Справа № 380/24389/24
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/24389/24 пров. № А/857/35679/25 А/857/36214/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.

за участю представника позивача Євсеєнко В.В.

за участю представника відповідача Дорош А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року, прийняте суддею Карп`як О.О. о 10 годині 37 хвилині, у м. Львові, повний текст складено 24 липня 2025 року та додаткове рішення від 30 липня 2025 року, прийняте о 14 годині 22 хвилині, повний текст складено 08 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

в грудні 2024 товариство з обмеженою відповідальністю «Красненський елеваторний комплекс» (далі позивач, ТОВ «КЕК») звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі ГУ ДПС, відповідач), у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (далі місцями ППР) ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 за № 46823/13-01-07-02 форми «Р», яким встановлено порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПКУ, п. 10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п. 7 П(C)БО №15 «Дохід», в результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства (код платежу 11021000) в розмірі 1 111 585 грн та нараховано штрафну санкцію у сумі 277 896 гривні 25 копійок;

- визнати протиправним та скасувати ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 за № 46824/13-01-07-02 форми «Р», яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПКУ в результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (код платежу 14060100) в розмірі 1 052 592 грн та нараховано штрафну санкцію у сумі 263 148 гривні 00 копійок;

- визнати протиправним та скасувати ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 за № 46825/13-01-07-02 форми «П», яким встановлено порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПКУ, п. 10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п. 7 П(C)БО №15 «Дохід», в результаті чого зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3 769 247 грн;

- визнати протиправним та скасувати ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 за № 46826/13-01-07-02 форми «В4», яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПКУ в результаті чого зменшене від`ємне значення на загальну суму 277 299 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 позов задоволено.

Суд зазначив, що відповідач при розрахунку дисконту застосував формулу, що не визначена жодним національним стандартом бухгалтерського обліку, а передбачена міжнародними стандартами бухгалтерського обліку. Фактично не підлягає дисконтуванню довгострокова заборгованість, по якій нараховуються відсотки, якщо такі відсотки відповідають ринковій ставці. Прямого виключення у П(С)БО немає, але результат такого дисконтування буде «нульовий», адже даний відсоток, по-суті, співпадатиме зі ставкою дисконту. Національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, відтак, підприємство не зобов`язане визначати методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно, а контролюючий орган не має права визначати цю методику та давати вказівки платнику податків щодо методики. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №640/9281/19.

Разом з тим, питання чи відповідає ринковій договірна ставка процента, під час перевірки, відповідачем взагалі не досліджувалось. В акті перевірки при визначенні об`єкта оподаткування не врахована амортизація дисконту, як зазначено в абзаці третьому п.10 НП(С)БО 12, яка повинна відображатися в бухгалтерському обліку позивача у складі інших фінансових витрат. Відповідно, суд погодився з доводами позивача, що має місце вибіркове застосування відповідачем окремих частин речень з норм НП(С)БО, що є необґрунтованим.

Щодо ППР від 31.10.2024 № 46823/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46824/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46826/13-01-07-02, то суд вказав наступне:

під час розгляду справи судом встановлено, що податковим органом не було надано доказів та не було належним чином обґрунтовано про невідповідність первинних бухгалтерських документів, які підлягають складанню вимогам чинного законодавства, також не зазначено про відсутність будь-якої первинної документації, яка є обов`язковою для складання під час здійснення господарської діяльності. В акті перевірки не заперечується факт укладання відповідних правових угод та проведення оплати за такими угодами. Наведено правові Висновки Суду які на думку першої інстанції є релевантними.

Відсутність в АІС «Податковий блок» даних про придбання ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» послуг з оренди транспортних засобів та транспортних послуг, за наявності знаходження на балансі ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» основних засобів 4 групи «Машини та обладнання» балансовою вартістю 1 816 тис. грн. не може бути беззаперечним доказом відсутності реального здійснення вказаним ТОВ транспортних послуг, так як при наданні таких послуг останнє використовує власні транспортні засоби.

Посилання контролюючого органу на наявність прийнятих стосовно контрагента позивача рішень про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку та рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ, суд вважав безпідставними, оскільки вказані рішення були відсутні на момент існування спірних правовідносин.

Відповідач, замість аналізу наданих документів на підтвердження переміщення щебню (відсіву), обмежився лише перенесення даних з ТТН до таблиці не враховуючи в який проміжок часу доби транспортний засіб прибув під навантаження, в зв`язку із чим і дійшов безпідставних висновків, що ТТН виписані в одну ту саму дату, а отже це свідчить про не можливість здійснення водієм такого перевезення.

Суд погодився з доводами позивача про те, що відповідач співставляючи масу сідельного тягача, взяту із технічних характеристик, що розміщені на інтернет ресурсі, із фактичною масою автопоїзду зазначеного у ТТН без врахування маси напівпричепу помилково вказав про невідповідність маси щебню (відсіву), що зазначена ТТН технічним характеристикам сідельного тягача. Отже, відповідачем в процесі проведення перевірки було досліджено та не спростовано здійснення господарської операції з надання ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» на користь позивача транспортних послуг на перевезення щебню фр 40-70 мм в кількості 2 299,24 т та перевезення відсіву гранітного фр 0-5 мм в кількості 14 257,16 т на загальну суму 3 476 844,00 грн., в т.ч ПДВ 579 474,00 грн.

Відтак, суд вважав висновки відповідача про нереальність вчинення операцій з придбання в ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» та ФОП ОСОБА_1 послуг з доставки (перевезення) щебеню, відсіву гранітного і ТОВ «КІМБЕРЛІ ГРУП» послуг монтажу сушильної установки є необґрунтованим та безпідставними, тому прийняті відповідачем оскаржувані податкові повідомлення - рішення від 31.10.2024 № 46823/13-01-07-02 форми «Р», №46824/13-01-07-02 форми «Р» та № 46826/13-01-07-02 форми «В4» є безпідставними та підлягають скасуванню.

15.07.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій просив ухвалити додаткове рішення про стягнення з ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ «КЕК» витрати на професійну правничу допомогу у сумі 100 000,00 грн та витрати понесені стороною на прибуття до суду у сумі 4 537,67 грн.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 заяву представника позивача про ухвалення додаткового судового рішення у справі задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» 10000 грн. витрат на правничу допомогу. У стягненні суми витрат на правничу допомогу у розмірі 90000 грн. відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Львівській області на користь ТОВ 4 537,67 грн. витрати понесені стороною на прибуття до суду.

Суд виходив з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи, наданих адвокатом послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, розгляд якої здійснювався за правилами загального позовного провадження, та дійшов висновку про стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки такий розмір є співмірним з наданими послугами та складністю справи.

Не погодившись із зазначеним судовими рішеннями, відповідач подав апеляційні скарги. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено дані рішення за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги на рішення суду покликається на те, що процентна ставка по кредиту від АТ ОТП БАНК є відмінною від ринкової, тому ТОВ необхідно дисконтувати отриманий кредит від банку. Вказує, що порушення п.10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п.7 П(с)БО №15 «Дохід» та п.п. 134.1.1 п.134.1 ст.134, п.135.1.ст.135, п.137.1. ст.137 ПК України полягають в тому, що ТОВ не продисконтовано та не відображено у складі інших доходів - дохід від безкоштовно отриманих в користування коштів (суму дисконту) в сумі 3 295 442 грн., внаслідок чого стало заниження показника у рядку 2240 Звіту про фінансові результати «Інші доходи» на загальну суму 3 295 442 грн. в тому числі за 2021 3 295 442 гривень. Вартість грошових потоків по банківському кредиту станом на 30.09.2021 розрахованою за формолою ЧПС (встановлений оператор для обчислення чистої теперішньої або дисконтованої вартості) становила 3 295 442 гривень ((2 063 443,47 дол. США (Номінальна вартість заборгованості (кредиту)) 1 939 442,80 дол. США (Теперішня вартість станом на 30.09.2021)*26,576грн./дол. США (Курс НБУ станом на 30.09.2021) Позивач вказує, що він застосував вартісний критерій відповідно п. 2.20.2. Наказу, Методичних рекомендацій від 27.06.2013 № 635, що не перевищує 5 відсотків номінальної вартості всіх фінансових зобов`язань, проте не вказує, що чи відображено це в рядку 2220 «інші фінансові доходи» Звіту про фінансові результати за 2021. Разом із тим, позивач не заперечує необхідність проведення дисконтування отриманої позики, проте не погоджується з тим, що відсоткова ставка є нижчою за ринкову, аргументуючи це листом банку, що цінові параметри для позивача встановлювались на рівні ринкових цін.

Щодо заниження доходу внаслідок безоплатного одержання робіт/послуг) у ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС», ФОП ОСОБА_1 та ТОВ «КІМБЕРЛІ ГРУП» зазначає, що перевіркою не підтверджено факт виконання транспортних послуг ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» на адресу ТОВ «КЕК» червень 2020. В первинних документах, виписаних ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» для ТОВ, зазначені господарські операції, які фактично не відбувались. У зв`язку з цим, податкові накладні та акт надання послуг не мають юридичної сили первинних документів. Зазначає, що акти надання послуг не можуть слугувати підставою для формування податкового кредиту, оскільки ФОП ОСОБА_1 підпадає під критерії відбору суб`єктів господарювання, що мають ризик здійснення нереальних (удаваних) операцій з наданням послуг із безпідставного формування податкового кредиту третім особам. Акти приймання-передачі матеріалів та/або накладні на передачу матеріалів від Замовника до Підрядника, що передбачено умовами Договору від 01.06.2020 № 01/06- 2020, до перевірки не надано. Відповідно до вищенаведеного та згідно проведеного аналізу даних ІС «Податковий блок» підсистеми Єдиний реєстр податкових накладних встановлено, що за період червень- серпень 2020 у ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» відсутнє придбання робіт з монтажу сушильної установки, що свідчить про відсутність придбання робіт (послуг), для подальшої їх реалізації для ТОВ «Красненський елеваторний комплекс». Вважає, що фактично ТОВ здійснено безпідставне документальне оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС», ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» і складено первинні документи (акти наданих послуг, податкові накладні), всупереч норм частини першої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пп. 2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 5 червня 1995 за № 168/704.

Щодо ППР від 31.10.2024 за № 46824/13-01-07-02 на загальну суму 1315740,00 грн. форми «П» та № 46826/13-01-07-02 Форми «В4», то надані до перевірки ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» документи по взаємовідносинах з ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС», ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» (оформлено придбання послуг з доставки (перевезення) щебеню, відсіву гранітного; монтаж сушильної установки ), мають статус формально складених та не підтверджують реальність здійснення таких операцій.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги на додаткове рішення зазначає, що документи, що свідчать про оплату гонорару та інших, пов`язаних із наданням правової допомоги представником позивача не надано. Надані представником позивача договір, додаток до договору, Акт приймання наданих послуг, опис наданих послуг можуть підтвердити лише факт надання зазначених у них послуг, однак в розумінні частини 7 статті 139 КАС України не є належними доказами понесення витрат по оплаті послуг адвоката щодо надання правової допомоги.

Просить скасувати додаткове рішення в частині задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні заяви ТОВ про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем подано відзив на апеляційні скарги, в якому апеляційні скарги просить залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення - без змін. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судові рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській від 25.07.2024 № 3896-ПП та на підставі направлень від 13.08.2024 №№ 8704, 8705, 8706, 8708, 8709, 8710, 8711 та від 19.08.2024 №№ 8980, 8981 працівниками ГУ ДПС у Львівській області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 30.06.2024, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 30.06.2024. За результатами перевірки було складено акт документальної планової виїзної перевірки № 40531/13-01-07-02/40080359 від 30.09.2024 (далі акт перевірки).

Згідно акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПКУ, п. 10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п. 7 П(C)БО №15 «Дохід», в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3 769 247, грн, в тому числі за І півріччя 2024 у сумі 3 769 427 грн;

- пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПКУ, п. 10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п. 7 П(C)БО №15 «Дохід», в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 1 111 585 грн., в тому числі за 2021 у сумі 835 115 грн., за 2022 у сумі 276 470 грн;

- п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПКУ в результаті чого встановлене заниження ПДВ всього у сумі 1 052 592 грн в тому числі березень 2022 1 052 592 грн;

- п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПКУ в результаті чого встановлене завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) на загальну суму 277 299 грн, в т.ч. за червень 2024 на суму 277 299 грн;

- п. 201.10 ст. 201 ПКУ в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних за період: червень 2022;

- п. 164.1.2 п. 164.1, пп. 164.2.17 п. 164.2 , п. 164.5 ст. 164 ПКУ в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 2 420,21 грн;

- пп. 1.6 п. 1.61 підрозділу 10 Розділу ХХ, пп. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168, ст 171, п. 176.1 ст. 176 ПКУ в результаті чого занижено військового збору в сумі 201,68 грн.;

- п. 51.1 ст. 51, п. 176.2 «б» ст. 176 ПКУ, а саме в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за формою № 4ДФ за 2-3 квартали 2022, за 2-3 квартали 2023 та за 1 квартал 2024 подано та задекларовано показники не в повному обсязі, з недостовірними даними не відображено суму нарахованого (сплаченого) доходу на користь фізичної особи з ознакою доходу « 126».

Вважаючи висновки акту перевірки безпідставними, позивач подав до відповідача заперечення від 16.10.2024 № 450. 06.11.2024 та отримав відповідь на заперечення від 27.10.2024 за вих. № 32618/6/13-01-07-02, згідно якої доводи заперечення не враховано, а висновки акту перевірки залишені без змін.

На підставі вищезазначених висновків акту перевірки відповідачем прийнято:

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46823/13-01-07-02 форми «Р», яким встановлено порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПКУ, п. 10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п. 7 П(C)БО №15 «Дохід», в результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємства (код платежу 11021000) в розмірі 1 111 585 грн та нараховано штрафну санкцію у сумі 277 896 гривні 25 копійок;

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46824/13-01-07-02 форми «Р», яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПКУ в результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість (код платежу 14060100) в розмірі 1 052 592 грн та нараховано штрафну санкцію у сумі 263 148 гривні 00 копійок;

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46825/13-01-07-02 форми «П», яким встановлено порушення пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст. 135, п. 137.1 ст. 137 ПКУ, п. 10 П(С)БО №11 «Зобов`язання», п. 7 П(C)БО №15 «Дохід», в результаті чого зменшено від`ємне значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3 769 247 грн (декларація № від 31.07.2024 за І півріччя 2024);

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46826/13-01-07-02 форми «В4», яким встановлено порушення п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 ПКУ в результаті чого зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на загальну суму 277 299 грн (по декларації № від 22.07.2024 за червень 2024);

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46827/13-01-07-02 форми «Н», яким встановлено порушення п. 201.10 ст. 201 ПКУ в результаті чого порушено терміни реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних застосовано штраф у розмірі 10%, 20% у сумі 272 гривні 55 копійок;

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46828/13-01-07-02 форми «Д», яким встановлено порушення п. 164.1,2 п. 164.1, пп. 164.2.17 п. 164.2 , п. 164.5 ст. 164 ПКУ в результаті чого донараховано податок на доходи фізичних осіб у сумі 2 420,21 гривень, нараховано штрафну санкцію у сумі 605 гривень 05 копійок та нараховано пеню у сумі 239 гривень 50 копійок;

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46836/13-01-07-02 форми «Д», яким встановлено порушення пп. 1.6 п. 1.61 підрозділу 10 Розділу ХХ, пп. 168.1.2, п. 168.1 ст. 168, ст 171, п. 176.1 ст. 176 ПКУ в результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військового збору (код платежу 11010100) в сумі 201,68 гривень, нараховано штрафну санкцію у сумі 50 гривень 42 копійок та нараховано пеню у сумі 23 гривень 56 копійок;

- ППР ГУ ДПС у Львівській області від 31.10.2024 № 46830/13-01-07-02 форми «ПС», яким встановлено порушення п. 51.1ст. 51, п. 176.2 «б» ст. 176 ПКУ, а саме в податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску за формою № 4ДФ за 2-3 квартали 2022, за 2-3 квартали 2023 та за 1 квартал 2024 подано та задекларовано показники не в повному обсязі, з недостовірними даними не відображено суму нарахованого (сплаченого) доходу на користь фізичної особи з ознакою доходу « 126» в результаті чого збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб (код платежу 11010100) в розмірі 1 020 грн.

Не погоджуючись з ППР від 31.10.2024 № 46823/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46824/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46825/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46826/13-01-07-02, позивач звернувся до суду.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до абзаців першого та другого пункту 44.1 статті 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно з п. 44.6 ст. 44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.

Згідно п.135.1. ст.135 ПК України, базою оподаткування є грошове вираження об`єкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.

Податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу (п.14.1.181.п.14.1 ст.14 ПК України).

Згідно п.198.1.ст.198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного капіталу та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п.198.2. ст.198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно п. 198.3. ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

- придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

- придбанням (будівництвом, спорудженням) основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи;

- ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно п.198.6. ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування для цілей податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до підпункту 14.1.267 пункту 14.1 статті 14 ПК України позика - грошові кошти, що надаються резидентами, які є фінансовими установами, або нерезидентами, крім нерезидентів, які мають офшорний статус, позичальнику на визначений строк із зобов`язанням їх повернення та сплатою процентів за користування сумою позики.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 № 996-XIV (далі - Закон № 996-XIV) національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку - нормативно-правовий акт, затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, що визначає принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності, що не суперечать міжнародним стандартам; міжнародні стандарти фінансової звітності - прийняті Радою з міжнародних стандартів бухгалтерського обліку документи, якими визначено порядок складання фінансової звітності.

Відповідно до частини третьої статті 12-1 Закону № 996-XIV підприємства (крім публічних акціонерних товариств, банків, страховиків, а також підприємств, які провадять господарську діяльність за видами, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України), самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності.

Щодо висновків відповідача про заниження «Інші доходи» на загальну суму 3 295 422 грн., безпідставності зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування з податку на прибуток на загальну суму 3 769 247 грн., та протиправності податкового повідомлення - рішення від 31.10.2024 № 46825/13-01-07-02 форми «П», суд звертає на наступне.

Як з матеріалів справи встановлено, в процесі перевірки відповідачем досліджено укладений між позивачем та АТ «ОТП БАНК» Договір про надання банківських послуг (кредиту) від 03.08.2020 №CR 20 345/28-2 та договори про внесення змін до основного договору: №1 від 19.08.2020, №2 від 28.08.2020, №3 від 08.10.2020, №4 від 22.12.2020, №5 від 24.06.2021, №6 від 11.01.2022, №7 від 06.09.2022, №8 від 22.03.2023, №9 від 25.04.2023, №10 від 05.06.2023, №11 від 13.09.2023, № 12 від 08.11.2023, цільове призначення банківської послуги:

- фінансування будівництва елеваторного комплексу для зберігання зерна потужністю близько 60 тис.т за адресою: Львівська обл., Буський р-н, село Утішків, вул. Головна 6А (далі Красненський елеватор), а саме: купівля та встановлення обладнання, виконання будівельних робіт та понесення інвестиційних витрат, пов`язаних з будівництвом Красненського елеватора;

- рефінансування/компенсація витрат, понесених Клієнтом у зв`язку із реалізацією Генерального проекту (в тому числі будівельних робіт), а саме: (погашення) суми заборгованості Клієнта перед Поручителем 1 за отриманою Клієнтом фінансовою допомогою на реалізацію Генерального проекту та погашення суми заборгованості Клієнта перед ТОВ «Фард Стандарт» за отримання Клієнтом кредиту на реалізацію Генерального проекту (абз. 1 стор. 5 Акту перевірки).

За результатом аналізу відповідачем наданих до перевірки документів та карток бухгалтерських рахунків, з урахуванням статистичної інформації розміщеної на сайті НБУ, відповідач дійшов висновку, що:

- позивачем отримано кредит від банку АТ «ОТП БАНК» за процентними ставками до 5,5 %, в той час як процентні ставки за не погашеними кредитами нефінансовими корпораціями за строками погашення від 1 до 5 років (середньозважені ставки в річному обчислені %) за період 3 квартал 2021 (вересень 2021) становила 7% (абз. 4 стор. 8 акту перевірки);

- процентна ставка по кредиту позивача є відмінною від ринкової, а тому позивач мало дисконтувати отриманий від банку кредит. (абз. 4 стор. 8 акту перевірки).

Вищевказані оцінки обставин покладені відповідачем у висновок, зазначений у абз. 5 стор. 11 акту перевірки: «…ТОВ не продисконтовано та не відображено у складі інших доходів дохід від безкоштовно отриманих в користування коштів (суму дисконту) в сумі 3 295 442 грн., внаслідок чого стало заниження показника у рядку 2240 Звіту про фінансові результати «Інші доходи» на загальну суму 3 295 442 грн., в тому числі за 2021 3 295 442 грн.» на підставі, такого висновку винесене податкове повідомлення-рішення № 46825/13-01-07-02 форми «П».

З цього приводу, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 П(С)БО 11 «Зобов`язання» зобов`язання поділяються на: довгострокові; поточні; непередбачені зобов`язання; доходи майбутніх періодів.

Зобов`язання визнається, якщо його оцінка може бути достовірно визначена та існує ймовірність зменшення економічних вигод у майбутньому внаслідок його погашення. Якщо на дату балансу раніше визнане зобов`язання не підлягає погашенню, то його сума включається до складу доходу звітного періоду (пункт 5 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до абзаців першого та восьмого пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання - всі зобов`язання, які не є поточними зобов`язаннями, а поточні зобов`язання - зобов`язання, які будуть погашені протягом операційного циклу підприємства або повинні бути погашені протягом дванадцяти місяців, починаючи з дати балансу.

Пунктом 7 П(С)БО 11 «Зобов`язання» передбачено, що до довгострокових зобов`язань належать: довгострокові кредити банків; інші довгострокові зобов`язання; відстрочені податкові зобов`язання; довгострокові забезпечення.

Відповідно до пунктів 11, 12 П(С)БО 11 «Зобов`язання» поточні зобов`язання включають: короткострокові кредити банків; поточну кредиторську заборгованість за довгостроковими зобов`язаннями, за товари, роботи, послуги, за розрахунками з бюджетом, у тому числі з податку на прибуток, за розрахунками зі страхування, за розрахунками з оплати праці, за розрахунками з учасниками, за розрахунками із внутрішніх розрахунків; короткострокові векселі видані; поточні забезпечення; інші поточні зобов`язання.

Поточні зобов`язання відображаються в балансі за сумою погашення.

За визначенням в абзаці дев`ятому пункту 4 цього ж П(С)БО сума погашення - не дисконтована сума грошових коштів або їх еквівалентів, яка, як очікується, буде сплачена для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства.

Відповідно до пункту 10 П(С)БО 11 «Зобов`язання» довгострокові зобов`язання, на які нараховуються відсотки, відображаються в балансі за їх теперішньою вартістю. Визначення теперішньої вартості залежить від умов та виду зобов`язання.

Теперішня вартість - дисконтована сума майбутніх платежів (за вирахуванням суми очікуваного відшкодування), яка, як очікується, буде необхідна для погашення зобов`язання в процесі звичайної діяльності підприємства (абзац десятий пункту 4 П(С)БО 11 «Зобов`язання»).

Відповідно до пункту 4 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» фінансовий актив - це: а) грошові кошти та їх еквіваленти; б) контракт, що надає право отримати грошові кошти або інший фінансовий актив від іншого підприємства; в) контракт, що надає право обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно вигідних умовах; г) інструмент власного капіталу іншого підприємства.

Фінансові інвестиції - активи, які утримуються підприємством з метою збільшення прибутку (відсотків, дивідендів тощо), зростання вартості капіталу або інших вигод для інвестора.

Фінансове зобов`язання - контрактне зобов`язання: а) передати грошові кошти або інший фінансовий актив іншому підприємству; б) обмінятися фінансовими інструментами з іншим підприємством на потенційно невигідних умовах.

Фінансовий інструмент - контракт, який одночасно приводить до виникнення (збільшення) фінансового активу в одного підприємства і фінансового зобов`язання або інструмента власного капіталу в іншого.

Фінансовий актив або фінансове зобов`язання відображається у балансі, якщо підприємство є стороною-укладачем угоди щодо фінансового інструмента (пункт 10 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Фінансові інструменти первісно оцінюють та відображають за їх фактичною собівартістю, яка складається із справедливої вартості активів, зобов`язань або інструментів власного капіталу, наданих або отриманих в обмін на відповідний фінансовий інструмент, і витрат, які безпосередньо пов`язані з придбанням або вибуттям фінансового інструмента (комісійні, обов`язкові збори та платежі при передачі цінних паперів тощо) (пункт 29 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти»).

Відповідно до пункту 31 П(С)БО 13 «Фінансові інструменти» на кожну наступну після визнання дату балансу фінансові зобов`язання оцінюються за амортизованою собівартістю, крім фінансових зобов`язань, призначених для перепродажу, і зобов`язань за похідними фінансовими інструментами.

З аналізу наведених положень виходить, що правила дисконтування із включенням суми дисконту до інших доходів поширюються на довгострокові зобов`язання. Оцінка зобов`язань за теперішньою вартістю (дисконтованою сумою майбутніх платежів) вимагається лише за наявності наступних умов: зобов`язання повинні бути довгостроковими; на них мають нараховуватися проценти.

Колегія суддів зауважує, що національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, тоді як така методологія визначена Міжнародними стандартами фінансової звітності.

У цьому випадку, зі змісту акта перевірки вбачається, що контролюючим органом здійснено дисконтування за формулою, що встановлено Міжнародним стандартом фінансової звітності.

Однак, слід ураховувати, що частиною третьою статті 12-1 Закону № 996-ХІV встановлено, що підприємства, крім тих, що зазначені в частині другій цієї статті, самостійно визначають доцільність застосування міжнародних стандартів для складання фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності. Тобто, позивач, як особа, бухгалтерський облік якої базується на національних стандартах (положеннях) бухгалтерського обліку, а не на міжнародних стандартах фінансової звітності, з урахуванням того, що національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку не визначено методологію щодо визначення справедливої та амортизованої вартості фінансових зобов`язань, не зобов`язаний визначати таку методологію оцінки фінансових зобов`язань самостійно. В свою чергу, контролюючий орган не має права визначати цю методику та давати вказівки такому платнику податків (який керується виключно національними стандартами (положеннями) бухгалтерського обліку) щодо методики, про що було зазначено у постанові Верховного Суду від 10 вересня 2021 у справі №160/6203/20.

Таким чином, визначення національних стандартів не дозволяє застосувати міжнародні стандарти обліку у разі відсутності методів ведення обліку в національних стандартах. Тому позиція контролюючого органу щодо посилання на міжнародні стандарти у разі, коли підприємство здійснює облік за національними стандартами, є неправомірною та не відповідає положенням Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено відсутність у позивача обов`язку здійснювати дисконтування довгострокові зобов`язання виходячи з наступного: а) ведення позивачем бухгалтерського обліку на підставі П(С)БО; б) надання позивачем доказів на підтвердження відповідності процентної ставки ринковій; в) відсутність методології для здійснення платниками податку, які ведуть свій бухгалтерський облік на підставі П(С)БО, дисконтування довгострокових зобов`язань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що застосований відповідачем розрахунок за формулою дисконтування заборгованості позивача є неправомірним, оскільки ґрунтується на нормах міжнародного стандарту фінансового обліку, в той час як позивач застосовує національне положення бухгалтерського обліку, веде свій бухгалтерський облік на підставі П(С)БО, і ці обставини підтверджуються наявною відміткою про складання Податкової декларації з податку на прибуток за П(С)БО».

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 15.01.2025 у справі № 320/40267/23, від 14.11.2024 у справі № 640/13251/19, від 04.01.2023 у справі № 640/10524/20 та від 26.07.2023 у справі № 640/15028/19.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в акті перевірки при визначенні об`єкта оподаткування не врахована амортизація дисконту, як зазначено в абзаці третьому п.10 НП(С)БО 12, яка повинна відображатися в бухгалтерському обліку позивача у складі інших фінансових витрат.

Таким чином, як правильно зазначає позивач, має місце вибіркове застосування відповідачем окремих частин речень з норм НП(С)БО, а тому прийняте відповідачем оскаржуване ППР від 31.10.2024 № 46825/13-01-07-02 форми «П» є безпідставним та підлягає скасуванню.

Щодо податкових повідомлень рішень від 31.10.2024 № 46823/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46824/13-01-07-02, від 31.10.2024 № 46826/13-01-07-02.

То в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ мало взаєморозрахунки з ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС», ФОП ОСОБА_1 і ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП», які мають на думку відповідача ознаки ризиковості, щодо проведення фінансово-господарської діяльності за 2020 на загальну суму 7 979 348,46 грн. ( в т.ч. ПДВ 1 329 891,41 грн.):

- ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» (40457809) за червень 2020 на загальну суму 3 476 844,00 грн в тому числі ПДВ 579 474,00 грн (перевезення щебеню фр 40-70мм в кількості 2 299,24т по ціні 210 грн на суму 482 840 грн, перевезення відсіву гранітного фр 0-5 мм в кількості 14 257,16т по ціні 210 грн на суму 2 994 003,60 грн);

- ФОП ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1 ) за квітень липень 2020 на загальну суму 2 791 289,00232,64 грн. в т.ч. ПДВ 465 214,81 грн (доставка відсіву гранітного фр 0-5 мм, щебеню фр 40-70мм);

- ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» (38958928) за серпень 2020 року на загальну суму1 711 215,60 грн в тому числі ПДВ 285 202,60 гривень (Монтаж сушильної установки LEEA STKX6S-15/02 виробництва компанії Buhler (Німеччина).

Перевіркою встановлено, що вартість послуг, відповідно до представлених документівпридбаних у зазначених контрагентів, в бухгалтерському обліку ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» відображено.

Станом на 30.06.2024 заборгованість перед вищезазначеними контрагентами на бухгалтерському рахунку 631 відсутня.

Стосовно операцій позивача з ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС».

Так, ТОВ (як замовник по договору) до перевірки представлено договір від 27.05.2020 № 27/05-2020, укладений із ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» (виконавець), згідно умов якого: виконавець зобов`язується за завданням замовника надати транспортні послуги по перевезенню вантажів, які визначаються та надаються в процесі здійснення підприємницької діяльності замовника своїм транспортом, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Найменування послуги, яка повинна бути надана виконавцем покупцю за цим Договором, визначено в актах виконаних робіт (наданих послуг). Акти виконаних робіт (наданих послуг) складаються станом на останнє число місяця. Згідно з цього Договору, виконавець надає замовнику транспортні послуги по перевезенню щебню, щебеневої продукції та сипучих матеріалів (далі - Товар). Виконавець надає послуги особисто. У випадку згоди сторін виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення Договору. Товар перевозиться з ТОВ «Клесівський кар`єр нерудних копалин «Технобуд», за адресою: Рівненська обл., Сарненський р-н, смт. Клесів, вул. Промислова, 13 на об`єкт замовника, за адресою: Львівська обл. Буський район, с. Утішків, вул. Головна, 6А. Сторони за взаємною згодою можуть змінити місце навантаження та / або розвантаження Товару. Маршрут перевезення до пункту призначення визначається Виконавцем. Загальна вартість Договору визначається сторонами як сума вартості наданих та оплачених послуг, що фіксується в актах наданих послуг.

На виконання вказаного договору, ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» оформлено на адресу ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» акт від 30.06.2020 №99 щодо перевезення щебню та відсіву гранітного. Крім того, до перевірки представлено товарно транспортні накладні, згідно яких замовник ТОВ, автомобільний перевізник ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС», вантажовідправник ТОВ «ККНК Технобуд», пункт навантаження смт. Клесів, пункт розвантаження с. Утішків.

ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» в червні 2020 оформлено на ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.

Позивачем згідно виписаних ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» податкових накладних включено до складу податкового кредиту за червень 2020.

В бухгалтерському обліку позивачем по взаєморозрахунках з даним контрагентом за період червень 2020 операції відображено в бухгалтерському обліку. Станом на 31.03.2024 сальдо розрахунків по бухгалтерському рахунку 631 по контрагенту ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» відсутнє.

Стосовно операцій позивача з ФОП ОСОБА_1 .

Так, ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» (як замовник по договору) до перевірки представлено договір від 06.03.2020 №5, укладений із ФОП ОСОБА_1 (виконавець), відповідно до умов якого: виконавець зобов`язується за завданням замовника надати транспортні послуги по перевезенню вантажів, які визначаються та надаються в процесі здійснення підприємницької діяльності замовника своїм транспортом, в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Найменування послуги, яка повинна бути надана виконавцем покупцю за цим Договором, визначено в актах виконаних робіт (наданих послуг). Акти виконаних робіт (наданих послуг) складаються станом на останнє число місяця. Згідно з цього Договору, виконавець надає замовнику транспортні послуги по перевезенню щебню, щебеневої продукції та сипучих матеріалів (далі - Товар). Виконавець надає послуги особисто. У випадку згоди сторін виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення Договору. Товар перевозиться з ТОВ «Клесівський кар`єр нерудних копалин «Технобуд», за адресою: Рівненська обл., Сарненський р-н, смт. Клесів, вул. Промислова, 13 на об`єкт замовника, за адресою: Львівська обл. Буський район, с. Утішків, вул. Головна, 6А. Сторони за взаємною згодою можуть змінити місце навантаження та / або розвантаження Товару. Маршрут перевезення до пункту призначення визначається Виконавцем. Загальна вартість Договору визначається сторонами як сума вартості наданих та оплачених послуг, що фіксується в актах наданих послуг.

На виконання вказаного договору ФОП ОСОБА_1 оформлено на адресу ТОВ акти наданих послуг: від 30.04.2020 №96, від 31.05.2020 №137, від 30.06.2020 №142, від 31.07.2020 №164 щодо перевезення щебню та відсіву гранітного. Крім того, до перевірки представлено товарно транспортні накладні, згідно яких замовник ТОВ, автомобільний перевізник ФОП ОСОБА_1 , вантажовідправник ТОВ «ККНК Технобуд», пункт навантаження смт. Клесів, пункт розвантаження смт. Красне.

ФОП ОСОБА_1 за період квітень липень 2020 оформлено на ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечується відповідачем.

Позивачем згідно виписаних ФОП ОСОБА_1 податкових накладних включено до складу податкового кредиту за квітень 2020 - липень 2020 та листопад 2021.

В бухгалтерському обліку позивачем по взаєморозрахунках з даним контрагентом операції відображено в бухгалтерському обліку. Станом на 31.03.2024 сальдо розрахунків по бухгалтерському рахунку 631 по контрагенту ФОП ОСОБА_1 відсутнє.

Під час перевірки відповідачем використано бази даних ГУ ДПС України, Єдиний реєстр податкових накладних, АФС Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань, АС «Податковий блок», Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДПС України, інші джерела інформації та встановлено:

- по ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» - неподання контрагентом позивача звітності до контролюючого органу з серпня 2022; ГУ ДПС у Рівненській області прийнято рішення про відповідність ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків від 18.02.2022 №7405, від 01.08.2022 №22998, від 12.08.2022 №24739, від 11.10.2022 №32962; відсутність придбання послуг оренди транспортних засобів та транспортних послуг для подальшої їх реалізації позивачу;

- по ФОП ОСОБА_1 встановлення надання нею транспортних послуг, поточного ремонту дороги, реалізації щебню та піску при чисельності працівників на підприємстві 6-10 та відсутності у підприємства власних основних засобів, достатніх трудових ресурсів.

Щодо поданих до перевірки товарно транспортних накладних даними контрагентами встановлено, що: одним водієм оформлено 2-3 рейси в день із смт. Клесів Рівненська обл. до с. Утішків Львівська обл. Відстань між пунктом навантаження та пунктом розвантаження 284 км, з врахуванням часу на навантаження, перевезення та розвантаження щебеню/відсіву є неможливим здійснити таку кількість рейсів одним водієм в день; в них вказано державні номери автомобілів без зазначення державного номеру причепа, що не дає можливості встановити технічні характеристики (вантажопідйомність, об`єм) транспортного засобу; невідповідність маси вантажу, що зазначена в ТТН (36т-49т) технічним характеристикам автомобілів (дані з інтернет ресурсів, база МВС України); ряд автомобілів та водіїв, які вказано в ТТН, що оформлено ФОП ОСОБА_1 для позивача відображено також в ТТН, що оформлені ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» для позивача.

Стосовно операцій позивача з ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП».

Так, ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» до перевірки представлено договір підряду від 01.06.2020 №01/06-2020, укладений з ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП», згідно умов якого позивач (замовник) доручає, а ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» (підрядник» в порядку та на умовах цього договору зобов`язується виконати та передати замовникові комплекс будівельних робіт, що включають в себе монтаж сушильної установки LEEA STKX6S-15/02 виробництва компанії Buhler (Німеччина) на об`єкті будівництва «Нове будівництво елеваторного комплексу місткістю 205,96 тис. куб.м на території ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» за адресою: Львівська обл., Буський район, Утішківська сільська рада» (далі - «Роботи»). Роботи виконуються на об`єкті за адресою: Львівська обл., Буський район, с. Утішків, вул. Головна, 6А (далі «Об`єкт»). Обсяг Робіт, що доручаються до виконання Підряднику, визначений проектною документацією наданою Замовником, та може коригуватись Замовником в ході виконання Договору. Склад Робіт, які виконує Підрядник відповідно до Договору, номенклатура, розмірність та вартість за одиницю розмірності, зазначається у Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього Договору. За результатами кожного календарного місяця протягом якого виконувались роботи (надалі за текстом звітний місяць) Підрядник оформлює Акт приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3, які є підставою для проведення розрахунків між Сторонами і являються невід`ємною частиною Договору. Підрядник зобов`язаний виконати весь обсяг передбачених договором протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту початку виконання робіт. Здача-приймання виконаних робіт здійснюється у відповідності з чинним законодавством, будівельними нормами і правилами, цим Договором та оформляється Актами приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та Довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3. Акти приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в Підрядник надає Замовнику завізованими представником технагляду Замовника, а також за потребою- інженером з авторського нагляду проектної організації. Підрядник не пізніше останнього календарного дня місяця, в якому були виконані Роботи, готує по два примірники Акту приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за формою №КБ-3, із зазначенням в них обсягу та вартості виконаних у звітному місяці Робіт, підписує їх і надає Замовнику разом з проміжною виробничою документацією в оригіналі особисто або цінним поштовим відправленням з описом вкладення. Замовник забезпечує Підрядника матеріалами необхідними для виконання Підрядник не пізніше 5 (п`яти) робочих днів до запланованої дати початку окремого виду робіт із використанням матеріалів, що повинні бути надані Замовником, повинен у письмовому вигляді надати Заявку із зазначенням асортименту та кількості необхідних матеріалів. У випадку неподання Заявки в передбачений строк Підрядник несе відповідальність за прострочення термінів виконання робіт в порядку передбаченому розділом 10 Договору. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати подання Заявки Підрядником зобов`язаний надати всі необхідні матеріали. У випадку ненадання Замовником матеріалів в цей строк, Підрядник не несе відповідальності за прострочення термінів виконання Робіт. Матеріали передаються Підряднику згідно Акту прийому-передачі матеріалів.

На виконання вищезазначеного Договору ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» оформлено на адресу ТОВ акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) щодо проведення монтажу сушильної установки LEEA STKX6S-15/02 на будівництві нового елеваторного комплексу місткістю 205,96 тис.куб.м. на території ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» за адресою Львівська область Буський район Утішківська сільська рада за серпень 2020 на загальну суму 1 711 215,60 грн в тому числі ПДВ 285 202,60 грн.

Акти приймання-передачі матеріалів та/або накладні на передачу матеріалів від Замовника до Підрядника до перевірки не надано.

ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» в період червень серпень 2020 оформлено на адресу позивача податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечує відповідач. Позивачем включено до складу податкового кредиту на суму ПДВ 285202,60 грн. В бухгалтерському обліку були відображені вказані операції. Вартість монтажу сушильної установки в подальшому включено у вартість нового елеваторного комплексу (бухг. Рах. 104).

Як вказано в акті перевірки, позивачем здійснено будівництво нового елеваторного комплексу місткістю 205,96 тис.с.куб. за адресою Львівська обл., Буський район, Утішівська сільська рада на підставі дозвільних документів: дозволу ДАБІ України на виконання будівельних робіт від 04.06.2020, сертифікатів про закінчення будівництва від 13.10.2020, від 29.12.2021, від 28.10.2022. Станом на 31.03.2024 сальдо розрахунків по бухгалтерському рахунку 631 по вказаному контрагенту відсутня.

Під час перевірки відповідачем використано бази даних ГУ ДПС України, Єдиний реєстр податкових накладних, АФС Система автоматизованого співставлення податкових зобов`язань, АС «Податковий блок», Архів електронної звітності Центру обробки електронної звітності ДПС України, інші джерела інформації та встановлено:

- ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» зареєстровано 31.10.2013, вид діяльності 41.20 будівництво житлових та нежитлових будівель;

- ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» анульовано реєстрацію платника ПДВ 11.03.2024, середньооблікова кількість штатних працівників за червень серпень 2020 3 особи, балансова вартість основних засобів за 2020 - 0 грн.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що представлені позивачем документи відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають у суду сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами.

Відсутність в АІС «Податковий блок» даних про придбання ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» послуг з оренди транспортних засобів та транспортних послуг, за наявності знаходження на балансі останнього основних засобів 4 групи «Машин та обладнання» балансовою вартістю 1 816 тис. гривень не може бути беззаперечним доказом відсутності реального здійснення ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» транспортних послуг, так як при надані таких послуг дане товариство використовує власні транспортні засоби.

Щодо посилання скаржника на висновки на підставі «здійсненого аналізу» даних ТТН виписаних при здійсненні господарської операції, то колегія суддів зазначає, що під час розгляду справи судом було досліджено відповідний «аналіз» та вказано, що відповідач, замість аналізу наданих документів на підтвердження переміщення щебню (відсіву), обмежився лише перенесенням даних з ТТН до таблиці… в зв`язку із чим і дійшов безпідставних висновків…, що ТТН виписані в одну ту саму дату, а отже це свідчить про не можливість здійснення водієм такого перевезення.

Товаро-транспортна накладна є доказом факту перевезення (переміщення) товарно матеріальних цінностей, а недоліки у їх оформлені не є підставою для висновків про безтоварність операцій, якщо інші данні свідчать про рух активів.

Даний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.01.2021 у справі №813/2204/17, від 02.03.2023 у справі № 804/644/16.

Тобто, у разі фактичного здійснення господарської операції певні недоліки, допущені товарно-транспортних накладних, не є безумовною підставою для їх оцінки такими, що можуть свідчити про не реальність господарської операції, за умови, що інші данні свідчать про рух активів або зміни у зобов`язанні платника податків.

Судом досліджено питання не відповідності маси вантажу технічним характеристикам та вірно вказано, що відповідач співставляючи масу сідельного тягача взяту із технічних характеристик, що розміщені на інтернет ресурсі, із фактичною масою автопоїзду зазначеного у ТТН без врахування маси напівпричепу помилково вказав про невідповідність маси щебню (відсіву), що зазначена в ТТН характеристикам сідельного тягача.

Згідно з визначенням поняття «сідельний тягач», наведеним у Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, таким є автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для буксирування напівпричепа.

Відповідно до п.1.10 Постанови КМ України від 10 жовтня 2001 № 1306 «Про Правила дорожнього руху»:

- автопоїзд (транспортний состав) - механічний транспортний засіб, що з`єднаний з одним або кількома причепами за допомогою зчіпного пристрою;

- буксирування - переміщення одним транспортним засобом іншого транспортного засобу, яке не належить до експлуатації автопоїздів (транспортних составів) на жорсткому чи гнучкому зчепленні або способом часткового навантаження на платформу чи на спеціальне опорне пристосування;

- фактична маса автопоїзда - сума фактичної маси кожного транспортного засобу, що входить до складу автопоїзда;

- причіп - транспортний засіб, призначений для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. До цього виду транспортних засобів належать також напівпричепи і причепи-розпуски.

При цьому, сідельний тягач в поєднанні з напівпричепом складають автопоїзд, що відповідно до визначених абз. б п. 22.5 Правила дорожнього руху затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 показників фактичної маси становить від 40 т. Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем в процесі проведення перевірки було досліджено та не спростовано здійснення господарської операції з надання ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» на користь позивача транспортних послуг на перевезення щебню фр 40-70 мм в кількості 2 299,24 т та перевезення відсіву гранітного фр 0-5 мм в кількості 14 257,16 т на загальну суму 3 476 844,00 грн., в т.ч ПДВ 579 474,00 грн.

Щодо господарської операції між ФОП ОСОБА_1 та позивачем згідно Договір від 06.03.2020 № 5, то колегія суддів зазначає таке.

Не заслуговує на увагу колегії суддів покликання відповідача на те, що ФОП підпадає під критерії відбору суб`єктів господарювання, що мають ризик здійснення нереальних (удаваних) операцій з наданням послуг із безпідставного формування податкового кредиту третім особам, оскільки суд першої інстанції вірно вказав, що недоліки «…оформлено дефектний акт наданих послуг від 30.04.2020 № 96, а саме в даному акті зазначено договір від 20.02.2020 №3, який ТОВ «Красненський елеваторний комплекс» не укладало (до перевірки представлено договір від 06.03.2020 №5), крім того у всіх актах зазначено доставка у кількості 1 гривня» не є суттєвими, тобто, не є такими, що зумовлюють втрату ними юридичної сили та містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій.

Наявність або відсутність окремих документі, як і деякі помилки чи неточності у їх оформлені, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), певні недоліки в заповненні первинних документів носять оцінюючий характер. Ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Крім того, не є свідченням нереальності господарських операцій відсутність деталізації їх опису в первинному документі.

Колегія суддів також не приймає до уваги посилання відповідача на наявність недоліків у наданих первинних документах, оскільки зазначене повинне оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи. Перевагу необхідно надавати реальності здійснення господарської операції та її економічному змісту. Первинні документи повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції.

Стосовно безпідставності висновку скаржника про не встановлення за даними ЄРПН, придбання ФОП ОСОБА_1 транспортних засобів та оренди автомобілів, як підставу для правомірної відмови у формуванні податкового кредиту позивачем, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкової вигоди.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 червня 2023 у справі № 810/1577/17.

Щодо господарській операції між ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» та позивачем, згідно договору Договір від 01.06.2020 № 01/06-2020, то колегія суддів зазначає таке.

ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» зареєстровано 31.10.2013, вид діяльності 41.20 будівництво житлових та нежитлових будівель. Анульовано реєстрацію платника ПДВ 11.03.2024, середньооблікова кількість штатних працівників за червень серпень 2020 - 3 особи, балансова вартість основних засобів за 2020 рік 0 грн.

Так, в період червень серпень 2020 ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» оформлено на адресу позивача податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, що не заперечує відповідач.

Позивачем включено до складу податкового кредиту на суму ПДВ 285202,60 грн. В бухгалтерському обліку були відображені вказані операції, про що зазначено в акті перевірки. Вартість монтажу сушильної установки в подальшому включено у вартість нового елеваторного комплексу (бухг. Рах. 104).

Як вказано в акті перевірки, позивачем здійснено будівництво нового елеваторного комплексу місткістю 205,96 тис.с.куб. за адресою Львівська обл., Буський район, Утішівська сільська рада на підставі дозвільних документів: дозволу ДАБІ України на виконання будівельних робіт від 04.06.2020, сертифікатів про закінчення будівництва від 13.10.2020, від 29.12.2021, від 28.10.2022. Станом на 31.03.2024 сальдо розрахунків по бухгалтерському рахунку 631 по вказаному контрагенту відсутня.

Суд першої інстанції вірно вказав, що представлені позивачем документи відповідають вимогам встановленим Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» до первинних документів, не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в сукупності з іншими доказами підтверджують реальність здійснення господарських операцій позивача з контрагентами.

Більш того, вказані документи не мають пошкоджень або дефектів щодо форми, які б зумовили втрату ними юридичної сили і доказовості, також вони містять всі необхідні для цілей оподаткування відомості про зміст та обсяг господарських операцій та підтверджують фактичний рух активів між позивачем та його контрагентами. За відсутності доказів, які беззаперечно могли б свідчити про неможливість виконання господарської операції або про невиконання контрагентами, платник не може бути позбавлений можливості відображення такої операції в податковому обліку.

Податкова інформація в інформаційно-аналітичних базах, на підставі якої встановлено факти, які свідчать про нереальність здійснених господарських операцій, не є належним доказом у справі, оскільки не має статусу первинного документа, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що висновки відповідача про нереальність вчинення операцій з придбання в ТОВ «БЕТОНЕКС ПЛЮС» та ФОП ОСОБА_1 послуг з доставки (перевезення) щебеню, відсіву гранітного і ТОВ «КІМБЕРЛІТ ГРУП» послуг монтажу сушильної установки є необґрунтованими та безпідставними, а тому оскаржувані спірні податкові повідомлення-рішення винесено без дотриманням вимог статті 2 КАС України.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу та витрат понесених на прибуття до суду.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, пов`язані зі сплатою судового збору, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 100000 грн, представник позивача надав до суду, копію ордеру серії АР №1209609, копію договору про надання правової допомоги № 15-10/24 від 15.10.2024; додаток № 1 від 15.10.2024 до Договору № № 15-10/24 від 15.10.2024 про надання правової допомоги, акт здачі прийняття послуг правничої (професійної) допомоги від 14.07.2025.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Верховний Суд у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18 вказав, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи, наданих адвокатом послуг, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони, розгляд якої здійснювався за правилами загального позовного провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 грн, оскільки такий розмір є співмірним з наданими послугами та складністю справи.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 135 КАС України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх законних представників, що пов`язані із прибуттям до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

27.04.2006 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», додатком до якої встановлено (компенсація в адміністративних справах), що витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження (далі - Постанова № 590).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.02.2011 № 98 «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» затверджено суми витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, згідно з додатком 1 (далі - Постанова № 98).

Відповідно до п. 1 п. 7 Постанови № 98 державним службовцям, а також іншим особам, які направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, що повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок коштів бюджетів, за наявності підтвердних документів відшкодовуються витрати, зокрема, на проїзд (у тому числі на перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад, а також за місцем відрядження (у тому числі на орендованому транспорті).

Водночас, розмір витрат визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Отже, розмір витрат, підтверджений вартістю квитків на залізничний транспорт, відноситься до складу судових витрат у разі переїзду до іншого населеного пункту.

Представником позивача надано докази понесення витрат на придбання квитків залізничного транспорту з м. Київ до м. Львова і назад, на загальну суму 4 537,67 грн., що підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що інші зазначені скаржником в апеляційних скаргах обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційних скарг дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи та питання по судових витратах.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14 липня 2025 року та додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у справі № 380/24389/24 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 23.12.2025.