Справа № 260/6922/25
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року м. Ужгород№ 260/6922/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Плеханова З.Б., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, яким просять:

- Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.

- Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову винагороду за тривалість проходження служби в бойових умовах у розмірі 1 млн. гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2025 №153 Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану.

Позовні вимоги мотивовані тим , що позивача на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2025 №46-РС було звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «ж», пункту 3, частини 5, статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з закінченням строку служби (якщо військовослужбовець не висловив бажання продовжувати військову службу) у разі закінчення строку контракту, укладеного під час воєнного стану.

За період проходження військової служби відповідачем не було нараховано та виплачено позивачу одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами), хоча посадовими особами військової частини НОМЕР_1 нібито підготовлено документи на виплату позивачу вищезазначеної одноразової винагороди до відповідача з проханням нарахувати та виплатити одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами), який зареєстровано в стройовій частині військової частини НОМЕР_1 за №3513/13.

26.07.2025 позивачем подано рапорт до військової частини НОМЕР_1 нарахування та виплату позивачу, ОСОБА_1 , одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами), який зареєстровано в стройовій частині військової частини НОМЕР_1 за №3513/13.

Однак, станом на день подання позивачем даної позовної заяви, відповідачем відповіді на рапорт не надано, одноразова грошова винагорода у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами), йому не нарахована та не виплачена.

Вважаючи вказану бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся зданим позовом до суду.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2025 року було відкрито провадження в адміністративній справі та витребувано від Військової частини НОМЕР_1 - копію рапорту позивача від 26.07.2025 про виплату грошової винагороди та результат його розгляду. Зобов`язано відповідача надати витребовувані докази у термін, протягом семи днів, з дня отримання даної ухвали.

Вказану ухвалу доставлено до електронного кабінету відповідача 03.09.2025 року, що стверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Однак відповідач відзив у встановлений судом строк до суду не надіслав, про причини неподання такого не повідомив, про продовження процесуального строку для його подання не клопотав.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З огляду на зазначене суд вважає за можливе застосувати процесуальні наслідки неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов, передбачені ч. 4 ст. 159 КАС України.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2025 року було застосовано до військової частини НОМЕР_1 захід процесуального примусу шляхом накладення штрафу в порядку частини першої статті 145 та частини другої статті 149 Кодексу адміністративного судочинства України та стягнуто в дохід Державного бюджету України з Військової частини НОМЕР_1 штраф у сумі 9084,00 грн. на рахунок Державної судової адміністрації України

15 грудня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали ЗОАС було надані витребовувані докази.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2025 року за клопотанням відповідача

Обставини встановлені судом.

ОСОБА_1 , проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується матеріалами справи.

27 липня 2024 року між ОСОБА_1 та командиром військової частини НОМЕР_3 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України на посадах осіб рядового складу.

Відповідно довідки від 24.03.2025 року №630/561 ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення; у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Запорізькій, Сумській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період із 02.01.2023 по 03.03.2023, з 22.03.2023 по 08.07.2023, 03.09.2023 по 30.01.2024, з 28.03.2024 по 31.03.2024, з 16.10.2024 по 19.01.2025.

26.07.2025 року ОСОБА_1 подав рапорт до військової частини НОМЕР_1 нарахування та виплату йому одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» (із змінами), який зареєстровано в стройовій частині військової частини НОМЕР_1 за №3513/13.

Однак, як зазначає позивач, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою, відповідачем відповіді на рапорт від 26.07.2025 року не надано.

15 грудня 2025 року представником відповідача подано заяву, в якій зазначено , що рапорт ОСОБА_1 від 26.07.25 року та додано витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.12.2025 року №343, яким було наказано виплатити додаткову винагороду старшому солдату ОСОБА_1 , старшому стрільцю відділення охорони взводу охорони роти охорони 1000000 грн. 00 коп. (один мільйон гривень нуль копійок). Підстава: рапорт старшого солдата ОСОБА_2 (вх. №3515/13 від 26.07.2025), довідка про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях в районах бойових дій та відсутності випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин солдата ОСОБА_3 від 14.08.2025 № 630/1750 військової частини НОМЕР_4 , довідка ОК-5, довідка про обставини травми (поранення, контузій, каліцтва) №6 від 03.01.2025 військової частини НОМЕР_4

Мотиви та норми права застосовані судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу "№2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Законом, що відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 за №2011-XII (далі - Закон №2011-XII).

За змістом ч. 1 ст. 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення (ч. 2 ст. 9 Закону №2011-XII).

Приписами ч. 4 ст. 9 Закону №2011-XII унормовано, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Кабінет Міністрів України 11 лютого 2025 року прийняв постанову №153 "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" (далі - Постанова №153).

Пунктом 4 Постанови №153 визначено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які :

1.

1)до набрання чинності цією постановою

2)у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX,

3)проходять військову службу

4) та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема:

- на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України,

- на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора,

-на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій),

5)строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою,

виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;

2.

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою,

винагорода виплачується

пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);

3.

військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;

4.

військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.

За змістом частини 1 статті 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" постанови Кабінету Міністрів України, крім постанов, що містять інформацію з обмеженим доступом, набирають чинності з дня їх офіційного опублікування, якщо інше не передбачено самими постановами, але не раніше дня їх опублікування.

Офіційне опублікування постанов Кабінету Міністрів України здійснюється в газеті "Урядовий кур`єр" та Офіційному віснику України, а також в інших офіційних друкованих виданнях, визначених законом. Крім того, акти Кабінету Міністрів України оприлюднюються шляхом їх розміщення на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України (ч. 5 ст. 52 Закону України "Про Кабінет Міністрів України").

Постанова Кабінету Міністрів України "Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану" від 11.02.2025 за №153 опублікована в газеті "Урядовий кур`єр" 13.02.2025 року.

Таким чином, Постанова №153 набрала чинності 13.02.2025 року з дня її офіційного опублікування в газеті "Урядовий кур`єр".

Зі змісту положень Постанови № 153 можна дійти висновку, що реалізація права особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень можлива виключно за умови дотримання встановлених цією Постановою вимог, які мають існувати в сукупності, а саме:

- вік призову на військову службу до 25 років;

- бути особою рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення;

- бути прийнятим або призваним на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року за №2102-IX, до набрання чинності цією постановою - 13.02.2025 року у віці до 25 років;

- проходити військову службу;

- брати безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (надалі по тексту також - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025 року, або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни.

-відсутності притягнення до відповідальності два або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строку дії яких не закінчився.

Як встановлено судом, станом на 27.07.2022 року ОСОБА_1 не виповнилося 25 років

Довідкою від 24.03.2025 року №630/561, підтверджено що ОСОБА_1 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції в період її проведення; у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій, Запорізькій, Сумській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи в районах і в період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України у період із 02.01.2023 по 03.03.2023, з 22.03.2023 по 08.07.2023, 03.09.2023 по 30.01.2024, з 28.03.2024 по 31.03.2024, з 16.10.2024 по 19.01.2025.

Станом на 13.02.2025 року (дата набрання чинності Постанови №153) проходив військову службу.

Матеріали справи не містять відомостей про притягнення до відповідальності два або більше разів за сукупністю дисциплінарних стягнень строк дії яких не закінчився.

Приписами Постанови №153 та Порядку №153 чітко передбачено право особи на отримання одноразової грошової винагороди у розмірі 1 000 000 гривень, призову на військову службу настання віку до 25 років, а також до/після набрання чинності цією постановою укладення Контракту або коли станом на набрання чинності цією постановою, особа брала безпосередню участь у бойових діях не менше шести місяців станом на дату набрання чинності вказаною постановою - 13.02.2025 року або строком менше шести місяців із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених), або менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни.

Суд звернув увагу, що позивач підпадає під дію пункту 4 Постанови №153, із заявою до командування військової частини НОМЕР_1 щодо отримання грошової винагороди, передбаченої пунктом 4 постанови від 11.02.2025 року №153 «Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану» позивач звернувся під час проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови №153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.

При цьому, суд зазначає, що Постанова № 153 не містить жодних обмежень чи застережень відносно отримання одноразової грошової винагороди військовослужбовцями, які проходили службу.

Суд зазначає, що тлумачення абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 у вузькому значенні, буде дискримінаційним відносно осіб, які були звільненні з військової служби при настанні обставин визначених Постановою №153.

Додатково суд зазначає, що із витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.12.2025 року №343, яким було наказано виплатити додаткову винагороду старшому солдату ОСОБА_1 , старшому стрільцю відділення охорони взводу охорони роти охорони 1000000 грн. 00 коп. (один мільйон гривень нуль копійок), вбачається що така була виплачена позивачу тільки 11 грудня 2025 року. в той час як із відповідним рапортом, позивач звернувся 26 липня 2025 року.

Також суд констатує, що відповідачем долучено до матеріалів справи лише наказ про здійснення виплати додаткової винагороди, однак доказів здійснення нарахування та фактичної виплати грошових коштів на рахунок позивача, до матеріалів справи не надано.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст. 139 КАС України розподіл судових витрат не здійснювався.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1 Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 яка полягає у невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень на підставі Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року №153.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень на підставі абзацу 4 пункту 4 Постанови КМУ від 11 лютого 2025 року № 153.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адмінсуду.

СуддяЗ.Б.Плеханова