індексації грошового забезпечення.

Законом від 03.07.1991 N° 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) визначені правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Частинами першою та п`ятою статті 2 Закону N° 1282-ХП встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, серед яких оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

В силу частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (у 2015 році такий поріг індексації був встановлений в розмірі 101 відсоток).

Приписами частини другої статті 5 Закону № 1282-ХП передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до наведеного, відповідач протиправно провів індексацію грошового забезпечення позивачу за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 не в повному обсязі.

Судом встановлено, що фахівцем фінансово-економічної служби Відповідача України було повідомлено позивачу, що за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 індексація грошового забезпечення проведена у відповідності до положень абзаців першого та другого пункту 5 Порядку N° 1078, що склалася внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку N° 1078 (базовий місяць - березень 2018 р.).

Встановлено, що за період з 10.03.2022 по 02.06.2022р. відповідачем не було проведено перерахунок, нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у відповідності до положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку N° 1078.

Як вже зазначалося, статтею 4 Закону України № 1282-ХІІ передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

На підставі абзаців першого та другого пункту 5 Порядку N° 1078,у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов' язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно абзацу третього Порядку № 1078 сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу - визначено абзацом четвертим вказаного порядку.

Абзацом шостим Порядку № 1078 вказано, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-і цього Порядку.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації у місяці підвищення доходу (базовому місяці) необхідно враховувати дві складові: розмір підвищення грошового доходу особи та суму індексації, що склалася у місяці підвищення цього грошового доходу і встановити, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу особи суму індексації, що склалася у місяці його підвищення.

Так, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу - індексація не нараховується; якщо ж розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, тоді сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу (визначена сума індексації, індексація-різниця) При цьому, до чергового підвищення тарифних "ставок (окладів) до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 Порядку № 1078.

Однак, відповідач не провів індексацію грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 в повному обсязі - із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078; не провів її перерахунок, нарахування та виплату у відповідності до положень, перерахованих вище, та відмовив щодо зазначеного.

У межах спірних правовідносин відповідач безпідставно оминув норми абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 в частині вирішення питання про наявність підстав для виплати індексації грошового забезпечення у місяці підвищення доходу, не встановив, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу суму індексації, що склалася у місяці підвищення такого доходу, у зв`язку з чим не провів розрахунок, нарахування та виплату індексації (визначеної суми індексації, індексації-різниці) за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 та до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) не провів її виплату.

Зазначене підтверджене практикою Верховного Суду України: Постанова Верховного Суду України від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а.

Відтак, суд робить висновок, що бездіяльність відповідача щодо проведення перерахунку, нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 у відповідності до положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку № 1078 є протиправною, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За приписами ч.І та ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказаний висновок відповідає змісту рішення ЄСПЛ «Щокін проти України»: вирішення колізій у законодавстві завжди має тлумачиться на користь особи (ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, Заяви №№ 23 759/03 та 3 7943/06, від 14 жовтня 2010 року). У цьому рішенні ЄСПЛ визначено концепцію якості закону, наявна вимога, щоб він був доступним для зацікавлених осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Як зазначається в рішенні відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості і точності, порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.04.2008 у справі «Вассерман проти Росії» вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243 - 246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні діїзадовольнити.

Визнати поважним та поновити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , строк звернення до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії до Військової частина НОМЕР_2 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , грошового забезпечення військовослужбовця за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році.

Зобов`язати Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 р. за статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2022 рік з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 індексації грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078

Зобов`язати Військової частина НОМЕР_2 ЄДРПОУ НОМЕР_5 , нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , індексацію грошового забезпечення за період з 10.03.2022 по 02.06.2022 із застосуванням положень абзаців четвертого, шостого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.