Справа № 280/2388/25
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

18 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 280/2388/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року (суддя Лазаренко М.С., м. Запоріжжя, повний текст рішення виготовлено 30.05.2025 року) у адміністративній справі №280/2388/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років, суд -

в с т а н о в и в:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (ді по тексту - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі по тексту - відповідач 2), в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення відповідача 1 від 28.03.2025 року №12 про відмову у призначенні йому пенсії за вислугу років згідно ст.86 Закону України «Про прокуратуру»; зобов`язати відповідачів у межах компетенції кожного із співвідповідачів, призначити йому пенсію за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-ХІІ (у редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-III), виходячи із 90% заробітку на посаді заступника прокурора м. Нововолинськ Волинської області та без обмеження максимального розміру пенсії.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року позовні вимоги задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.03.2025 року №12; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 20.03.2025 року про призначення пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року № 1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ) та прийняти рішення з урахуванням правових висновків суду у даній справі.

З рішенням суду першої інстанції не погодилося Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області та подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтувало тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що ОСОБА_1 20.03.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області і заявою про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до Закону України «Про прокуратуру», яка 28.03.2025 року за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та рішенням №12 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за вислугою років. Апелянт зазначив, що він не є суб`єктом владних повноважень, який приймав спірне рішення пенсійного органу, таким є Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Апелянт зазначив, що з 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697, відповідно до якого втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789 (крім, зокрема частин 3, 4, 6, 11 ст.50-1 щодо класних чинів), а тому з 15.07.2015 року відсутні підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789. Апелянт зазначив, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 02 місяці 12 днів. За наданими документами вислуга років відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 становить 18 років 01 день, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 15 років 08 місяців та половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денно форми навчання - 2 роки 3 місяці 15 днів. На момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років від 20.03.2025 року ОСОБА_1 не працював в органах прокуратури, що є однією підставою для відмови йому у призначенні пенсії за вислугу років. Станом на набрання чинності Законом №3668 (01.10.2011 року) ОСОБА_1 не мав необхідного стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років, а тому у нього не виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України №1789.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.2000 року ОСОБА_1 : з 01.09.1995 року по 29.06.2000 року був студентом денної форми навчання Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого; з 30.03.2000 року по 14.12.2015 року працював на різних прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Волинської області (звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України); з 15.01.2016 року по 24.03.2016 року отримував допомогу по безробіттю згідно пп.4 п.1 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; з 02.11.2021 року по теперішній час (станом на розгляд справи) проходить службу у лавах Збройних Сил України. Згідно посвідчення учасника бойових дій від 18.04.2024 року №763 ОСОБА_1 є учасником бойових дій. Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2025 року №71 ОСОБА_1 з 28.02.2022 року по 24.12.2022 року, з 03.01.2023 року по 08.07.2023 року, з 18.07.2023 року по 21.08.2023 року, з 12.10.2024 року по 02.01.2025 року та з 23.01.2025 року по 13.03.2025 року брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. ОСОБА_1 була видана довідка Волинської обласної прокуратури №21-14вих-25 від 14.01.2025 року про складові заробітної плати (грошового забезпечення), відповідно до якої розмір заробітної плати на посаді заступника прокуратура складав 2704 гривень. ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-11). Заяву ОСОБА_1 розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та прийнято рішення від 28.03.2025 року №12, яким відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зазначено, що підстави для призначення пенсії згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ) відсутні, оскільки з 15.07.2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» №1697, відповідно до п.1 підпункту 3 розділу XII Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про прокуратуру» №1789 (крім п.8 ч.1 ст.15, ч.4 ст.16, абзацу 1 ч.2 ст.46-2, ст.47, ч.1 ст.49, ч.5 ст.50, частин 3, 4, 6 та 11 ст.50-1, ч.3 ст.51-2, ст.53 щодо класних чинів). Суд врахував, що на час початку проходження ОСОБА_1 служби в органах прокуратури, умови та порядок пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих було визначено ст.50-1 Закону України від 05.11.1991 року №1789-XII «Про прокуратуру». Суд врахував, що ОСОБА_1 має страховий стаж на день звернення для призначення пенсії більше 29 років 2 місяці 12 днів, у тому числі стаж на посадах прокурорів 15 років 8 місяців 16 днів (з 30.03.2000 року по 14.12.2015 року). Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 № 2663-ІІІ); Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI (набрав чинності 01.10.2011 року); ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII; статтями 8, 4, 21, 22, 58 Конституції України та прийшов до висновку про те, що Законом України від 14.10.2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» збільшено стаж роботи, що дає право на пенсію, а частинами 2, 15 ст.86 встановлений розмір пенсії суттєво зменшено - до 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати та взагалі обмежено її максимальний розмір, що є звуженням прав ОСОБА_1 у розумінні Конституції України через суттєве погіршення становища запровадженням зворотної дії закону в часі на вже існуючі правовідносини. Суд врахував, що на початок проходження ОСОБА_1 служби в органах прокуратури України (30.03.2000 року) діяв Закон України №1789-ХII «Про прокуратуру», ст.50-1 якого було встановлено, що прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Суд вважав, що гарантій працівників правоохоронних органів, зокрема, працівників прокуратури, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а тому ОСОБА_1 набуто право виходу на пенсію після набуття стажу роботи не менше 20 років, у тому числі на посадах прокурорів і слідчих не менше 10 років. Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за вислугу років згідно ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 року № 1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 року № 2663-ІІІ). Суд зазначив, що ОСОБА_1 звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року№1789-XII. При цьому, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII, а тому питання про призначення ОСОБА_1 пенсії відповідно до поданої заяви не вирішено, оскільки для призначення пенсії за ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII та відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII встановлені різні умови та правові підстави. Суд прийшов до висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 20.03.2025 року про призначення останньому пенсії за вислугу років на підставі ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року №1789-XII (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ) та прийняти рішення з урахуванням правових висновків суду у даній справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції вказував, що долученими до справи документами позивачем доведено факт надання адвокатом Зеленським М.С. правничої допомоги позивачу. До матеріалів справи на підтвердження понесених витрат долучено: договір про надання правової допомоги від 17.03.2025 року №001/2025; акт виконаних робіт від 31.03.2025 року; рахунок на оплату №006/2025 (д001/2025) від 31.03.2025 року; платіжна інструкція №@2PL911125 від 19.04.2025 року; акт виконаних робіт від 21.05.2025 року; рахунок на оплату №011/2025 року (д001/2025) від 21.05.2025 року; квитанція №470815 від 23.05.2025 року. Згідно з попереднім розрахунком суми судових витрат, адвокатом було проведено першу консультацію, вивчення документів, складання правової позиції у справі - 2000 грн; підготовлено запити та отримано відповіді - 4000 грн; підготовлено та подано адміністративний позов до Запорізького окружного адміністративного суду - 8000 грн. Також, визначено витрати у розмірі 4000 грн за складання адвокатом відповіді на відзив. Загальна вартість наданих послуг - 18000 грн. Перевіривши обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат у розрізі видів наданих адвокатом послуг, складність юридичних питань, які були предметом дослідження в суді, суд вважає заявлений до відшкодування розмір правової допомоги частково необґрунтованим та, як наслідок, завищеним, а, відтак, таким, що підлягає зменшенню. Розумно обґрунтованими, на думку суду, є витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн, які підлягають компенсації за рахунок відповідачів солідарно, оскільки дана сума є співмірною до предмету спору і ціни позову, складності даної справи та об`єму виконаних робіт.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.2000 року ОСОБА_1 : з 01.09.1995 року по 29.06.2000 року навчався на денній формі навчання Національної юридичної академії України ім. Ярослава Мудрого (04 роки, 09 місяців, 28 днів); з 30.03.2000 року по 14.12.2015 року працював на різних прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури Волинської області (звільнений на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру», п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України) (15 років, 08 місяців, 16 днів); з 15.01.2016 року по 24.03.2016 року отримував допомогу по безробіттю згідно пп.4 п.1 ст.22, п.1 ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»; з 02.11.2021 року проходить службу у лавах Збройних Сил України.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 27.06.2023 року.

Згідно довідки Військової частини НОМЕР_2 від 13.03.2025 року №71 ОСОБА_1 з 28.02.2022 року по 24.12.2022 року, з 03.01.2023 року по 08.07.2023 року, з 18.07.2023 року по 21.08.2023 року, з 12.10.2024 року по 02.01.2025 року та з 23.01.2025 року по 13.03.2025 року брав безпосередню участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Встановлено, що 20.03.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Встановлено, що заява ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності розглянута 28.03.2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області та рішенням №12 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до частин 1, 2, 6, 8 ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VІ «Про прокуратуру». За наданими документами вислуга років відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» становить 18 років 01 день, в тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 15 років 08 місяців, 16 днів та половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання - 2 роки 03 місяці, 15 днів.

Відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» - набрав чинності 19.07.2001 року; Закон втратив чинність на підставі Закону №1697-VII від 14.10.2014 року «Про прокуратуру») прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку. Працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при загальному стажі роботи 25 років і більше, а жінками - 50 років при загальному стажі роботи 20 років і більше, пенсія призначається у розмірі, пропорційному кількості повних років роботи на прокурорських посадах з розрахунку 80 відсотків місячного заробітку за 20 років вислуги. За кожний рік загального стажу понад 25 років для чоловіків і 20 років для жінок пенсія збільшується на один відсоток місячного заробітку, з якого вона обчислюється. До 20-річного стажу роботи, що дає право на пенсію за вислугою років, зараховується час роботи на прокурорських посадах, перелічених у статті 56 цього Закону, в тому числі у військовій прокуратурі, стажистами в органах прокуратури, слідчими, суддями, на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, офіцерських посадах Служби безпеки України, посадах державних службовців, які займають особи з вищою юридичною освітою, в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України працівникам, яким присвоєно класні чини, на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, що мають класні чини, були направлені туди, а потім повернулися в прокуратуру, строкова військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах, частково оплачувана відпустка жінкам по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорсько-слідчих посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку із скороченням чисельності або штату працівників та у зв`язку з обранням їх на виборні посади органів державної влади чи органів місцевого самоврядування. На ветеранів війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугою років, дія цієї статті поширюється незалежно від того, з яких підприємств, установ чи організацій вони вийшли на пенсію.

Встановлено, що Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, (набрав чинності 01.10.2011 року), частину першу статті 50-1 замінено двома частинами за якою, прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до частин 1, 2, 6, 8 ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру» (набрав чинності 15.07.2015 року) (в редакції, чинній на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії за вислугу років - 20.03.2025 року) прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася. Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ст.50-1 Закону України №1789 «Про прокуратуру», в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» діяла з 19.07.2001 року та втратила чинність 01.10.2011 року та передбачала право прокурора на пенсійне забезпечення незалежно від віку за умови наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, працівникам, які не мають вислуги 20 років, якщо стаж служби в органах прокуратури становить не менше 10 років, після досягнення чоловіками 55 років при загальному стажі роботи 25 років і більше.

Станом на 01.10.2011 року згідно трудової книжки ОСОБА_1 у нього було стажу з урахуванням денної форми навчання з 01.09.1995 року по 01.10.2011 року - 16 років, при цьому станом на 01.10.2011 року прокурорський стаж складав 11 років 06 місяців 01 день.

Отже, для призначення пенсії ОСОБА_1 згідно ст.50-1 Закону України №1789 «Про прокуратуру» (в редакції Закону від 12.07.2001 року №2663-ІІІ «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру») не було необхідного загального стажу (20 років) та станом на 01.10.2011 року ОСОБА_1 було 33 роки 02 місяці, тобто не було 55 років для чоловіків.

У подальшому ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» була змінена Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 3668-VI, (набрав чинності 01.10.2011 року), яка передбачала, що прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2015 року (14.12.2015 року ОСОБА_1 звільнений з органів прокуратури) по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців.

Отже, на момент звільнення з органів прокуратури ОСОБА_1 мав загальний стаж 20 років 03 місяці 13 днів, тобто у ОСОБА_1 не було необхідного загального стажу (22 роки, 06 місяців.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у ОСОБА_1 на момент звернення до пенсійного органу 20.03.2025 року, стаж відповідно до ч.86 Закону України «Про прокуратуру» становить 18 років 01 день відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30.03.2000 року. При цьому відповідно до ч.8 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах офіцерського складу Збройних Сил України та військова служба. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та він має право на пільги, встановлені Законом для ветеранів війни - учасників бойових дій.

З цих підстав суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково в частині визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.03.2025 року №12 та зобов`язання повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 20.03.2025 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України ід 14.10.2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру» з урахуванням правових висновків суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судові витрати на правову допомогу слід стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як суб`єкта владних повноважень, який приймав рішення, з урахуванням задоволених позовних вимог, співмірності та складністю справи у розмірі 1000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - адвокат, просив стягнути з пенсійного органу судові витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн., однак, не надав доказів фактично понесених витрат, а тому у цій частині клопотання не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги частково.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області - задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 30.05.2025 року у адміністративній справі №280/2388/25 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання призначити пенсію за вислугу років - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 28.03.2025 за №12.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області повторно розглянути у встановленому законом порядку заяву ОСОБА_1 від 20.03.2025 року про призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст.86 Закону України від 14.10.2014 року №1697-VІІ «Про прокуратуру» з урахуванням правових висновків суду апеляційної інстанції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. (одна тисяча) грн.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова