Справа № 520/16602/25
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 р.Справа № 520/16602/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

представників сторін: позивача - Носова К.В., відповідача - Лютянського М.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., м. Харків, повний текст складено 30.09.25 року по справі № 520/16602/25

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування розпорядження, податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДПС у Харківській області, відповідач, контролюючий орган) у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження ГУ ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 12.11.2024 № 616-РЛ в частині анулювання ліцензій № 2400372, №2400388 на право ФОП ОСОБА_1 здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025;

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 06.05.2025 № 21469/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 68910,68 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, № 21470/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 84558,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; №21471/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 34455,34 грн. за зберігання алкогольних напоїв в місцях збереження не віднесених до Єдиного реєстру місць зберігання; № 21472/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 42279,00 грн за зберігання тютюнових виробів в місцях збереження не віднесених до Єдиного реєстру місць зберігання;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позову зазначено про незгоду з висновками Акту перевірки та відповідно з рішенням відповідача про анулювання ліцензій та притягненням позивача до відповідальності, оскільки у розумінні як Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481-95ВР (далі Закон № 481-95ВР), який втратив чинність 01.01.2025, так і Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 18.06.2024 № 3817-ІХ (далі за текстом Закон № 3817-ІХ), чинний з 27.07.2024, підставою для анулювання ліцензії є несплата чергового платежу за ліцензію, чого у спірних правовідносинах не відбувалося. Так, факт надходження 29.05.2024, 21.08.2024, 13.11.2024 чергових платежів за ліцензії № 2400372, № 2400388 підтверджується платіжними інструкціями від 29.05.2024, від 21.08.2024, від 13.11.2024 та листами ГУ ДПС у Харківській області від 17.04.2024 № 82/ЗПІ/20-40-09-04-12, від 09.06.2025 № 123/ЗПІ/20-40-09-04-12, проте, з незрозумілих причин, контролюючим органом спрямовано ці кошти на оплату інших ліцензій № 2403904, №2403762 (терміном дії з 11.12.2024 по 11.12.2025).

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 не мала заборгованості зі сплати чергових платежів за ліцензії № 2400372, № 2400388 за період з 18.05.2024 по 01.11.2024, а відтак розпорядження ГУ ДПС у Харківській області № 616-РЛ від 12.11.2024 про анулювання виданих позивачу ліцензій № 2400372, № 2400388 є протиправним та підлягає скасуванню.

Вищенаведені протиправні, як стверджує позивач, дії відповідача вимусили позивача подати 02.12.2024 заяви про отримання нових ліцензій, де зазначити, що ліцензійні платежі були оплачені авансом - 29.05.2024, 21.08.2024, 13.11.2024.

З огляду на спотворення відповідачем висновків Акту перевірки від 07.04.2025 №15042/20-40-09-01-03/ НОМЕР_1 (на думку відповідача, позивач у період з 18.05.2024 по 29.11.2024 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності відповідних ліцензій на право провадження таких видів діяльності), що призвело до безпідставного притягнення ФОП ОСОБА_1 на підставі частини 7 статті 16, частини 1 статті 23, абз. 1 частини 1 статті 39 Закону № 3817-ІХ до відповідальності у вигляді прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 06.05.2025 № 21469/0901, №21470/0901, № 21471/0901, № 21472/0901, так як позивач мав протягом вказаного часу діючі ліцензії, а їх скасування «минулою» датою є протиправним, просив суд такі рішення скасувати.

Також наполягав на порушенні відповідачем процедури розгляду заперечень, оскільки всупереч приписам статті 86 ПК України ГУ ДПС у Харківській області проігнорувало заяву позивача про бажання прийняти участь у розгляді заперечень та не повідомило жодним чином про дату та час розгляду таких заперечень, чим порушило право платника податків брати участь у їх розгляді.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2025 року по справі № 520/16602/25 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, про визнання протиправним та скасування розпорядження, податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, від 12.11.2024 № 616-РЛ в частині анулювання ліцензій №2400372 та № 2400388 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 06.05.2025 № 21469/0901, № 21470/0901, № 21471/0901, № 21472/0901 про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 6686,42 грн.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права з викладенням висновків, які не відповідають обставинам справи, що в силу положень статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є підставою для його скасування та прийняття у справі нового судового рішення, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі № 520/16602/25 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 .

З посиланням на невиконання позивачем при здійсненні господарської діяльності з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами в магазині за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ліцензії № 2400388 та № 2400388 (терміном дії з 18.02.2024 до 18.02.2025, строк дії якої не закінчився), протягом визначеного абзацом 2 пункту 6 розділу ХІІІ Закону № 3817-ІХ періоду вимоги щодо сплати чергових платежів, стверджував про правомірність розпорядження від 12.11.2024 про анулювання такої ліцензії з дня несплати першого чергового платежу, тобто з 18.05.2024.

З огляду на вищенаведене та враховуючи, що з аналізу наявних у «Системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій» (далі СОД РРО) фіскальних чеків програмного реєстратора розрахункових операцій (далі ПРРО) встановлено непоодинокі факти реалізації ФО-П ОСОБА_1 в асортименті алкогольних напоїв на загальну суму 34 455,34 грн та тютюнових виробів на загальну суму 42 279,00 грн з фіскальним номером , зареєстрованим в магазині за адресою: АДРЕСА_1 , у період відсутності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, зокрема, з 18.05.2024 по 29.11.2024 (включно), що є відповідно порушенням частини 7 ст. 16 та частини 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ, наполягав на правомірності застосування до позивача згідно оскаржуваних податкових повідомлень-рішень штрафних санкцій.

Крім того вважав, що внаслідок анулювання позивачу ліцензії зберігання у період з 18.05.2024 до 29.11.2024 (включно) алкогольних напоїв загальною вартістю 34 455,34 грн та тютюнових виробів загальною вартістю 42 279,00, реалізація яких здійснена у вказаний період, відбувалась у в місці, не внесеному до Єдиного державного реєстру місць зберігання, що є порушенням вимог абзацу 1 частини 1 статті 39 Закону № 3817-ІХ.

Наголошував, що у період з 18.02.2024 від ФОП ОСОБА_1 на адресу Головного управління не надходило будь-яких повідомлень про внесення чергового платежу за ліцензії № 2400388 та № 2400388, а кошти внесені платіжними дорученнями від 29.05.2024 № @2PL098863, від 21.08.2024 № @2PL273415, від 13.11.2024 № @2PL570302 використано скаржником згідно з заявами від 09.12.2024 № 2652196 та № 2652202 в рахунок оплати інших ліцензій № 2403904 та № 2403762 терміном дії з 11.12.2024.

У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу, позивач наполягав, що викладене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а відтак, просив суд апеляційної інстанції залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Пояснив, що незгода відповідача із рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 у справі № 520/16602/25 зводиться, фактично, до того, що контролюючий орган не був поінформований про сплату позивачем чергових платежів за ліцензії № 2400372 та № 2400388. Однак, посилання відповідача на неповідомлення про сплату є безпідставним, оскільки така обставина не є підставою для припинення дії ліцензії відповідно до вичерпного переліку, наведеного у статті 46 Закону № 3817-ІХ. Підставою для анулювання ліцензії є несплата чергового платежу за ліцензію, тобто за фактичну відсутність перерахування коштів до бюджету у встановлений строк.

Тим більше, навіть у оскаржуваному розпорядженні, в частині, що стосуються позивача, у якості підстави для скасування ліцензії зазначена «несплата чергового платежу». Разом з цим, ГУ ДПС у Харківській області не встановлено факту не сплати позивачем чергових платежів за ліцензії № 2400372, №2400388.

За таких встановлених обставин, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ліцензії № 2400372 та №2400388 були дійсними у період 18.05.2024 - 29.11.2024, а відтак податкові повідомлення-рішення про застосування штрафних санкцій за здійснення господарської діяльності без наявності відповідних ліцензій необхідно скасувати.

На виконання вимог суду представник ФОП ОСОБА_1 надав 13.12.2025 додаткові пояснення щодо сплати платежів за ліцензії у період з 29.05.2024 по 13.11.2024, відповідно до яких інформація, яка відображена в Електронному кабінеті платника податків у розділі «Стан розрахунків з бюджетом» за кодом платежу «50 22011100 UA0028556» (назва податку «Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами»), підтверджує, що у кожну з дат 29.05.2024, 21.08.2024 та 13.11.2024 позивачем було здійснено по шість платежів: три платежі у розмірі 500,0 грн та три платежі у розмірі 2000,0 грн. Такі платежі відповідали наявним у Позивача на той момент трьом ліцензіям на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (у т.ч. за №2400372) та трьом ліцензіям на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (у т.ч. за № 2400388).

Звертає увагу суду апеляційної інстанції, що факт зарахування відповідних коштів до бюджету підтверджується даними Електронного кабінету платника податків, а тому у відповідача не було об`єктивних підстав сумніватися у сплаті чергових платежів за кожну з наявних у позивача ліцензій.

Посилання відповідача на неможливість визначення, за яку саме ліцензію були сплачені кошти, вважає безпідставним, оскільки кількість здійснених платежів повністю відповідає кількості чинних ліцензій, а розмір сплачених сум дозволяє однозначно ідентифікувати вид ліцензованої діяльності.

На переконання представника позивача, доводи апеляційної скарги зводяться не до заперечення факту сплати позивачем чергових платежів за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами (адресою місця провадження діяльності: АДРЕСА_1 ) №2400372 та №2400388 терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025, а за не повідомлення контролюючого органу про таку сплату. Отже, підлягають відхиленню, оскільки як Закон № 481-95ВР, так і Закон № 3817-ІХ пов`язують можливість анулювання або припинення дії ліцензії саме з фактом несплати платежу, тобто з відсутністю надходження коштів до бюджету у встановлений строк. Натомість, стаття 46 Закону № 3817-ІХ не передбачає такої санкції, як анулювання ліцензії у зв`язку з неповідомленням органу ліцензування про здійснену оплату.

У надісланих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях, відповідач вказав, що внаслідок не подання ФОП ОСОБА_1 заяви про здійснення листування з контролюючим органом через електронний кабінет, повідомлення про те, що потрібно здійснити сплату за відповідні ліцензії не надсилалося.

Також зазначив, що враховуючи наявність у ФОП ОСОБА_1 у 2024 році 17 ліцензій, не надходження у період з 18.02.2024 від неї на адресу ГУ ДПС будь-яких повідомлень про внесення чергового платежу за ліцензії № 2400388 та № 2400388, кошти, внесені платіжними дорученнями від 29.05.2024 № @2PL098863, від 21.08.2024 № @2PL273415, від 13.11.2024 № @2PL570302 використано згідно з заявами від 09.12.2024 № 2652196 та № 2652202 в рахунок оплати інших ліцензій № 2403904 та № 2403762 терміном дії з 11.12.2024.

Представник відповідача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.

Представник позивача в судових засіданнях підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач зареєстрована в ГУ ДПС у Харківській області, як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 та здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за адресою: АДРЕСА_1 . Ліцензії № 2400372 (алкоголь) та № 2400388 (тютюн) видані ГУ ДПС терміном з 18.02.2024 по 18.02.2025 відповідно до Закону № 481-95ВР, який регулював ці правовідносини до набрання чинності Законом № 3817-ІХ (27.07.2024), відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень якого Закон № 481-95ВР втрачає чинність з 01.01.2025, а до того застосовується в частині, що не суперечить Закону № 3817-ІХ.

07.04.2025 позивач отримала акт перевірки ГУ ДПС у Харківській області №15042/20-40-09-01-03/ про результати фактичної перевірки з питань додержання вимог законодавства щодо виробництва і обігу підакцизних товарів, за висновками якого позивачем порушено частину 7 статті 16, частину 1 статті 23, абзац 1 частини 1 статті 39 Закону України від 18.06.2024 № 3817-ІХ "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального". Зокрема, встановлено, що в період з 18.05.2024 по 29.11.2024 позивач здійснювала роздрібну торгівлю алкогольними напоями на суму 34 455,34 грн та тютюновими виробами на суму 42 279,0 грн без відповідних ліцензій, а також не внесла місце зберігання (м. Харків, вул. С. Ковпака, 179) до Єдиного реєстру місць зберігання.

Ліцензії № 2400372 та № 2400388 були видані терміном з 18.02.2024 по 18.02.2025, але анульовані розпорядженням ГУ ДПС № 616-РЛ від 12.11.2024 через нібито несплату чергових платежів за період з 18.05.2024 по 01.11.2024, відповідно до пункту 6 Перехідних положень Закону № 3817-ІХ.

Позивач спростовуючи несплату, посилається на здійснені платежі 29.05.2024 (2000 грн та 500 грн), 21.08.2024 (2000 грн та 500 грн) та 13.11.2024 (2000 грн та 500 грн) з призначенням "Плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями/тютюновими виробами", що підтверджено платіжними інструкціями та листами ГУ ДПС від 17.04.2025 № 82/ЗПІ/20-40-09-04-12 та від 09.06.2025 № 123/ЗПІ/20-40-09-04-12, та стверджує, що відповідач протиправно зарахував ці платежі на нові ліцензії №2403904 та № 2403762, видані з 11.12.2024.

21.04.2025 позивач подала заперечення на акт перевірки з проханням забезпечити розгляд за участю її представника. Відповідач розглянув заперечення 30.04.2025 без повідомлення про дату та час, що за висновком суду першої інстанції є порушенням пункту 86.7 статті 86 Податкового кодексу України.

12.05.2025 позивач отримала лист № 24890/6/20-40-09-01-07 про відмову в задоволенні заперечень та податкові повідомлення-рішення від 06.05.2025 № 21469/0901, №21471/0901, № 21472/0901.

Вважаючи вказане розпорядження та прийняті податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулася до суду з позовом за захистом свого порушеного права.

Задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування розпорядження відповідача від 12.11.2024 № 616-Л в частині анулювання ліцензій №2400372, № 2400388 на право ФОП ОСОБА_1 здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості, оскільки фактів несплати позивачем чергових платежів за ліцензії не установлено (позивач здійснив чергові квартальні платежі за ліцензії 29.05.2024, 21.08.2024 та 13.11.2024 на суми 2000 грн (за алкоголь) та 500 грн (за тютюн), що відповідає розмірам, встановленим частинами 27, 31 статті 15 Закону № 481-95ВР), а відтак, у контролюючого органу не існувало підстав для припинення ліцензій за пунктом 7 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ (несплата чергового платежу за ліцензію).

Судом також визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 06.05.2025 № 21469/0901, №21471/0901, № 21472/0901, як такі, що прийняті на підставі хибних висновків Акту перевірки про порушення позивачем частини 7 статті 16 Закону № 3817-ІХ, частини 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ, абзацу 1 частини 1 статті 39 Закону № 3817-ІХ, оскільки ліцензії були дійсними в період 18.05.2024 - 29.11.2024, адже розпорядження від 12.11.2024 № 616-РЛ судом скасовано, а тому відсутні підстави для застосування штрафів відповідно до абзацу 13 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ (200% вартості за торгівлю без ліцензії) та абзацу 35 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ (100% вартості за зберігання без реєстрації).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

На виконання положень підпунктів 19-1.1.1, 19-1.1.14, 19-1.1.16 та 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків;

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері;

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального;

Як передбачено підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, які визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України визначено Законом № 481-95ВР.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 481-95ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції та малих виробництв дистилятів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України врегульовано Законом № 3817-ІХ.

На виконання частини 1 статті 72 Закону № 3817-ІХ контроль за дотриманням цього Закону здійснюють органи ліцензування та інші органи в межах компетенції, визначеної законом. Контроль за дотриманням вимог щодо відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції, малих виробництв дистилятів, малих виробництв пива здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Відповідно пунктів 1, 2 частини 1 статті 41 № 3817-ІХ органами ліцензування є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику; територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Згідно з пунктом 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227, ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом та обігом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом та обігом.

Таким чином, відповідач є органом ліцензування, зокрема, у частині здійснення ліцензування роздрібної торгівлі алкогольним напоями.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Глава 8 розділу ІІ ПК України визначає види перевірок, які можуть бути проведені контролюючими органами, а також порядок та процедуру їх проведення. Зокрема, встановлюється чітке розмежування щодо порядку допуску до виїзних та невиїзних перевірок, а також щодо місця проведення зазначених перевірок.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульовано статтею 80 ПК України, пунктом 80.1 якої передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального;

80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Згідно з пунктом 80.5 статті 80 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Колегією суддів встановлено, що нормативною підставою проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 контролюючим органом у наказі від 26.03.2025 № 1474-п «Про проведення фактичних перевірок» зазначено: підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, підпункти 19-1.1.14, 19-1.1.16-19-1.20 пункту 19-1 статті 19-1 ПК України, частину першої статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 № 481-95ВР, частини першої статті 72 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» від 18.06.2024 № 3817-ІХ, а фактичною: здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Таким чином, спірний наказ містить мінімально допустимий обсяг інформації у розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України, що дає право на проведення такої перевірки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2025 по справі № 600/5677/24-а.

Колегія суддів зауважує, що у спірних правовідносинах позивач не оскаржує ані підстави для проведення фактичної перевірки, ані процедуру повідомлення про її проведення.

Разом з цим у позові вказує, що отримавши 07.04.2025 Акт ГУ ДПС у Харківській області про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів від 07.04.2025 №15042/20-40-09-01-03/ (далі за текстом Акт перевірки), 21.04.2025 звернулась до контролюючого органу із запереченнями на Акт перевірки та просила забезпечити розгляду заперечень за участі її уповноваженого представника.

Однак, 12.05.2025 ФОП ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримала лист ГУ ДПС у Харківській області від 30.04.2025 №24890/6/20-40-09-01-07, яким позивача повідомлено про те, що розгляд його заперечень на Акт перевірки відбувся 30.04.2025 та контролюючий орган не знайшов підстав для задоволення заперечень.

Позивач вважає, що оскільки вона прохала розглянути заперечення на Акт перевірки у присутності її уповноваженого представника, а контролюючий орган проігнорував таку заяву та не повідомив жодним чином про дату та час розгляду таких заперечень, заперечення на Акт перевірки розглянуті всупереч приписам статті 86 ПК України.

Слід зазначити, що одним із прав платника податків відповідно до підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України є право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено також пунктом 86.7 статті 86 ПК України.

Відповідно до пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

На виконання вимог пункту 86.7.1 пункту 86.7 статті 86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В силу вимог пункту 86.7.2 пункту 86.7 статті 86 ПК України у разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Інформація (повідомлення) про розгляд контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, матеріалів перевірки в режимі відеоконференції надсилається платнику податків в електронному вигляді в електронний кабінет.

За змістом положень пункту 86.7.3 пункту 86.7 статті 86 ПК України платник податків має право брати участь у розгляді матеріалів перевірки особисто або через свого представника, у тому числі в режимі відеоконференції, про що зазначає у поданих запереченнях. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податків має право надавати письмові (крім випадків розгляду матеріалів перевірки у режимі відеоконференції) та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

Аналіз вищенаведених норм права дозволяє дійти висновку, що законодавець наділяючи платника податку правом подати заперечення на акт перевірки, бути присутнім під час їх розгляду та брати участь у процесі прийняття рішень за наслідками проведеної перевірки, водночас, покладає на контролюючий орган обов`язок повідомити платника податків про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДПС у Харківській області, надсилаючи до електронного кабінету ФОП ОСОБА_1 23.04.2025 о 13:10 (доставлено 23.04.2025 о 14:43) лист від 23.04.2025 № 22856/6/20-40-09-01-07 про те, що розгляд заперечень відбудеться 30.04.2025 о 15 год. 00 хв за адресою: вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, залишив поза увагою не подання заяви позивачем про здійснення листування з контролюючим органом через електронний кабінет ФОП ОСОБА_1 , а тому наявна у матеріалах справи квитанція про доставку документів (т. 1 а. с. 108) не є доказом належного повідомлення платника податку про дату, час та місце/спосіб розгляду матеріалів перевірки, у тому числі в режимі відеоконференції.

При цьому, доказів повідомлення позивача у письмовій формі відповідачем до суду не надано. 30.04.2025 комісією ГУ ДПС у Харківській області з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок та здійснення розгляду спірних питань щодо встановлених перевіркою порушень (акт від 07.04.2025 №15042/20-40-09-01-03/ НОМЕР_1 ), за відсутності представника позивача були розглянуті заперечення ФОП ОСОБА_1 від 21.04.2025 № б/н на вказаний акт фактичної перевірки, та визнано їх такими, що не підлягають задоволенню, про що повідомлено позивача.

За таких обставин, розгляд заперечень ФОП ОСОБА_1 на Акт перевірки за відсутності повідомлення позивача або її представника у передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки є порушенням права ФОП ОСОБА_1 брати особисту участь або через свого представника у розгляді заперечень (додаткових документів).

Щодо суті встановлених правопорушень у діяльності ФОП ОСОБА_1 , які слугували підставою для прийняття оскаржуваних розпорядження та податкових повідомлень-рішень слід вказати таке.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини виникли між сторонами внаслідок різного тлумачення підстав застосування до платника абзацу 4 частини 52 статті 15 Закону № 481-95ВР (втратив чинність 01.01.2025) та пункту 7 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ (чинний з 27.07.2024) в частині прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Так, позивач вважає, що такою підставою є саме несплата чергового платежу за ліцензію.

Водночас, контролюючий орган вказує, що анулювання ліцензії відбувається у випадку не виконання платником приписів статті 16 Закону № 481-95ВР та частини 1 статті 54 Закону № 3817-ІХ, зокрема, коли суб`єкт господарювання не тільки не забезпечує сплату чергового платежу, але й не повідомляє відповідний орган ліцензування про його внесення.

Суть інших виявлених порушень частини 7 статті 16, частини 1 статті 23, абзацу 1 частини 1 статті 39 Закону № 3817-ІХ за висновками Акту перевірки полягала у тому, що ФОП ОСОБА_1 у період з 18.05.2024 по 29.11.2024 (включно) здійснювала реалізацію алкогольних напоїв на загальну суму 34 455,34 грн та тютюнових виробів на загальну суму 42 279,0 грн за відсутності ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами, які були анульовані, а також не забезпечила внесення місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів (адреса: АДРЕСА_1 ) до Єдиного реєстру місць зберігання.

Вищевказаного висновку відповідач дійшов з посиланням на анулювання у порядку абзацу 2 пункту 6 розділу ХІІІ Закону № 3817-ІХ ліцензій, отриманих ФОП ОСОБА_1 на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та тютюновими виробами № 2400372 та № 2400388 терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025 (за адресою провадження діяльності: м. Харків, вул. С. Ковпака, 179), через несплату чергових платежів за період їх дії з 18.05.2024 по 01.11.2024, на підставі розпорядження Головного управління від 12.11.2024 № 616-РЛ з дня несплати першого чергового платежу (з 18.05.2024).

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на дату видачі позивачу ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та тютюновими виробами № 2400372 та № 2400388 терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025 (за адресою провадження діяльності: м. Харків, вул. С. Ковпака, 179) діяв Закон № 481/95-ВР.

Відповідно до статті 1 Закону № 481/95-ВР анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ, що засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з частиною 6 статті 16 Закону № 481/95-ВР контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжної інструкції на перерахування плати чергового платежу за ліцензію з відміткою банку/небанківського надавача платіжних послуг про дату її виконання.

Порядок імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального, на дату видачі ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) та тютюновими виробами № 2400372 та № 2400388 було встановлено положеннями статті 15 Закону № 481/95-ВР (втратив чинність з 01.01.2025).

За змістом частини 23 статті 15 Закону № 481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин, а для малих виробників виноробної продукції алкогольних напоїв без додавання спирту: вин виноградних, у тому числі ігристих, газованих, вин плодово-ягідних, напоїв медових), тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Згідно з вимогами частин 27, 31, 48, 50 та 52 статті 15 Закону № 481/95-ВР плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі; на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі - 2000 гривень, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, і 250 гривень - на роздрібну торгівлю тютюновими виробами на кожне місце торгівлі.

Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, справляється щоквартально рівними частками і зараховується до місцевих бюджетів згідно з чинним законодавством.

Повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію автоматично формується та направляється органом ліцензування суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі несплати чергового платежу за ліцензію.

18.06.2024 прийнято Закон № 3817-IX, який набрав чинності 27.07.2024.

Положеннями пункту 2 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону № 3817-IX установлено, що Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 345 із наступними змінами) (далі - Закон) і Постанова Верховної Ради України "Про порядок введення в дію Закону України "Про державне регулювання виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами" (Відомості Верховної Ради України, 1995 р., № 46, ст. 346) втрачають чинність з 1 січня 2025 року, крім статті 8 Закону, яка діє до дня набрання чинності та введення в дію статті 33 цього Закону; положення Закону до дня втрати ним чинності застосовуються в частині, що не суперечить положенням цього Закону.

Відповідно до пункту 3 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону № 3817-IX ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, видані відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" до 1 січня 2025 року, вважаються чинними та підтверджують право на провадження відповідного виду (видів) господарської діяльності до завершення строку, на який їх було видано (для ліцензій, виданих на визначений строк), або до дня припинення їхньої дії в порядку, визначеному цим Законом.

На виконання вимог пункту 6 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону № 3817-IX суб`єкт господарювання, який починаючи з дня введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до дня набрання чинності цим Законом здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої закінчився у цей період, та який не отримав нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому цей Закон набрав чинності:

подати заяву про отримання нової ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального";

сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності, у тому числі за період з дня закінчення строку дії раніше виданої/наданої ліцензії до останнього дня третього місяця, наступного за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, або до дня отримання нової ліцензії.

Суб`єкт господарювання, який у період, визначений абзацом першим цього пункту, здійснював господарську діяльність на підставі ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності, строк дії якої не закінчився у такий період, але за якою не сплачено чергові платежі, зобов`язаний протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, сплатити не сплачені протягом зазначеного періоду чергові платежі за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Отже, з огляду на дату набрання чинності Законом № 3817-IX (27.07.2024), та покладений законодавцем на платника податку обов`язок протягом трьох місяців, наступних за місяцем, в якому набрав чинності цей Закон, сплатити не сплачені чергові платежі за ліцензію, граничний строк сплати визначених цим пунктом чергових платежів за ліцензію -31.10.2024.

Також нормами пункту 6 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону № 3817-IX передбачено, що у разі невиконання суб`єктом господарювання протягом визначеного цим пунктом періоду вимоги щодо сплати чергових платежів:

дія ліцензії, строк дії якої не закінчився у період, визначений абзацом першим цього пункту, припиняється органом ліцензування у порядку, визначеному Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", з дня несплати першого чергового платежу.

Порядок та підстави припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності унормовані положеннями статті 46 Закону № 3817-IX.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 46 Закону № 3817-IX дія ліцензії припиняється шляхом прийняття органом ліцензування, який надав відповідну ліцензію, рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Підставами для прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності є, зокрема, несплата чергового платежу за ліцензію (пункт 7).

Згідно з частиною 4 статті 46 Закону № 3817-IX рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається:

1) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання податковим органом відповідних документів (у тому числі рішення суду) та/або виявлення даних/відомостей, що є підставою для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з частиною другою цієї статті;

2) у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки.

На виконання вимог частини 6 статті 46 Закону № 3817-IX орган ліцензування не пізніше наступного робочого дня за днем прийняття рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності:

1) вносить відомості про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального або Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах;

2) оприлюднює рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності на своєму офіційному веб-порталі/субсайтах веб-порталу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику;

3) направляє суб`єкту господарювання рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що у порушення вищенаведеної норми права розпорядження № 616-РЛ від 12.11.2024 про анулювання ліцензій № 2400372, № 2400388 на право ФОП ОСОБА_1 здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025 у зв`язку з несплатою чергового платежу за ліцензію за пунктом 6 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону № 3817-IX не направлялося позивачу, як суб`єкту господарювання. Доказів зворотного матеріали справи не містять, а представник відповідача ані у відзиві на позов, ані у апеляційній скарзі взагалі не наводить будь-яких пояснень з цього приводу.

Про припинення дії вказаних ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами за несплату чергового платежу за ліцензію відповідно до пункту 7 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ позивач дізнався лише 07.04.2025 (дата отримання Акту перевірки).

Колегія суддів зауважує, що з наявного у матеріалах справи витягу з розпорядження від 12.11.2024 № 616-РЛ не вбачається дата, з якої відповідачем анульовані ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025.

Колегія суддів наголошує, що у спірних правовідносинах наявні підстави для застосування підпункту 4.1.4 пункту 4.1 статті 4 ПК України, відповідно до якого презумпція правомірності рішень платника податку наявна у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Так, згідно з частиною 10 статті 46 Закону № 3817-ІХ датою припинення дії ліцензії є день набрання чинності рішенням про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності.

Отже, посилання відповідача на пункт 6 розділу XIIІ «Перехідні положення» Закону № 3817-IX, відповідно до якого дія ліцензії, строк дії якої не закінчився, припиняється органом ліцензування з дня несплати першого чергового платежу, не узгоджується з положеннями частини 10 статті 46 Закону № 3817-ІХ.

З урахуванням вищенаведеного та відсутністю у змісті спірного розпорядження визначення дати, з якої відповідачем анульовані ліцензії, відображення в Акті перевірки твердження про те, що такою датою є 18.05.2024, слід вважати необґрунтованим та безпідставним.

Згідно з частиною 1 статті 34 Закону № 3817-ІХ адміністратором та держателем Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до частини 2 статті 34 Закону № 3817-ІХ порядок ведення Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Ведення Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється з використанням програмного забезпечення, що забезпечує його сумісність і взаємодію з іншими інформаційними системами та мережами, що становлять інформаційний ресурс держави.

Єдиний реєстр ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, інтегрується із Системою електронної взаємодії електронних ресурсів, визначеною Законом України "Про публічні електронні реєстри".

Обробка та захист персональних даних у Єдиному реєстрі ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюються відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

Положеннями частин 1 та 3 статті 54 Закону № 3817-ІХ суб`єкт господарювання зобов`язаний забезпечити сплату чергової річної плати або щоквартальної частини річної плати за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності до початку кожного наступного річного (квартального) періоду та повідомити відповідний орган ліцензування про внесення чергового платежу за ліцензію в паперовій або в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, із зазначенням коду класифікації доходів бюджету, суми внесеного платежу, номера і дати платіжної інструкції, що підтверджує внесення річної плати або щоквартальної частини річної плати за відповідну ліцензію.

Орган ліцензування автоматично формує та направляє суб`єкту господарювання в електронній формі у порядку, встановленому статтею 42 Податкового кодексу України, повідомлення про:

необхідність внесення чергового платежу за ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності - за 90, 75, 60, 45, 30 та 15 днів до настання терміну сплати чергового платежу за відповідну ліцензію;

дату, з якої буде припинена дія ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у разі невнесення чергового платежу за таку ліцензію, - за дев`ять днів до настання терміну сплати чергового платежу за відповідну ліцензію.

З урахуванням вищенаведеного, отримавши відповідне повідомлення суб`єкт господарювання повинен забезпечити сплату чергової річної плати або щоквартальної частини річної плати за надану ліцензію на право провадження відповідного виду господарської діяльності до початку кожного наступного річного (квартального) періоду та повідомити відповідний орган ліцензування про внесення чергового платежу за ліцензію в паперовій або в електронній формі.

Водночас, у спірних правовідносинах відповідачем, як органом ліцензування в автоматичному режимі взагалі не було сформовано та направлено суб`єкту господарювання в електронній формі відповідне повідомлення ані про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію ані про дату, з якої буде припинена дія ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності у разі невнесення чергового платежу за таку ліцензію.

Колегія суддів зазначає, що як за змістом положень статті 15 Закону № 481/95-ВР так і відповідно до норм статей 46, 54 Закону № 3817-ІХ, підставою для анулювання ліцензії (прийняття органом ліцензування рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності) є саме несплата чергового платежу за ліцензію.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивачем за період з 18.05.2024 по 01.11.2024 було здійснено 29.05.2024, 21.08.2024 та 13.11.2024 чергові квартальні платежі за ліцензії на суми 2000 грн (за алкоголь) та 500 грн (за тютюн), що відповідає розмірам, встановленим частинами 27, 31 статті 15 № 481/95-ВР: плата за роздрібну торгівлю алкогольними напоями становить 8000 грн на рік (щоквартально по 2000 грн), за тютюновими виробами - 2000 грн на рік (щоквартально по 500 грн) для сіл та селищ та підтверджується платіжними інструкціями з призначенням платежу «Плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями/тютюновими виробами» (т. 1 а. с. 17-19) та листами ГУ ДПС від 17.04.2024 №82/ЗПІ/20-40-09-04-12, від 09.06.2025 № 123/ЗПІ/20-40-09-04-12, які визнають надходження коштів, але стверджують про їх зарахування на нові ліцензії (т. 1 а. с 14, 24).

Колегія суддів враховує, що Інформація, яка відображена в Електронному кабінеті платника податків у розділі «Стан розрахунків з бюджетом» за кодом платежу «50 22011100 UA0028556» (назва податку «Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами»), підтверджує, що у кожну з дат 29.05.2024, 21.08.2024 та 13.11.2024 позивачем було здійснено по шість платежів: три платежі у розмірі 500,00 грн та три платежі у розмірі 2000,00 грн. Такі платежі відповідали наявним у позивача на той момент трьом ліцензіям на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами (у т. ч. за № 2400372) та трьом ліцензіям на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (у т. ч. за № 2400388).

Отже, кількість платежів із вказуванням кожного про його призначення (по 3 на кожну дату) відповідала кількості наявних ліцензій Позивача (по 3 на алкоголь та тютюн), що убачається з відомостей Електронного кабінету (розділ "Стан розрахунків з бюджетом"), а відтак, контролюючий орган, який є держателем Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, який інтегрується із Системою електронної взаємодії електронних ресурсів, визначеною Законом України "Про публічні електронні реєстри", не позбавлений можливості перевірити такі дані та встановити своєчасне надходження платежів за вищевказані ліцензії.

За таких обставин у відповідача не було об`єктивних підстав для сумніву у сплаті чергових платежів за кожну з наявних у позивача ліцензій. А не врахування відомостей про своєчасно сплачені платежі, зазначених у запереченні позивача на Акт перевірки, взагалі є ознакою перешкоджання відповідачем законній господарській діяльності позивача.

Проаналізувавши положення пункту 7 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ та частини 52 статті 15 Закону № 481/95-ВР колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те не повідомлення платником податку органу ліцензування про внесення чергового платежу не може мати наслідком прийняття останнім рішення про припинення дії ліцензії, оскільки така відповідальність настає для платника податку лише у разі несплати чергового платежу, а не за повідомлення про нього.

З огляду на вищевикладене, оскільки ані судом першої, ані судом апеляційної інстанцій не установлено несплати позивачем чергових платежів за ліцензії № 2400372 та № 2400388, підстави для прийняття рішення про їх припинення з посиланням на пункт 7 частини 2 статті 46 Закону № 3817-ІХ через відсутність повідомлення позивачем відповідача про сплату чергових платежів у контролюючого органу були відсутні.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що оскільки кошти, які внесені платіжними дорученнями від 29.05.2024 № @2PL098863, від 21.08.2024 № @2PL273415, від 13.11.2024 № @2PL570302, використано позивачем згідно з її заявами від 09.12.2024 № 2652196 та № 2652202 в рахунок оплати інших ліцензій № 2403904 та № 2403762 терміном дії з 11.12.2024, їх не можна вважати черговим платежем за ліцензії № 2400372 та № 2400388, так як станом на 09.12.2024 вже існувало спірне розпорядження від 12.11.2024, а тому приймаючи останнє, відповідач не мав у розпорядженні заяв позивача від 09.12.2024 та відповідно не міг вважати, що ліцензійні платежі, які мали місце 29.05.2024, 21.08.2024, 13.11.2024 оплачені авансом за інші ліцензії, термін дії яких на вказані дати взагалі не розпочався.

Беручи до уваги встановлені у цій справі обставини та враховуючи норми права, які слід застосувати при вирішенні спірних правовідносин, розпорядження відповідача від 12.11.2024 № 616-Л в частині анулювання ліцензій № 2400372, № 2400388 на право ФОП ОСОБА_1 здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025 є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо правомірності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України від 06.05.2025 №21469/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 68910,68 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії, № 21470/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 84558,00 грн за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без наявності відповідної ліцензії; №21471/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 34455,34 грн. за зберігання алкогольних напоїв в місцях збереження не віднесених до Єдиного реєстру місць зберігання; № 21472/0901 про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій у розмірі 42279,00 грн за зберігання тютюнових виробів в місцях збереження не віднесених до Єдиного реєстру місць зберігання слід вказати таке.

Так, на переконання відповідача, враховуючи, що позивач в період з 18.05.2024 по 29.11.2024 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами за відсутності відповідних ліцензій на право провадження таких видів діяльності, які були анульовані розпорядженням від 12.11.2024, ним порушено частину 7 статті 16, частину 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ, у зв`язку з чим застосовані штрафні санкції на підставі абз. 13 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ у розмірі 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції).

Крім того, за висновком Акту перевірки встановлено порушення абз. 35 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ, оскільки у позивача «були відсутні» ліцензії, а відтак місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, розташовані за іншою адресою, ніж ліцензоване місце роздрібної торгівлі такими товарами, підлягали внесенню до Єдиного реєстру місць зберігання, що мало наслідком відповідальність у розмірі 100 відсотків вартості товарів (продукції), наявних у такому місці зберігання.

Відповідно до частини 7 статті 16 Закону № 3817-ІХ роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин), а для малих виробників виноробної продукції - алкогольними напоями без додавання спирту (вин виноградних, вин плодово-ягідних, напоїв медових), у тому числі через мережу Інтернет, може здійснюватися суб`єктами господарювання, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Згідно з частиною 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ роздрібну торгівлю тютюновими виробами та/або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них однієї з таких ліцензій: на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, на право роздрібної торгівлі рідинами, що використовуються в електронних сигаретах.

В силу пункту 35 частини 2 статті 73 Закону № 3817-ІХ до суб`єктів господарювання за зберігання спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру місць зберігання, застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу у розмірі 100 відсотків вартості товарів (продукції), наявних у такому місці зберігання, але не менше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 46 Закону № 3817-ІХ рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності приймається:

1) протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання податковим органом відповідних документів (у тому числі рішення суду) та/або виявлення даних/відомостей, що є підставою для припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності згідно з частиною другою цієї статті;

2) у разі припинення дії ліцензії за результатами перевірки податкового органу - не раніше одинадцятого робочого дня за днем направлення суб`єкту господарювання акта такої перевірки;

3) у разі припинення дії ліцензії за заявою суб`єкта господарювання - не пізніше 20 робочих днів з дня, наступного за днем отримання такої заяви органом ліцензування.

Рішення про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності набирає чинності на другий робочий день за днем направлення відповідного рішення платнику податків.

У разі якщо за результатами адміністративного або судового оскарження рішення органу ліцензування про припинення дії ліцензії на право провадження відповідного виду господарської діяльності рішення прийнято на користь платника податку, то ліцензія, що була припинена таким рішенням органу ліцензування, вважається діючою з дати її припинення.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє діяти висновку, що оскільки судами першої та апеляційної інстанцій встановлено протиправність розпорядження відповідача від 12.11.2024 № 616-Л в частині анулювання ліцензій № 2400372, №2400388 на право ФОП ОСОБА_1 здійснювати роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами терміном дії з 18.02.2024 по 18.02.2025, вказані ліцензії вважаються діючими з дати їх припинення. А відтак, позивач у період з 18.05.2024 по 29.11.2024 здійснював роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами за наявності відповідних ліцензій на право провадження таких видів діяльності, тобто, з дотриманням частини 7 статті 16, частину 1 статті 23 Закону № 3817-ІХ. Внаслідок чого і зберігання позивачем спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, відбувалося у місцях зберігання, які були внесені до Єдиного реєстру місць зберігання.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевикладене, висновки Акту перевірки, за наслідками яких було прийнято податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 06.05.2025 № 21469/0901, № 21470/0901, № 21471/0901, № 21472/0901 є недоведеними та необґрунтованими, що є підставою для визнання таких рішень протиправними та скасування.

Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

За визначенням, наведеним у статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 по справі № 520/16602/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді Я.М. Макаренко С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 22.12.2025 року