Справа № 380/6113/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/6113/24 пров. № А/857/17392/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Обрізка І.М., Пліша М.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року (головуючий суддя Гавдик З.В., м. Львів) у справі № 380/6113/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просить визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у призначенні виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України відповідно до пунктів 3, 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850 прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності - 07.12.2023.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення на дооформлення документів стосовно призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до листа від 23.02.2024 №4983/49-2024. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути документи про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги і за наслідками повторного розгляду прийняти одне з рішень, передбачених пунктом 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850. В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України оскаржило його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги Департаментом охорони здоров`я МВС України з`ясовано, що медико-соціальна експертиза позивачу проведена з порушенням п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, оскільки по складу комісії не залучались представники закладів охорони здоров`я МВС, що унеможливлює прийняття відповідного рішення. Вважає, що заява позивача розглянута уповноваженим на те органом та на вказану заяву надана вмотивована відповідь.

Просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України.

Згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 027609 від 07.12.2023, виданою обласною МСЕК №1, позивачу встановлено 50% втрати професійної працездатності в результаті отримання захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Відповідно до виписки з акту огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлено третю групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ.

11.01.2024 ОСОБА_1 звернувся із заявою (рапортом) на ім`я голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області Володимира Ільчишина із проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.

До заяви (рапорту) було додано:

довідку МСЕК про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності;

завірену копію виписки МСЕК з акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

копію свідоцтва про хворобу №198 твід 23.06.2015;

копію паспорта та ідентифікаційного номера;

картку реквізитів ощад.банку;

довідку ПАТ НАСК Оранта №1042 від 28.12.2023;

довідка МСЕК №1 про первинний огляд.

05.03.2024 ГУ МВС у Львівській області повідомило позивача, що відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015, подані документи повернуто відповідно до листа Департаменту пенсійних питань та соціального захисту МВС України від 23.02.2024 №4983/49-2024.

Із листа Департаменту пенсійних питань та соціального захисту 23.02.2024 №4983/49-2024 вбачається, що підставою для повернення документів слугувала та обставина, що медико-соціальну вимог абзацу 4 пункту 10 експертизу проведено із порушенням Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 № 1317, зокрема, до складу комісії, яка проводила зазначену експертизу не залучено представника закладів охорони здоров`я МВС.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо повернення на дооформлення документів стосовно призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що МВС України не прийняло жодного рішення щодо одноразової грошової допомоги заявнику (про призначення/відмову у призначенні), натомість МВС України повернуло відповідні документи, посилаючись на відсутність в комісії МСЕК представників закладів охорони здоров`я МВС.

Оцінюючи такі дії МВС України крізь призму Порядку №850, суд першої інстанції виснував, що відповідач протиправно повернув документи ОСОБА_1 разом з висновком ГУ МВСУ у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги та не прийняв рішення по суті питання, хоча вирішення цього питання відноситься до виключної його компетенції.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками і вважає за необхідне зазначити наступне.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Виплату одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції регламентував Закон України Про міліцію від 20.12.1990 №565-ХІІ (далі - Закон №565-ХІІ).

Відповідно до статті 23 Закону №565-ХІІ, у редакції Закону України від 13.02.2015 №208-VІІІ, у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 Закон України Про міліцію №565-ХІІ втратив чинність у зв`язку з набранням чинності Закону України Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ).

Абзацом третім пункту 15 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України Про міліцію, зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України Про Національну поліцію.

Отже, норми статті 23 Закону №565-ХІІ мають переживаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю на підставі згаданого Закону в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію статті 23 Закону України Про міліцію Кабінет Міністрів України 21.10.2015 прийняв постанову №850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі - Порядок №850).

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно п.п. 8, 9 Порядку №850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Відповідно до пункту 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: - учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; - учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; - навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); - подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського регламентує статті 97 Закону №580-VІІІ.

Відповідно до пункту 4 частини першої цієї статті одноразова грошова допомога в разі визначення втрати працездатності поліцейського є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті. Частиною другою цієї статті визначено, що порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що Порядок №850, а саме, пункт 9 визначає, що прийняття рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги віднесено до компетенції МВС України, яке в місячний строк після надходження документів (висновку органу, в якому проходив службу заявник та наданих заявником документів) приймає одне з таких рішень - про призначення грошової допомоги і надсилає його разом із документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Як вже було встановлено, позивач звернувся із рапортом на ім`я голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області із проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності.

ГУ МВСУ у Львівській області за результатом розгляду поданої позивачем заяви/рапорту сформував висновок, який разом із доданими заявником документами направило МВС України для прийняття відповідного рішення.

МВС України за результатом опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги повернуло такі до ГУ МВС України у Львівській області без прийняття рішення (про призначення/відмову в призначенні одноразової грошової допомоги), при цьому вказавши, що при проведенні медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 не було залучено представників закладів охорони здоров`я МВС.

Отже, МВС України не прийняло жодного рішення щодо одноразової грошової допомоги заявнику, як це передбачено п. 9 Порядку №850.

Порядок №850 не передбачає повноваження МВС щодо повернення документів без розгляду, без прийняття рішення по суті заяви.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач протиправно повернув документи позивача разом з висновком ГУ МВСУ у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги та не прийняв рішення по суті питання, хоча вирішення цього питання відноситься до його виключної компетенції.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про необхідність зобов`язання МВС прийняти рішення відповідно до вимог пункту 9 Порядку №850 за наслідками розгляду матеріалів щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Решта доводів та заперечень скаржника висновків суду не спростовують.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

За правилами статті 139 КАС України судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі № 380/6113/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
М.А. Пліш