Справа № 752/12594/25
Суддя: Романишена І. П.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/861/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Романишеної І.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Івакіна Юрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до інспектора 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Івакіна Юрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Відповідно до позовних вимог позивач просила суд: скасувати постанову інспектора 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта Івакіна Юрія Олександровича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4724421 від 13.05.2025 року відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст. 122 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення закрити.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 13.05.2025р. у Голосіївському районі м. Києва інспектором 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Івакіним Юрієм Олександровичем було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4724421 відносно ОСОБА_1 , за ч.2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 510 грн. Відповідно до п.5 вказаної постанови 13.05.2025 о 21:32:48 год. у м. Київ шосе Столичне водій транспортного засобу BMW X5, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом їхав в крайній лівій смузі при наявності вільної правої, чим порушив п.11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку. Пункт 11.5 ПДР дозволяє на дорогах, які мають дві і більше смуги руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки). Позивач вважає вказану постанову неправомірною та такою, що підлягає скасуванню судом з наступних підстав. Позивачка дійсно керувала вказаним автомобілем, в якому на пасажирському сидінні також перебувала її подруга, начебто у зв?язку із порушенням п.22.5 ПДР в обумовлений у постанові день вона рухалася правою смугою для руху та на ділянці, де з правого боку проїзної частини була наявна перешкода блокпост, межі якого частково накладались на проїзну частину, - прийняла крайню ліву смугу для руху у цьому ж напрямку. На відповідній ділянці дороги, неподалік місця розташування блокпосту, був встановлений дорожній знак 4.8 ПДР з вказівкою напрямку об?їзду перешкоди на дорозі (по лівій стороні). Саме виконуючи вказівки дорожнього знаку 4.8, здійснюючи об?їзд перешкоди, та знаючи про її наявність, оскільки позивачка часто проїздить цим маршрутом, позивачка прийняла крайню ліву смугу для руху. При цьому, в правій смузі поряд з автомобілем позивачки рухалися інші автомобілі, отже не можна стверджувати про порушення позивачкою пункту 11.5 ПДР, який дозволяє на дорогах, які мають дві і більше смуги руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку, якщо праві зайняті, оскільки саме це і мало місце в даному випадку, у зв?язку із рухом в попутному з позивачкою напрямку напрямку кількох автомобілів в правій смузі. Варто зазначити, що позивачка змінила праву смугу руху на ліву приблизно за 600 метрів до блокпосту, оскільки при наближенні до світлофору, який встановлений на шосе Столичному біля зупинки громадського транспорту «Віта-2» на перетині шосе Столичного з вулицями Дібровною та Вітавською, та на якому на той час відображався червоний сигнал, права смуга була зайнята кількома автомобілями, які зупинилися на червоний сигнал світлофору. Окрім того, варто зазначити, що на цій частині дороги в правій смузі на дорожньому полотні є ділянки з неякісним покриттям, тому відповідно рух в лівій смузі покликаний на об?їзд цих ділянок як перешкод. При цьому, позивачка рухалась в темний час доби, коли природнє освітлення було недостатнім, а зовнішнє освітлення (ліхтарі на електроопорах) не було увімкнене, тому це також обумовлювало об?їзд блокпосту як перешкоди саме по крайній лівій смузі. Після зупинки автомобіля позивачки працівником поліції, він не представився належним чином, та на запитання про причину зупинки повідомив позивачці, що вона порушила Правила дорожнього руху, при цьому не повідомив навіть, яке саме порушення було вчинене. У зв?язку із цим, позивачка попросила його представитись та пред?явити службові документи, які посвідчують його повноваження. Ця законна вимога позивачки спричинила невдоволення працівника поліції, який певний час відмовлявся представлятись, мотивуючи це тим, що начебто вже представлявся. Після чого він повідомив, що позивачка протиправно рухалась у крайній лівій смузі і розпочав складати постанову про адміністративне правопорушення. Згодом до поліцейського приєднався його інший колега (теж судячи з форми працівник патрульної поліції), який не представився, проте приймав участь у складанні постанови і робив окремі коментарі. При цьому, позивачка просила працівників поліції надати їй фактичні докази того, що позивачка порушила вимоги пункту 11.5 ПДР, але інспектор відмовив та не підтвердив того факту, що в нього є відповідні докази зафіксовані, зокрема, на нагрудному відеореєстраторі, що свідчить про відсутність такого доказу. Єдиним поясненням інспектора було те, що позивачка, якщо вона не згодна рішенням працівника поліції, може оскаржити в суді постанову про адміністративне правопорушення. У зв?язку із цим, позивачка переконана що вся ситуація з її зупинкою у зв?язку із начебто порушенням нею вимог ПДР була просто вигадана поліцейським після того, як він зіткнувся з її правомірними запитаннями та зауваженнями щодо причини зупинки, так як підстав зупиняти її автомобіль не було жодних, оскільки вона під час руху не порушила жодних положень ПДР. При цьому, позивачці навіть не надали можливості вписати свої зауваження до постанови. Працівником поліції, яким винесено оскаржувану постанову, не було дотримано відповідних вимог закону та обставини і доводи особи, відносно якої була винесена постанова, були залишені поза увагою, а відтак відсутні фактичні та допустимі докази того, що дійсно такі обставини мали місце.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15.07.2025 року дану адміністративну справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.10.2025 року вищевказана справа надійшла в провадження судді Романишеної І.П.

Ухвалою суду від 03.11.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача 1 відзиву у справі не надходило.

27.11.2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача 2. Згідно змісту відзиву останній зазначав, що твердження позивача, викладенні у позові, є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного. Відповідно до винесеної поліцейським постанови, 13.05.2025 о 21 год 41 хв. м. Київ, шосе Столичне, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом (надалі - Т3) ВМW X5, номерний знак НОМЕР_2 , їхав в крайній лівій смузі при наявній вільній правій, чим порушив п. 11.5 ПДР - Порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху напрямку, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП. Інспектор діяв відповідно до Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року N? 1026 (далі - Інструкція) та до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", таким чином проводився відеозапис розгляду справи на портативну боді камеру. Також, у даній постанові вказане посилання на докази вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, у пункті 5 «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення" - вказане посилання на відео з нагрудної камери N? 477769/477750. 13.05.2025 о 21 год 41 хв під час виконання службових обов?язків, перебуваючи по м. Київ, шосе Столичне, екіпажем управління патрульної поліції у місті Києві було помічено ТЗ BMW X5, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивача, котрий рухався в крайній лівій смузі на дорозі, яка має дві смуги в одному напрямку без наміру здійснити поворот чи розворот ліворуч, чим порушив п. 11.5 ПДР. Далі, було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу. Після зупинки ТЗ поліцейські підійшли до позивача, представилися, повідомили причину зупинки та надали законну вимогу пред`явити документи зазначені п. п 2.1 (2.4) ПДР. В подальшому, керуючись статтями 268, 278, 279 КУпАП та пункту 9 Розділу ІІІ Інструкції, роз?яснено позивачу його права і обов?язки. Інспектором було здійснено дослідження та оцінка доказів, а саме усні пояснення позивача. Після чого Інспектор повідомив позивача про прийняте по справі рішення (накладення штрафу на позивача в розмірі 510 грн 00 коп. та виніс постанову. Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови. Вказані обставини свідчать про дотримання Інспектором процедури розгляду справи, притягнення позивача до адміністративної відповідальності та правомірне винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, Інспектор діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Так, поліцейським, за сукупними проявами об?єктивного складу, що визначені частиною другою ст. 122 КУпАП, за своїм внутрішнім переконанням оцінив докази що свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що грунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні всіх обставин справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення, за результатами розгляду якої виніс постанову, оформлену відповідно до вимог ст. 283 КУпАП. Взявши до уваги викладене вище, інспектор діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений чинним законодавством, а постанова винесена з дотриманням всіх вимог встановлених КУпАП та Інструкцією, отже позов не підлягає задоволенню.

Відповідь на відзив до суду не надходила.

Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, дослідивши долучений до відзиву відеозапис, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, встановлені судом.

13.05.2025 о 21:32:48 год. у м. Києві, шосе Столичне, водій транспортного засобу BMW X5, державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом їхала в крайній лівій смузі при наявності вільної правої, чим порушив п.11.5 ПДР - порушення виїзду на крайню ліву смугу при наявності двох і більше смуг для руху в одному напрямку.

Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

У пункті 7 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4724421 від 13.05.2025 року вказано, що до постанови додаються - № 477769, 477750.

Як убачається з відеозаписів, автомобіль марки BMW X5, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водій ОСОБА_1 була зупинена працівниками поліції за порушення вимог пункту 11.5 Правил дорожнього руху України. З наданих відеозаписів встановлено, що позивачка рухалась на автомобілі по дорозі, яка має дві полоси руху в одному напрямку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Стаття 19 Конституції України, передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою ст. 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11 Правил дорожнього руху України визначено порядок розташування транспортних засобів на дорозі.

Згідно із п. 11.5 ПДР України, на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно на ці правовідносини поширюється положення ч.4 ст. 258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, у випадку вчинення правопорушення, зокрема, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, під час оформлення матеріалів про адміністративні порушення за вчинення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі, передбаченого статтею 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у відповідача відсутній обов`язок складати протокол про адміністративне правопорушення.

В даній справі для з`ясування обставин справи та наявності чи відсутності в діях ОСОБА_1 порушення Правил дорожнього руху, судом були досліджені відеозаписи з місця події, що мала місце 13.05.2025 року, які надані представником відповідача 2 до відзиву та які зазначені в п. 7 оскаржуваної постанови.

Як убачається з відеозаписів, автомобіль марки BMW X5 під керуванням водій ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції за порушення вимог пункту 11.5 Правил дорожнього руху України. З наданих відеозаписів встановлено, що позивач рухався на автомобілі по дорозі, яка має дві полоси руху в одному напрямку.

Суд вважає за необхідне зауважити, що ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, не заперечувала факту того, що вона здійснювала рух крайньою лівою смугою руху та зазначала, що дійсно їхала у крайній лівій смузі.

Таким чином, позивачем дійсно було порушено приписи пункту 11.5 Правил дорожнього руху, а саме здійснено рух по лівій смузі руху, в той час як права була вільна для руху, а отже остання у відповідності до Правил дорожнього руху мала здійснювати рух якнайближче до правого краю проїзної частини.

Відеозаписами також підтверджується, що інспектором поліції дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення відповідної постанови, зокрема, працівник поліції представився та згідно із пунктом 2.4 «а» Правил дорожнього руху пред`явив вимогу надати для перевірки документи, передбачені пунктом 2.1 Правил дорожнього руху та повідомив ОСОБА_1 про порушення нею пункту 11.5 Правил дорожнього руху, роз`яснив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, що передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення та після закінчення розгляду справи оголосив позивачу зміст постанови, порядок її оскарження та строки сплати штрафу.

Обставин, які б свідчили про порушення процедури розгляду справи або порушення прав позивача під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності та/або будь-яким чином свідчили про перевищення службових повноважень інспектором поліції відносно позивача, матеріали справи не містять. Зміст постанови відповідає вимогам, наведеним у статтях 283 та 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Тобто, істотних порушень процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, судом не встановлено.

Суд відхиляє твердження позивача про те, що рух у крайній лівій смузі був безпечним, з огляду на розміщення на проїжджій частині по напрямку руху її автомобіля ближче до правого краю дороги перешкоди у вигляді тимчасової конструкції (блокпосту), оскільки позивачем не надано доказів, що вищевказана конструкція несла перешкоди для руху транспортних засобів по правій смузі.

Відповідно до пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки відеозапису.

Відповідно до статті 40 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

У відповідності до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з п. 1, п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Дослідивши матеріали позов, суд встановив, що постанова винесена з дотриманням норм чинного законодавства, стягнення відповідачем застосовано без порушень, в межах санкції ч. 2 ст. 122 КУпАП, за якою позивачка притягнута до адміністративної відповідальності, тому підстави для скасування оскаржуваної постанови відсутні.

При цьому, даних які б впливали на законність винесеної інспектором 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції Івакіним Юрієм Олександровичем серії ЕНА №4724421 відносно ОСОБА_1 , та які б були підставою для скасування такої, судом не встановлено.

Таким чином, посилання позивачки на незаконність постанови спростовуються наведеним, самі лише заперечення не мають юридичної сили, оскільки свою позицію та невинуватість позивач мав би довести шляхом надання доказів на спростування обставин, викладених у оскаржуваній постанові, адже відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом; ч. 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Втім, доказів, які мали б спростувати факт наявності адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем надано не було і судом таких обставин не встановлено.

Приймаючи рішення суд враховує, що визначений правовою нормою ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позову - без задоволення.

У позові до інспектора 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Івакіна Юрія Олександровича слід відмовити у зв`язку з тим, що він не є належним відповідачем у даній справі, оскільки у справах про оскарження постанов про адміністративне правопорушення належним відповідачем є саме орган, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Враховуючи викладене, керуючись Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 «Про затвердження Правил дорожнього руху України», ст.ст. 1262, 247, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 9,77, 229, 241-246, 255, 268, 286, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Івакіна Юрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням положень частини 4 статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом десяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Реквізити сторін:

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ;

Департамент патрульної поліції: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3, ;

Інспектор 1 взводу 6 роти 3 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП Івакін Юрій Олександрович: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3.

Повний текст рішення складено 22.12.2025р.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА