Справа № 120/7118/25
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 грудня 2025 р. Справа № 120/7118/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (в письмовому провадженні) адміністративну за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Вважає наявним право на звільнення підставі на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5, абз. 13 пункту 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", у зв`язку із необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.

Ухвалою від 28.05.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Даною ухвалою також встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

11.08.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив щодо задоволення даного позову. Зокрема вказав на відсутності порушень з боку посадових осіб НОМЕР_2 прикордонного загону в частині відмови військової частини НОМЕР_1 у задоволенні рапорту позивача від 10.03.2025 про звільнення з військової служби згідно підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Звернуто увагу суду на те, що у Висновку лікарсько-консультативної комісії ФОП « ОСОБА_2 » про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 07.02.2025, оформленому у формі первинної облікової документації від № 080-4/0, та в довідці до акту огляду медикосоціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 807311 від 30.05.2024 відсутні рекомендації батьку позивача ОСОБА_3 про потребу у постійному сторонньому догляді (пункт 12 довідки запис відсутній).

Також, у відзиві на позовну заяву представник відповідача звернув увагу на наявність суттєвих недоліків в оформленні Акту про встановлення факту здійснення особою постійного догляду №029 від 25.02.2025, який не містить підпису одного з членів комісії, а також номеру та дати Довідки до акта огляду МСЕК, медичного висновку.

Окремо зауважено, що до рапорту від 10.03.2025, зареєстрованого за №02.2.3/5147/25-Вн від 10.03.2025 позивачем було додано: Свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (рідний брат позивача), Пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_4 , є особою з інвалідністю (3 група, загальне захворювання).

Однак, на момент звернення позивача із рапортом вказане посвідчення втратило чинність (термін дії вказано до 31.12.2024), а тому не може вважатись належним доказом відсутності в брата позивача можливості здійснення догляду за батьком.

Таким чином, на переконання відповідача, НОМЕР_2 прикордонним загоном забезпечено розгляд рапорту позивача, за результатами якого останньому надана вмотивована відмова у задоволенні його вимог.

В подальшому, представником військової частини НОМЕР_1 до суду подано додаткові пояснення з інформацією щодо розгляду поданого позивачем рапорту про звільнення від 23.04.2025.

Інших заяв по суті справи від сторін спору до суду не надходило.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є військовослужбовцем, проходить військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та перебуває в останній на всіх видах забезпечення.

Також встановлено, що позивач є сином ОСОБА_5 , який відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 807311 має ІІ групу інвалідності (а.с. 32). В графі 12 Довідки відсутній висновок про умови та характер праці. В графі 13 Довідки "Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності міститься посилання на Наказ МОЗ №57 від 07.02.2008.

07.02.2025 складено Висновок лікарсько-консультативної комісії ФОП « ОСОБА_2 » про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, оформлений у формі первинної облікової документації за № 080-4/0, згідно з яким ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовано соціальну послугу: "догляд вдома" (а.с. 33).

Також, 07.04.2025, за заявою ОСОБА_1 , складено акт №030 про встановлення факту здійснення особою постійного догляду ОСОБА_1 за ОСОБА_5 (батьком).

З акту вбачається, що останній в графі "Документ, що підтверджує інвалідність особи, за якою здійснюється догляд (за наявності)" вказано "МСЕК", в графі "Документ, що підтверджує потребу особи в постійному догляді (за наявності)" вказано "медичний висновок", в графі "Родинний зв`язок ..." вказано "першого ступеня споріднення батько".

Також візуальний огляд вказаного ата №030 свідчить що останній не підписаний особою, щодо якої здійснюється догляд, адже графа про ознайомлення та підпис особи містять прізвище та ініціали " ОСОБА_5 " та ймовірно заповненні тією ж особо, що заповнювала решту грав відповідного акта (а.с. 30-31).

Крім того судом встановлено, що батько позивача перебував у шлюбі з ОСОБА_6 (померла ІНФОРМАЦІЯ_3 згідно свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 ) та ОСОБА_7 (розірвано шлюб 28.01.2025 згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_6 ) (а.с. 20, 26).

Крім того, згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_7 від 06.08.1975, ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_4 (рідний брат позивача), якому з 28.02.2025 строком до 01.03.2026 встановлено третю групу інвалідності, що підтверджується Витягом з рішення експертної команди ... №104/25/1505/ВТ (а.с. 37-39).

Як повідомив позивач у позовній заяві та не заперечується відповідачем у відзиві, 23.04.2025 Штаб-сержантом ОСОБА_1 було подано рапорт з клопотанням щодо звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків, а саме батька.

До рапорту позивачем було додано:

- копію паспорта громадянина України НОМЕР_8 від 27 червня 1996 року ОСОБА_1 .

- копію картки платника податків № НОМЕР_9 від 09.06.1999 року;

- копію витягу з реєстру територіальної громадин; - копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 ;

- копію свідоцтва про смерть матері ОСОБА_6 ;

- копію паспорта громадянина України НОМЕР_10 від 15 січня 1998 року ОСОБА_5 ;

- копію картки платника податків № НОМЕР_11 від 23.10.2000 року;

- копію витягу з реєстру територіальної громадин;

- копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;

- копію повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо активного запису про народження;

- довідки про склад сім`ї;

- акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду №030 від 07.04.2025;

- довідка МСЕК ОСОБА_5 №807311 від 30.05.2024 (в висновках про умови та характер праці ВІДСУТНІ рекомендації);

- висновок ЛКК ОСОБА_5 від 07.02.2025 року (в «Рекомендовано соціальні послуги» вказано: «догляду вдома»);

- копію пенсійного посвідчення ОСОБА_5 , серія НОМЕР_12 від 02.07.2024;

- Довідку КНП «Вапнярський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 15.11.2024;

- індивідуальну програму реабілітації інваліда №992/1086 від 30.05.2024 року;

- копію паспорту громадянина України НОМЕР_13 від 20 квітня 2018 року ОСОБА_4 ;

- копію картки платника податків ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 03.02.1999;

- копію витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_8 ;

- копію пенсійного посвідчення ОСОБА_4 серія НОМЕР_4 від 02.01.2024;

- копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 НОМЕР_7 від 06.08.1975.

За результатом розгляду рапорту про звільнення Військовою частиною НОМЕР_1 в листі від 01.05.2025 за №08/5320-25-Вих повідомлено, що матеріалів, які позивач долучив до рапорту для підтвердження наявності сімейних обставин, в цілому не достатньо для прийняття позитивного рішення для звільнення з військової служби, оскільки в Акті про встановлення факту здійснення особою постійного догляду від 07.04.2025 № 030, який долучено до рапорту:

в розділі «Документ, що підтверджує інвалідність особи, за якою здійснюється догляд» - не вказано, на яку довідку медико-соціальної експертної комісії йде посилання;

в розділі «Документ, що підтверджує потребу особи в постійному догляді » - не вказано, на який висновок, йде посилання.

Також звернуто, що у Висновку лікарсько-консультативної комісії ФОП « ОСОБА_9 » про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від 07.02.2025, оформленому у формі первинної облікової документації від № 080-4/0, та в довідці до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 807311 від 30.05.2024 року відсутні рекомендації батьку позивача - ОСОБА_3 про потребу у постійному сторонньому догляді (пункт 12 довідки - запис відсутній).

З урахуванням наведеного відмовлено у задоволені рапорту про звільнення за сімейними обставинами.

Вважаючи протиправною відмову відповідача у звільненні з військової служби на підставі підпункту "г" пункту 3 частини 5, абз. 13 пункту 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Також статтею 65 Основного Закону передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Президентом України 24.02.2022 прийнято Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Відповідно до пункту 1 Указу №64/2022 воєнний стан діє з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Станом на час розгляду справи воєнний стан триває.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено про проведення загальної мобілізації.

Правове регулювання відносин між Державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

За приписами частини першої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до частини третьої статті 1 Закону №2232-XII, військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону №2232-XII).

Згідно з частиною 1 статті 2 цього Закону військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Правові підстави звільнення під час воєнного стану військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період визначені пунктом 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ.

Позивач вказує на наявність правових підстав для звільнення з військової служби у порядку підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-ХІІ (у редакції, чинній на момент подання рапорту та формування рішення про відмову у звільненні з військової служби), військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються під час дії воєнного стану з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

Перелік сімейних обставин або інших поважних причин для звільнення з військової служби, відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII, визначається частиною 12 статті 26 Закону №2232-XII.

За приписами абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) військовослужбовці під час дії воєнного стану звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Отже, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, а зокрема - під час дії воєнного стану, звільняються з військової служби унаслідок необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи. Обов`язковими умовами для отримання права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами у цьому випадку є:

- наявність одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи;

- відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Зазначені обставини мають існувати в сукупності та бути підтвердженими доданими до рапорту доказами.

Як встановлено судом, батько позивача ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК від 30.05.2024 серії 12ААГ №807311 з 30.05.2024 безстроково.

Належними доказами також підтверджено, що ОСОБА_5 наразі не перебуває у шлюбі, а його другий син ОСОБА_4 з 28.02.2025 є особою з інвалідністю ІІІ групи.

В свою чергу, позивачем до рапорту додано «Висновок про наявність порушення функцій організму через, які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі» (форма №080-4/о) від 07.02.2025, що виданий лікарсько-консультативною комісією ФОП « ОСОБА_2 » про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендовані такі соціальні послуги, як «догляд вдома». Такий висновок надано для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Щодо наданого висновку, який на думку позивача підтверджує те, що інший член сім`ї сам потребує постійного догляду, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 4 Інструкції щодо заповнення форми первинної облікової документації № 080-4/О «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі», затвердженої наказом МОЗ України 09.03.2021 № 407 (далі - Інструкція № 080-4/о), висновок надається особі або законному представнику особи, яка потребує надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 (далі - Порядок № 859).

Відповідно до пункту 3 Інструкції № 080-4/о висновок заповнюється членами лікарської комісії, а не лікарсько-консультативної комісії.

Дослідження пункту 1 Порядку № 859 вказує, що цей порядок встановлює механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, які спільно з нею проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки та є:

особами з інвалідністю І групи;

дітьми з інвалідністю (висновок ЛКК за формою № 080/о);

громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями (висновок ЛКК за формою №080-2/о);

невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися (висновок ЛКК за формою № 080-4/о);

дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет І типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органу, потребують паліативної допомоги (довідка ЛКК за формою № 080-3/о).

Повноваження фізичних осіб надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки, також передбачені частиною 6статті 13 Закону України «Про соціальні послуги».

Таким чином, невиліковно хворі, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, можуть потребувати аналогічного догляду, як і особи з інвалідністю І групи.

Однак, на думку суду, це не вказує на те, що у безумовно всіх випадках особа, якій видано висновок ЛК за формою № 080-4/о, потребує саме постійного догляду, в той час як соціальні послуги за таким висновком можуть надаватись: постійно, періодично, тимчасово (пункт 6.2 розділу VI Державного стандарту денного догляду, пункт 6.3 розділу VI Державного стандарту догляду вдома, пункт 3 розділу VI Державного стандарту соціальної послуги паліативного догляду).

Зазначене узгоджується із частиною 4 статті 16 Закону України «Про соціальні послуги», яким визначено, що соціальні послуги залежно від строку надання поділяються на послуги, що надаються: екстрено (кризово), постійно, тимчасово, одноразово.

На необхідність дослідження темпорального критерію потреби особи в догляді наголошує Верховний Суд у пункті 68 постанови від 21.02.2024 по справі № 120/1909/23 (провадження № К/990/27884/23): «[...] Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку, наданого позивачем, немає. Саме по собі поняття «догляд вдома» не є тотожним поняттю «постійний догляд», позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком [...]». (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117154140)

Суд вказує, що у Висновку ЛК від 07.02.2025, який позивачем надавався відповідачу разом із рапортом від 23.04.2025, не зазначена інформація про потребу особи у «постійному» догляді та внесення такої інформації не передбачено бланком цього медичного висновку.

Відповідно до пункту 11 Інструкції № 080-4/о особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Як вбачається з наданого документа, Висновок від 07.02.2025 дійсний до 07.02.2026.

Крізь призму положень частини 4статті 16 Закону України «Про соціальні послуги» слід дійти однозначного висновку, що ОСОБА_5 потребує не постійного, а - тимчасового догляду, як на це вказує висновок, а отже містить часові обмеження, які в розумінні висновків Верховного Суду, зазначених у пункті 68 постанови від 21.02.2024 по справі № 120/1909/23 (провадження № К/990/27884/23), не відповідають наведеному тлумаченню терміну «постійний».

Суд наголошує, що ані форма висновку ЛК за формою № 080-4/о, ані інструкція з його заповнення, не містить положень про те, що такий висновок видається виключно для осіб які потребують постійного догляду.

Отже, наданий до рапорту висновок за формою № 080-4/о із викладеною рекомендацією «догляд вдома», не може бути самостійним та достатнім доказом потреби особи у постійному догляді, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позивачем не надано до рапорту доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, визначених підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема, що інший член сім`ї (чоловік матері військовослужбовця) сам потребує постійного догляду.

Решта наведених у позовній заяві та відзиві на позовну заяву доводів, не спростовують відповідних висновків, а тому не потребують окремого дослідження.

Відповідно до частини 2статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За наведеного вище суд вважає, що заявлені позовні вимоги не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, є не обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про відмову в задоволені позову.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, у зв`язку з відмовою в позові розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_9 )

Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_14 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна