Справа № 340/8069/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 340/8069/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фудстор»

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року (суддя К.М. Притула)

у справі № 340/8069/24

за позовом Приватного підприємства ''Фудстор''

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «Фудстор» звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 14.11.2024 №4 про застосування штрафних санкцій у розмірі 61 369,26 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач під час перевірки 16.10.2024 порахував всі готівкові кошти, які знаходились у магазині, де крім ПП «Фудстор» здійснюють діяльність ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , не встановивши при цьому, хто із суб`єктів підприємницької діяльності можливо реалізував товар без проведення операцій через РРО. Позивач вказує, що в акті фактичної перевірки не зазначено назви товару, вартості та кількості, який було продано без використання РРО, що унеможливлює застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій за таке порушення. Позивач зауважує, що наказ про проведення фактичної перевірки не відповідає критеріям, що вказані в статті 80 ПК України. Вказує, що відповідач протиправно застосував санкції лише на підставі податкової інформації, яка знаходиться в електронних базах даних податкового органу, а також зазначає про те, що відповідач взагалі не мав права перевіряти, під час проведення фактичної перевірки, діяльність позивача за минулий період.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що під час проведення фактичної перевірки відповідач провів опис усіх готівкових грошових коштів, які знаходились у магазині на трьох касах та встановив перевищення суми готівкових грошових коштів на 202,50 грн, які знаходились у магазині, від суми залишку грошових коштів, яка вказана у фіскальній пам`яті трьох ЕККА (РРО), що належать ПП «Фудстор».

Суд вказав, що факт розходження суми готівки в місці проведення розрахунків з Х-звітом на суму 202,50 грн гривень підтверджений актом перевірки, а здійснення діяльності у магазині також і ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 жодним чином не спростовує встановленого перевищення суми готівкових грошових коштів на 202,50 грн, які знаходились у магазині, від суми залишку грошових коштів, яка вказана у фіскальній пам`яті трьох ЕККА (РРО), що належать саме ПП «Фудстор».

Суд звернув увагу на те, що не зазначення в акті перевірки назви товару, його вартості та кількості який було продано без РРО, а також інші обставини вчинення порушення, не мають вирішального значення в даній ситуації. Факт невідповідності зафіксовано 24.10.2024.

Суд також вказав, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України № 265/95-ВР.

Суд врахував, що кожен встановлений контролюючим органом факт продажу підакцизних товарів з видачею фіскальних касових чеків, в яких відсутній штриховий код марок акцизного податку на алкогольні напої є окремим правопорушенням. При цьому, кваліфікуючою ознакою такого правопорушення є наступність вчинення відповідного діяння, яке встановлюється у разі вчинення особою кількох правопорушень.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Приватне підприємство «Фудстор» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Скаржник зазначає, що контролюючий орган безпідставно кваліфікує як не видачу фіскальних чеків на суму 202,50 грн. перевищення грошових коштів у касах магазину. Зауважує, що контролюючий орган не надав доказів невидачі фіскальних чеків на суму 202,50 грн. В акті перевірки не зазначено назву товару, вартість та кількість, що нібито продано без використання РРО. Відповідач порахував всі готівкові кошти в магазині під час перевірки, в тому числі ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Позивач також звертає увагу, що відповідач застосував санкції як за повторне порушення, однак не вказав, коли подібне порушення вчинено позивачем вперше. В таблиці, які надана відповідачем, в графі серія та номер марки акцизного податку зазначені відповідні серії і номери марок, які були наклеєні на пляшки алкогольних напоїв, а отже відомості з СОД РРО, що наявні у справі, не підтверджують порушення позивачем вимог закону при реалізації алкогольних напоїв.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 14 жовтня 2024 року в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області, на підставі ст.19-1, п.п. 20.1.2, 20.1.4, 20.1.8-20.1.11 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.3 п.75.1 ст.75, п.п. 80.2.2, п.п. 80.2.3, п.п. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, Закону України від 06 липня 1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Закону України від 21.06.2012 № 5007-VI «Про ціни і ціноутворення», прийнято наказ №791-п «Про проведення фактичних перевірок».

Вказаним наказом вирішено провести протягом жовтня 2024 року фактичні перевірки суб`єктів господарювання (згідно з додатком 3, зокрема й ПП «Фудстор», адреса об`єкта: Кіровоградська область, Олександрійський район, селище Онуфріївка, вул. Центральна, буд.9 магазин Маркетопт) з метою перевірки порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), дотримання вимог законодавства щодо встановлених державою фіксованих цін та граничних рівнів торговельної надбавки (націнки).

На підставі означеного вище наказу від 14.10.2024 № 791-п контролюючим органом проведено фактичну перевірку суб`єкта господарювання ПП «Фудстор», адреса об`єкта: Кіровоградська область, Олександрійський район, селище Онуфріївка, вул. Центральна, буд.9 магазин Маркетопт.

За результатами перевірки складений акт від 24 жовтня 2024 року №15712/11/28/РРО/43249048.

За висновками акту фактичної перевірки встановлені порушення: п.2 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», п.2 розд. ІІ «Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів», затвердженого наказом МФУ від 21.01.2016 року №13.

Відповідно до п. 2.2.8. акту перевірки суть виявлених порушень полягає в такому:

- не проведення розрахункових операцій через РРО, а саме: загальна сума розрахункових операцій на початок перевірки склала 10386,50 грн. (у готівковій формі), при цьому через РРО проведено 10184,00 грн. (Х-звіти РРО додаються до акту перевірки). Таким чином через РРО не проведено 202,50 грн;

- вибірковим аналізом аналітичної системи СОД РРО встановлено, що в магазині «Маркетопт» через РРО ф.№ та ф.№ роздруковуються невідповідні розрахункові документи, в яких відсутні відповідні до баз даних основні реквізити цифрове значення марки акцизного податку на алкогольні напої і які не відповідають вимогам Положення Про форму та зміст розрахункових документів.

До акту перевірки додано перелік невідповідних розрахункових документів, в яких відсутній (некоректно відображено в чеку) зазначений вище обов`язковий реквізит на загальну суму 40710,34 грн.

На підставі вказаного акту фактичної перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 4, яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 61369,26 грн на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України і пункту 1 статті 17 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Згідно розрахунку фінансових санкцій, розмір фінансової санкції 61369,26 грн визначений як, 303,75 грн. за непроведення розрахункової операції через РРО на суму 202,50 грн (150 відсотків вартості проданих з порушеннями товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вчинене порушення) та 61065,51 грн. за невидачу розрахункового документу встановленого зразку на загальну суму 40710,34 грн (150 відсотків вартості проданих з порушеннями товарів (робіт, послуг) за кожне наступне вчинене порушення.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 4 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Суд апеляційної інстанції враховує, що у справі №420/9909/23 (постанова від 26.03.2024) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловив таку правову позицію: «…єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Верховний Суд у складі Судової палати вважає, що аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України».

Колегія суддів зазначає, що у наказі за №791-п від 14 жовтня 2024 року в.о. начальника ГУ ДПС у Кіровоградській області призначено фактичну перевірку ПП «Фудстор» на підставі підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Як правильно зауважив суд першої інстанції, наявний у матеріалах справи лист Державної податкової служби України від 11 жовтня 2024 року №28395/7/99-00-07-03-02-07 в розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичних перевірок.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у розумінні підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України зазначені вище документи у сукупності є інформацією, яка дає підстави для призначення та проведення фактичної перевірки позивача.

По суті виявлених в ході фактичної перевірки порушень суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Закон України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Приписами ст.2 цього закону визначено, що реєстратор розрахункових операцій - пристрій або програмно-технічний комплекс, в якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій при продажу товарів (наданні послуг), операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та з приймання готівки для виконання платіжних операцій. До реєстраторів розрахункових операцій належать: електронний контрольно-касовий апарат, електронний контрольно-касовий реєстратор, вбудований електронний контрольно-касовий реєстратор, комп`ютерно-касова система, електронний таксометр, автомат з продажу товарів (послуг) тощо.

Положеннями ст.3 Закону № 265/95-ВР визначено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно приписів пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Верховний Суд у постанові від 16 травня 2024 року у справі №520/4564/23 наголосив, що аналіз наведених вище норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з таких обов`язків:

1) проведення розрахункової операції через РРО, однак на неповну суму покупки;

2) непроведення розрахункової операції через РРО;

3) невидача відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Відповідно до підпункту 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в e-сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизу, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 Податкового кодексу України).

Положення, яке затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1251, у пункті 5 визначає, що марка для алкогольних напоїв повинна містити двомірний штрих-код швидкого реагування та лінійний штрих-код. На кожну марку наносяться реквізити, зокрема серія із чотирьох літер і шестизначний номер. Штрих-код містить інформацію про серію та номер марки.

Пунктом 3 розділу І Положення, яке затверджено наказом Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 передбачено, що встановлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення №13. При цьому, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковим реквізитом фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.

У постановах від 07 серпня 2025 року у справі № 280/6835/23 та від 16 вересня 2024 року у справі 280/6832/23 Верховний Суд вказав, що відсутність обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону про РРО.

Наказом Міністерства фінансів України від 5 серпня 2020 року № 477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу ІІ даного Порядку, СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України.

СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних.

СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача).

Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО, відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Аналіз наведених норм податкового законодавства дає підстави для висновку, що використання контролюючим органом органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформації: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків.

При цьому використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики, щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки.

Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач в межах цієї компетенції під час проведення фактичної перевірки, мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний перевіряємий період.

Суд апеляційної інстанції з`ясував, що у спірному випадку до позивача застосовані, в тому числі, штрафні санкції за відсутність в розрахункових документах цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.

З метою підтвердження відсутності в розрахункових документах, які видано позивачем, цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої контролюючий орган використовує податкову інформацію з СОД РРО.

Суд апеляційної інстанції встановив, що податкова інформація з СОД РРО, яка подана контролюючим органом до матеріалів справи, відображає перелік та реквізити розрахункових документів, які видано позивачем. Разом з тим, такі розрахункові документи, за відомостями з СОД РРО, містять інформацію (реквізити) про серію та номер марок акцизного податку для алкогольного напою.

В свою чергу, контролюючим органом жодним чином не обґрунтовано підстави його висновку, чому цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої у виданих позивачем розрахункових документах вказано некоректно.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що надана відповідачем інформація з СОД РРО не підтверджує видачу позивачем розрахункових документів з відсутнім реквізитом - цифрове значення марки акцизного податку на алкогольні напої. Інші докази на підтвердження цього контролюючим органом до матеріалів справи не подано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 4 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування до позивача фінансової санкції у розмірі 61065,51 грн.

Стосовно застосування до позивача фінансової санкції згідно п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР у зв`язку із не проведенням розрахункової операції через РРО.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що під час проведення фактичної перевірки відповідач провів опис усіх готівкових грошових коштів, які знаходились у магазині на трьох касах, та встановив перевищення суми готівкових грошових коштів на 202,50 грн, які знаходились у магазині, від суми залишку грошових коштів, яка вказана у фіскальній пам`яті трьох ЕККА (РРО), що належать ПП «Фудстор».

Як правильно зауважив суд першої інстанції, не зазначення в акті перевірки назви товару, його вартості та кількості який було продано без РРО, не спростовує вищевказану розбіжність, а отже немає вирішального значення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час перевірки опис готівкових грошових коштів здійснено у касах, тобто реєстраторах розрахункових операцій пристроях, які належать ПП «Фудстор». Доказів реєстрації таких пристроїв за іншими суб`єктами господарювання матеріали справи не містять. Цей висновок суду не спростовують надані позивачем відомості про здійснену ФОП ОСОБА_1 і ФОП ОСОБА_2 реєстрацію реєстраторів розрахункових операцій - програмно-технічних комплексів, адже реєстратор розрахункових операцій пристрій та реєстратор розрахункових операцій - програмно-технічний комплекс, не є тотожними реєстраторами в силу положень ст. 2 Закону №265/95-ВР.

Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє аргументи позивача, що контролюючий орган здійснив опис усіх готівкових грошових коштів, які знаходились у магазині на трьох касах, з урахуванням коштів інших суб`єктів господарювання, окрім позивача.

Натомість, враховуючи правило, відповідно до якого сума готівкових коштів на місці проведення розрахунків повинна відповідати даним РРО, суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що контролюючий орган дійшов правильного висновку про допущене порушення не проведення розрахункової операції через РРО, за яке передбачено відповідальність п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР.

Однак, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що абз. 2 та 3 п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР передбачають застосування фінансової санкції у розмірі: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Матеріали справи не містять доказів застосування санкції до позивача згідно п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, окрім податкового повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 4.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що у спірному випадку перевіркою правильно встановлено вчинення позивачем лише одного порушення, що передбачено п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, а тому за це порушення має бути застосовано фінансову санкцію у розмірі 100 відсотків в силу абз. 2 п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, тобто 202,50 грн. Однак, контролюючий орган за таке порушення помилково застосував санкцію у розмірі 150 відсотків згідно абз. 3 п.1 ст.17 Закону №265/95-ВР, а саме: 303,75 грн.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення підлягає також скасуванню в частині застосування санкцій до позивача на суму 101,25 грн.

Підсумовуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення від 14.11.2024 № 4 є протиправним та підлягає скасуванню в частині застосування до позивача фінансової санкції у загальному розмірі 61166,76 грн.

Суд першої інстанції під час розгляду справи не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для справи, неправильно застосував норми права, що відповідно до ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Відповідно до приписів ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.6 ст.139 КАС України).

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір 3028 грн. за подання позову, судовий збір у розмірі 4542 грн. за подання апеляційної скарги.

Отже, згідно ч.3 ст.139 КАС України наявні підстави для стягнення на користь позивача з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судових витрат зі сплати судового збору у загальному розмірі 7545,02 грн. (99,67%).

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Фудстор» задовольнити частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі № 340/8069/24 скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 14.11.2024 №4 в частині застосування фінансових санкцій у розмірі 61166,76 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути на користь Приватного підприємства «Фудстор» судові витрати зі сплаті судового збору у розмірі 7545,02 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Кіровоградській області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров