Справа № 340/1080/25
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1080/25
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційні скарги Головного управління ДПС у Кіровоградській області
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2025р. у справі №340/1080/25 на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.10.2025р. у справі №340/1080/25
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ГРАДОЛІЯ ФУДС»
до: про:1. Головного управління ДПС у Дніпропетровській області 2. Державної податкової служби України визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

19.02.2025р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ГРАДОЛІЯ ФУДС» (далі ТОВ «ГРАДОЛІЯ ФУДС») звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області (далі - ГУ ДПС у Кіровоградській області), Державної податкової служби України (далі - ДПС України) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії /а.с. том 1/.

Кіровоградським окружним адміністративним судом 20.02.2025р., відповідною ухвалою, за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження в адміністративній справі №340/1080/25 і справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження) /а.с. том 1/.

Позивач, посилаючись у адміністративному позові на те, що ним під час здійснення господарської діяльності за результатами фінансово-господарських відносин в межах укладеного з ТОВ «ГРАДОЛІЯ РАФІНАЦІЯ» договору поставки олії соняшникової від 29.11.2023р. було складено та подано на реєстрацію податкові накладні (далі ПН) №1 від 01.02.2024р., №5 від 02.02.2024р., №7 від 03.02.2024р., №8 від 04.02.2024р., №10 від 05.02.2024р., №11 від 06.02.2024р., №12 від 07.02.2024р., №15 від 08.02.2024р., №16 від 09.02.2024р., №17 від 11.02.2024р., №18 від 12.02.2024р., №19 від 13.02.2024р., №38 від 14.02.2024р., які засобами електронного зв`язку надіслано до податкового органу для реєстрації, але підприємством отримано квитанції про зупинення їх реєстрації, у яких зазначено, що відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН зупинена, оскільки обсяг постачання товару/послуги 1512, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, та запропоновано надати пояснення та /або додаткові документи достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН. Після отримання цих квитанцій позивачем було направлено контролюючому органу письмові пояснення та копії первинних документів, які стали підставою для формування спірних ПН, але комісією ГУ ДПС у Кіровоградській області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) або відмову в такій реєстрації, прийняті рішення від 05.12.2024р. № 12156065/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 19 від 13.02.2024р.; № 12156056/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 10 від 05.02.2024р.; № 12156073/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 1 від 01.02.2024р.; № 12156069/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 11 від 06.02.2024р.; № 12156067/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 15 від 08.02.2024р.; № 12156054/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 12 від 07.02.2024р.; № 12156072/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 16 від 09.02.2024р.; № 12156049/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 18 від 12.02.2024р.; № 12156071/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 17 від 11.02.2024р.; № 12156060/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 38 від 14.02.2024р.; № 12156059/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 7 від 03.02.2024р.; № 12156074/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 5 від 02.02.2024р.; № 12156063/40927511 про відмову в реєстрації ПН №8 від 04.02.2024р., через ненадання/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку. У графі «Додаткова інформація» зазначено: «Платником на повідомлення про надання додаткових пояснень надано, зокрема, супровідні гарантійні листи від контрагентів-постачальників насіння соняшнику неплатників ПДВ про придбання продукції у своїх постачальників, які також є неплатниками ПДВ, у них відсутні задекларовані об`єкти оподаткування та відсутні трудові ресурси для здійснення фінансово господарської-діяльності, що в свою чергу, свідчить про відсутність походження насіння соняшнику та участь у схемах закупівлі зерна на тіньовому ринку. Крім того, платника включено до переліку платників, які мають ознаки ризиковості та відповідають п. 8 Критеріїв ризиковості платника податків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 року №1165 «Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних». Позивач вважає прийняті податковим органом рішення необґрунтованими та безпідставними з огляду на те, що ним було надано податковому органу усі первинні документи, які свідчать про проведення господарських операцій за якими були сформовані спірні ПН, необхідність та обов`язковість ведення яких визначена чинним законодавством, тому відповідач не мав правових підстав для відмови у реєстрації поданих позивачем ПН, і такі дії відповідача порушують права та інтереси позивача як платника податків, крім цього квитанції про зупинення реєстрації ПН не містять чіткого переліку документів, які необхідно надати платнику податків, а рішення відповідача не містять чіткої підстави для відмови у реєстрації спірних ПН, тому просив суд визнати протиправними та скасувати рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН або відмову в такій реєстрації № 12156065/40927511; № 12156056/40927511; № 12156073/40927511; № 12156069/40927511; № 12156067/40927511; № 12156054/40927511; № 12156072/40927511; № 12156049/40927511; № 12156071/40927511; № 12156060/40927511; № 12156059/40927511; № 12156074/40927511; № 12156063/40927511 від 05.12.2024р. та зобов`язати відповідача зареєструвати ПН від 01.02.2024 №1, №5 від 02.02.2024, №7 від 03.02.2024, №8 від 04.02.2024, №10 від 05.02.2024, №11 від 06.02.2024, №12 від 07.02.2024, №15 від 08.02.2024, №16 від 09.02.2024, №18 від 12.02.2024, №19 від 13.02.2024, №38 від 14.02.2024, датою їх фактичного подання на реєстрацію.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2025р. у справі №340/1080/25 позовні вимоги задоволено /а.с. 72-86 том 2/.

Додатковим рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.10.2025р. у справі №340/1080/25 стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Кіровоградській області на користь ТОВ «ГРАДОЛІЯ ФУДС» витрати на професійну справничу допомогу у сумі 30000,00 грн./а.с. 135-138 том. 2/.

Відповідач - ГУ ДПС у Кіровоградській області, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду та додатковим рішенням суду, подав до Третього апеляційного адміністративного суду апеляційні скарги, за якими судом апеляційної інстанції 27.10.2025р. та 01.12.2025р. (відповідно) відкриті апеляційні провадження і справу №340/1080/25 призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ГУ ДПС у Кіровоградській області, посилаючись у апеляційних скаргах на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 29.09.2025р. та додаткове рішення від 29.10.2025р., та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позивач, правом на подачу відзивів на апеляційні скарги не скористався.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що позивач у справі - ТОВ «ГРАДОЛІЯ ФУДС», зареєстровано як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, підприємство є платником податків, у точу числі платником податку на додану вартість. Основним видом діяльності підприємства є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Під час здійснення фінансово-господарської діяльності позивачем, у зв`язку з виконанням зобов`язань за договором поставки олії соняшникової від 29.11.2023р. з ТОВ «ГРАДОЛІЯ РАФІНАЦІЯ», відповідно до ст. 201 ПК України були складені ПН №1 від 01.02.2024р., №5 від 02.02.2024р., №7 від 03.02.2024р., №8 від 04.02.2024р., №10 від 05.02.2024р., №11 від 06.02.2024р., №12 від 07.02.2024р., №15 від 08.02.2024р., №16 від 09.02.2024р., №17 від 11.02.2024р., №18 від 12.02.2024р., №19 від 13.02.2024р., №38 від 14.02.2024р., які направлені за допомогою засобів електронного зв`язку до органів ДПС для реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових накладних, але реєстрація цих податкових накладних була зупинена та у отриманих позивачем квитанціях до кожної з вищезазначених ПН причиною зупинення реєстрації зазначено «Відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1165 (зі змінами), реєстрація податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 1512, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій (додаток 3 Порядку)», а також у квитанціях запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» /а.с. 93, 95, 97, 99, 101, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117 том 1/.

З метою підтвердження інформації, зазначеної в ПН реєстрацію яких зупинено, позивач надав до контролюючого органу пояснення та копії документів на підтвердження реальності та правомірності господарських операцій, за якими було складено ПН №1 від 01.02.2024р., №5 від 02.02.2024р., №7 від 03.02.2024р., №8 від 04.02.2024р., №10 від 05.02.2024р., №11 від 06.02.2024р., №12 від 07.02.2024р., №15 від 08.02.2024р., №16 від 09.02.2024р., №17 від 11.02.2024р., №18 від 12.02.2024р., №19 від 13.02.2024р., №38 від 14.02.2024р..

26.11.2024р. від контролюючого органу в електронному вигляді надійшло повідомлення про необхідність надання підприємством додаткових пояснень, а саме: первинні документи щодо придбання послуг, транспортування продукції; актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків; інших документів, що підтверджують інформацію, зазначену у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних.

28.11.2024р. позивачем подано повідомлення про надання додаткових пояснень і документів щодо підстав складення вищезазначених ПН.

Незважаючи на надання позивачем письмових пояснень та документів, які стали підставою для формування вищезазначених податкових накладних, рішеннями Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у Кіровоградській області 05.12.2025р. прийнято рішення: № 12156065/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 19 від 13.02.2024р.; № 12156056/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 10 від 05.02.2024р.; № 12156073/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 1 від 01.02.2024р.; № 12156069/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 11 від 06.02.2024р.; № 12156067/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 15 від 08.02.2024р.; № 12156054/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 12 від 07.02.2024р.; № 12156072/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 16 від 09.02.2024р.; № 12156049/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 18 від 12.02.2024р.; № 12156071/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 17 від 11.02.2024р.; № 12156060/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 38 від 14.02.2024р.; № 12156059/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 7 від 03.02.2024р.; № 12156074/40927511 про відмову в реєстрації ПН № 5 від 02.02.2024р.; № 12156063/40927511 про відмову в реєстрації ПН №8 від 04.02.2024р., і ці рішення відповідача є предметом оскарження у цій справі.

З наданих суду ксерокопії оскаржуваних позивачем рішень відповідача вбачається, що рішення про відмову в реєстрації податкових накладних ПН №1 від 01.02.2024р., №5 від 02.02.2024р., №7 від 03.02.2024р., №8 від 04.02.2024р., №10 від 05.02.2024р., №11 від 06.02.2024р., №12 від 07.02.2024р., №15 від 08.02.2024р., №16 від 09.02.2024р., №17 від 11.02.2024р., №18 від 12.02.2024р., №19 від 13.02.2024р., №38 від 14.02.2024р. прийняті у зв`язку з ненаданням/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію якої зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку.

Надаючи оцінку спірним відносинам, які виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.7 статті 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів, послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до абзацу 1 пункту 201.10 статті 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів, послуг платник податку продавець зобов`язаний в установлений термін скласти податкову накладну, зареєструвати її в єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Відповідно до абзацу 5 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної або розрахунку коригування до єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абзацу 10 пункту 201.10 статті 201 Податкового Кодексу України, якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також в разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді в текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового Кодексу України, реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до цієї норми та підпункту 56.23.2 пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 11.12.2019 року №1165 Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, яка набрала чинності 01.02.2020 року (далі Порядок - №1165).

Відповідно до пунктів 6, 7, 10, 11 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація такої податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Так, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Як зазначено вище, підставою для зупинення реєстрації спірних ПН контролюючим органом визначено пункт 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій /а.с. 93, 95, 97, 99, 101, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117 том 1/ та запропоновано позивачу надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, визначеної в податкових накладних.

Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що зупиняючи реєстрацію спірних ПН, контролюючий орган не визначив у спрямованих на адресу позивача квитанціях того, які саме документи слід надати платнику для реєстрації податкових накладних.

Тоді як вживання податковим органом загального посилання на пункт Критеріїв ризиковості здійснення операцій чи Критерії ризиковості платника податку, без зазначення переліку документів, які пропонується надати контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, а не будь-яких на власний розсуд.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4-7, 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №520 від 12.12.2019, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2019 за №1245/34216 (далі Порядок №520), прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу .

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складено на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображено однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДКПП)).

Письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Форма рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначена Порядком №520 (додаток до вказаного Порядку).

Форма такого рішення передбачає, що в разі відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних через ненадання платником податку копій документів, документи, які не надано повинні бути конкретно вказані.

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що позивачем на адресу контролюючого органу після отримання квитанцій про зупинення реєстрації спірних ПН направлялися письмові повідомлення із наданням пояснень щодо господарських операцій за якими складені спірні податкові накладні та копії первинних документів по цих господарських операціях, тоді як у квитанціях про зупинення реєстрації спірних податкових накладних /а.с. 93, 95, 97, 99, 101, 103, 105, 107, 109, 111, 113, 115, 117 том 1/ зазначено загальне твердження: обсяг постачання товару/послуги 1512 перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, і відповідачами не доведено, що на момент моніторингу ПН №1 від 01.02.2024р., №5 від 02.02.2024р., №7 від 03.02.2024р., №8 від 04.02.2024р., №10 від 05.02.2024р., №11 від 06.02.2024р., №12 від 07.02.2024р., №15 від 08.02.2024р., №16 від 09.02.2024р., №17 від 11.02.2024р., №18 від 12.02.2024р., №19 від 13.02.2024р., №38 від 14.02.2024р., які подані позивачем на реєстрацію, ці податкові накладні відповідали Критеріям ризиковості здійснення операцій.

Попри те, що у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних зазначено про відповідність їх пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операції, податковий орган не довів, що обсяг надання послуг, зазначений у цих податкових накладних, дорівнював або перевищував величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого товару (крім обсягу придбання товарів за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 1 січня 2017 року в отриманих податкових накладних, зареєстрованих у ЄРПН, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару, зазначеного в податкових накладних, зареєстрованих з 1 січня 2017 року у ЄРПН, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Також відповідачами не надано суду будь-яких інших доказів виявлення ним під час моніторингу об`єктивних ознак неможливості надання позивачем послуг, дані про які зазначені у податкових накладних, та/або ймовірності уникнення позивачем виконання свого податкового обов`язку, які б свідчили про ризик порушення ним норм податкового законодавства.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що приймаючи рішення про реєстрацію податкових накладних, контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності. Змістовна оцінка господарської операції може бути проведена лише за результатом здійснення податкової перевірки, підстави та порядок проведення якої визначено нормами Податкового кодексу України. У свою чергу, при реєстрації податкових накладних фактично проводиться моніторинг операції чи платника податків лише за зовнішніми (формальними) критеріями. Тому і суд за результати розгляду цієї справи не робить висновків щодо реальності господарської операції за участю позивача, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для реєстрації податкових накладних.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання відповідачів на рішення про віднесення позивача до ризикових є безпідставним, оскільки станом на день зупинення реєстрації спірних податкових накладних, така рішення прийнято не було.

Враховуючи подані позивачем, на виконання вимог податкового органу, документи апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що платником податку виконано обов`язок щодо підтвердження господарських операцій, а контролюючим органом не обґрунтовано неможливість розблокування реєстрації податкових накладних на підставі поданих платником податків документів, тому колегія суддів вважає, що відповідач у справі, під час прийняття рішень № 12156065/40927511; № 12156056/40927511; № 12156073/40927511; № 12156069/40927511; № 12156067/40927511; № 12156054/40927511; № 12156072/40927511; № 12156049/40927511; № 12156071/40927511; № 12156060/40927511; № 12156059/40927511; № 12156074/40927511; № 12156063/40927511 від 05.12.2024р., діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством, та під час розгляду цієї справи судом, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України, не довів правомірності прийняття ним цих рішень, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для скасування таких рішень суб`єкта владних повноважень.

Також колегія суддів, враховуючи вищенаведений висновок суду про наявність підстав для скасування спірних рішень відповідача про відмову в реєстрації поданих позивачем ПН №1 від 01.02.2024р., №5 від 02.02.2024р., №7 від 03.02.2024р., №8 від 04.02.2024р., №10 від 05.02.2024р., №11 від 06.02.2024р., №12 від 07.02.2024р., №15 від 08.02.2024р., №16 від 09.02.2024р., №17 від 11.02.2024р., №18 від 12.02.2024р., №19 від 13.02.2024р., №38 від 14.02.2024р. з огляду на положення пп. 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 ПК України, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано з метою здійснення повного захисту прав та інтересів позивача у справі, як платника податків, зобов`язав відповідача здійснити реєстрацію в ЄРПН спірних ПН датою їх подання на реєстрацію.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи у їх сукупності, та враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив у цій справі правильне рішення, яким задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 29.09.2025р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і міркування відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм чинного матеріального та процесуального права не можна визнати спроможними і достатніми підставами для скасування оскаржуваного судового рішення.

Щодо апеляційної скарги Головного управління ДПС у Кіровоградській області на додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.10.2025р. у цій справі, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Положеннями ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У заяві про ухвалення додаткового рішення у цій справі вбачається, що позивач просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань кожного з відповідачів понесені ним витрати пов`язані з наданням правничого допомоги у розмірі 49611,36 грн. з кожного з відповідачів, і на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, яка пов`язана із розглядом цієї справи, до адміністративного позову було додано: - договір про надання правової допомоги від 23.01.2025р. між позивачем та АО «ІНТЕГРІТЕС»; - рахунки на оплату від 06.03.2025 та від 30.09.2025 у сумах 49641,60 грн. і 49581,12 грн. за надання послуг правової допомоги по оскарженню рішень ГУ ДПС у Кіровограській області від 05.12.2024р.; акти наданих послуг від 01.10.2025р.; - платіжну інструкцію від 13.03.2025р. та від 01.10.2025р. про оплату позивачем послуг АО «ІНТЕГРІТЕС».

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює вирішення питання розподілу понесених стороною витрат на професійну правничу допомогу, яка пов`язана із розглядом певної адміністративної справи, дає можливість зробити про те, що витрати сторони на правничу допомогу мають бути фактично понесеними (здійсненими) та підтвердженими відповідними належними, достовірними, достатніми та допустимими доказами.

При цьому пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009р. №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена ним у постанові від 27.06.2018р. у справі №826/1216/16, входить до предмета доказування у справі і на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

Також Європейського суду з прав людини, у рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р. зазначив , що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019р. у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019р. у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019р. у справі № 922/928/18, від 30.07.2019р. у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019р. у справі № 915/237/18.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи заяву позивача про компенсацію понесених ним витрат на професійну правничу допомогу дослідив та належним чином оцінив надані позивачем документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації і враховуючи, що адміністративний позов позивача задоволено, з урахуванням положень ст. ст. 134,139 КАС України виходячи з складності цієї справи, обсягу та змісту наданих адвокатом послуг, з урахуванням їхньої дійсності та необхідності, обґрунтовано стягнув за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Кіровоградській області на користь позивача витрати з надання професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 30 000 грн., і підстави для зменшення розміру компенсації позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу відсутні з огляду на співмірність складності цієї адміністративної справи обсягу наданої професійної правничої допомоги і витраченого адвокатом часу відсутні.

Приймаючи до уваги, що апеляційним судом під час розгляду цієї справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваного додаткового судового рішення, колегія суддів вважає необхідним додаткове рішення першої інстанції від 29.10.2025р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, а також до помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.09.2025р. та додаткове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.10.2025р. у справі №340/1080/25 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 19.12.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов