Справа № 388/2713/25
Суддя: Баранський Д. М.
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 388/2713/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 року м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі головуючого судді Баранського Д.М., розглянув у спрощеному провадженні (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, старшого інспектора відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Свірси Максима Костянтиновича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом до відповідачів та просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА № 6155225 від 15 листопада 2025 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Позов мотивує тим, що 15 листопада 2025 року стосовно неї поліцейським відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 155225 та накладено адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі 340 грн.

На переконання позивачки фактично постанову складав інший поліцейський, ніж той, який в ній вказаний.

Згідно зі змістом постанови про накладення адміністративного стягнення, 15 листопада 2025 року о 10:04 годині в м. Долинській, вул. Центральна, 140, водій керуючи транспортним засобом та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкості та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивачка з цією постановою про накладення адміністративного стягнення не погоджується, ця постанова є незаконною, винесена за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, а також за відсутності доказів. На її переконання вона Правил дорожнього руху не порушувала.

Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області надіслало до суду відзив на позовну заяву. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Просить відмовити у позові.

Дослідивши зміст поданих заяв по суті, матеріали справи, суд доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Судом установлено, що постановою старшого інспектора відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Свірси М.К. від 15 листопада 2025 року серії ЕНА № 6155225 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме за те, що 15 листопада 2025 року о 10:04 годині в м. Долинській, вул. Центральна, 140, водій керуючи транспортним засобом та наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу не зменшив швидкість та не зупинився, чим створив перешкоду для пішоходів, чим порушив п. 18.1 ПДР.

За вищезазначене діяння позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306 (далі Правила дорожнього руху), водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно зі ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення (зокрема ч. 2 ст. 258) передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу (рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015).

Відповідачем на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення не надано будь-яких доказів.

Заступником начальника відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області І. Пухким, листом від 2 грудня 2025 року № повідомлено суд, що надати відеозапис, на який фіксувалось адміністративне правопорушення не є можливим через технічний збій на сервері, на якому зберігаються відеозаписи з портативних відеореєстраторів працівників поліції.

За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Верховний Суд неодноразово зазначав, зокрема у постанові від 24 січня 2019 року (справа № 428/2769/17), що у разі відсутності в оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, наданий відповідачем відеофайл не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Оскільки відповідачами не надано будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують винуватість позивачки та посилання на які здійснено у змісті мотивувальної частини постанови про накладення адміністративного стягнення, відповідно це рішення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправним та підлягає скасуванню.

Про це по суті вказує позивачка у змісті свого позову.

Необхідно також зазначити, що відповідач Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області заперечуючи проти позову не надало суду будь-яких доказів, що спростовують доводи ОСОБА_1 з приводу незаконності рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема, винесення постанови іншим поліцейським, а не тим, який у ній зазначений.

За ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 244-21 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Частиною 3 ст. 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, посадові особи відповідного орану діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органу Національної поліції.

Отже, відповідні посадові особи не можуть виступати самостійними відповідачами у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені Національної поліції», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 244-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

До такого по суті висновку доходив Верховний Суд у постановах від 17 вересня 2020 року (справа № 742/2298/17), від 26 грудня 2019 року (справа № 724/716/16-а).

Таким чином, належним відповідачем у цій справі є Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області, а інший відповідач відповідно є неналежним. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові до такого відповідача.

З огляду на вищезазначене, рішення належного відповідача підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 132 КАС України).

Згідно з чч. 1, 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на вищезазначене, оскільки позивачка у цій справі понесла судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 605,60 грн, зважаючи на те, що цей позов немайнового характеру, відповідно судові витрати підлягають стягненню на користь позивачки за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 302,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 33, 122, 251, 252, 268, 278-280, 285, 287, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статями 19, 20, 72-79, 132, 134, 139, 241, 242, 244-246, 250, 271, 286 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, старшого інспектора відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Свірси Максима Костянтиновича, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Скасувати постанову серії ЕНА № 6155225, винесену 15 листопада 2025 року старшим інспектором відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Свірсою Максимом Костянтиновичем про визнання винною ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі триста сорок гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Відмовити в позові до старшого інспектора відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області Свірси Максима Костянтиновича.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (вул. В. Чміленка, 41, м. Кропивницький, 25006, ідентифікаційний код: 40108709) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) 302,80 грн (триста дві гривні вісімдесят копійок) понесених судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський