Справа № 372/1054/24
Суддя: Янченко А. В.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1054/24
Провадження № 2-а/369/76/25
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді: Янченко А.В., при секретарі судового засідання Лисяк К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Києві в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області справу № 372/1054/24 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляді Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 19.02.2024 року поліцейський 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві рядовий поліції Кацемба Петро Валерійович, постановою про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 1475600 від 19.02.2024 року за порушення п. 2.9. д. ПДР України притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позов обґрунтований тим, що 19.02.2024 року о 13 годині 53 хвилини позивач керував транспортним засобом mersedes benz gl 450 державний номер вул. Бродівська, 79 в м. Києві, в напрямку вул. Пирогівський шлях, м. Київ з боку с. Лісники, Київської області.

Під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 користувався засобом зв`язку не обладнаним технічним пристроєм, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук. Місцем розгляду адміністративної справи та складання постанови визначено блокпост на вїзд в м. Київ з боку с. Лісники, Київської області.

Пунктом 2.9. д. ПДР України передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Після зупинки відповідачем транспортного засобу, позивач пояснив, що він розмовляв по телефону під час керування транспортним засобом, проте не тримав телефон в руці, а розмовляв за допомогою технічного засобу гучномовця, який розташований в телефоні, що не потребує тримання засобу зв`язку під час розмови в руці або біля вуха. Враховуючи вимоги ПДР України, а також щільність та ускладнення руху, що пов`язано з проїздом через вищевказаний блокпост для зручності спілкування через телефонний гучномовець під час керування транспортним засобом, позивач розмістив свій телефон в лівій частині автомобілю на поверхні панелі приладів транспортного засобу.

Як зазначив позивач, що він рухався через пункт пропуску блокпост зі звуженням руху до однієї полоси руху зі швидкістю 5 км/г., в дуже щільному русі, з повною зупинкою свого транспортного засобу у зв`язку з зупинкою попереду їдучих транспортних засобів пов`язаних з їх доглядом, а також з урахуванням знаку «Стоп», сукупність цих факторів дало змогу відповідачу побачити, що позивач перебуваючи один в транспортному засобу веде розмову, проте відповідач не пересвідчився, що в руках позивача під час його керування транспортним засобом був відсутній засіб зв`язку та здійснив зупинку транспортного засобу позивача.

Після зупинки транспортного засобу позивача, відповідач повідомив про причину зупинку, суть скоєного правопорушення, після чого позивач пояснив, що він дійсно розмовляв по телефону, проте під час розмови використовував гучномовець без перебування в його руках телефону. Пояснення позивача під час його зупинки не були взяті відповідачем до уваги, крім того було проігноровано прохання позивача надати відео/фото докази, які підтверджують факт перебування телефону біля вуха/руках.

На доводи позивача, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та надання доказів які це підтверджують, відповідач відповів, що всі заявлені клопотання відхиляє, оскільки відео/фото докази які доводять вину позивача під час винесення постанови вже перебувають на вул. Станіслава Хороброго в м. Києві.

При цьому відповідач не надав інформації щодо точної поштової адреси, найменування установи/організації в якій вони перебувають, крім того відповідач не зміг пояснити, яким чином докази якими від доводить вину позивача на момент винесення постанови вже перебувають в іншому місті.

З вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною, необґрунтованою, а правопорушення не доведеним, винесена згрубим порушенням порядку розгляду справи, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 28.02.2024 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передано за підсудністю на розгляд до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2024 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29.04.2024 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відзив від відповідача до суду не надійшов.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд убачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази надані на їх підтвердження, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог з таких підстав.

Судом встановлено, що 19.02.2024 року о 13 годині 53 хвилини керував транспортним засобом mersedes benz gl 450 державний номер вул. Бродівська, 79 в м. Києві, в напрямку вул. Пирогівський шлях, м. Київ з боку с. Лісники, Київської області.

Під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 користувався засобом зв`язку не обладнаним технічним пристроєм, що дозволяють вести перемовини без допомоги рук. Місцем розгляду адміністративної справи та складання постанови визначено блокпост на вїзд в м. Київ з боку с. Лісники, Київської області.

Пунктом 2.9. д. ПДР України передбачено, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Після зупинки відповідачем транспортного засобу, позивач пояснив, що він розмовляв по телефону під час керування транспортним засобом, проте не тримав телефон в руці, а розмовляв за допомогою технічного засобу гучномовця, який розташований в телефоні, що не потребує тримання засобу зв`язку під час розмови в руці або біля вуха. Враховуючи вимоги ПДР України, а також щільність та ускладнення руху, що пов`язано з проїздом через вищевказаний блокпост для зручності спілкування через телефонний гучномовець під час керування транспортним засобом, позивач розмістив свій телефон в лівій частині автомобілю на поверхні панелі приладів транспортного засобу.

Позивачем зазначено, що він рухався через пункт пропуску блокпост зі звуженням руху до однієї полоси руху зі швидкістю 5 км/г., в дуже щільному русі, з повною зупинкою свого транспортного засобу у зв`язку з зупинкою попереду їдучих транспортних засобів пов`язаних з їх доглядом, а також з урахуванням знаку «Стоп», сукупність цих факторів дало змогу відповідачу побачити, що позивач перебуваючи один в транспортному засобу веде розмову, проте відповідач не пересвідчився, що в руках позивача під час його керування транспортним засобом був відсутній засіб зв`язку та здійснив зупинку транспортного засобу позивача.

Після зупинки транспортного засобу позивача, відповідач повідомив про причину зупинку, суть скоєного правопорушення, після чого позивач пояснив, що він дійсно розмовляв по телефону, проте під час розмови використовував гучномовець без перебування в його руках телефону. Пояснення позивача під час його зупинки не були взяті відповідачем до уваги, крім того було проігноровано прохання позивача надати відео/фото докази, які підтверджують факт перебування телефону біля вуха/руках.

На доводи позивача, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та надання доказів які це підтверджують, відповідач відповів, що всі заявлені клопотання відхиляє, оскільки відео/фото докази які доводять вину позивача під час винесення постанови вже перебувають на вул. Станіслава Хороброго в м. Києві.

При цьому відповідач не надав інформації щодо точної поштової адреси, найменування установи/організації в якій вони перебувають, крім того відповідач не зміг пояснити, яким чином докази якими від доводить вину позивача на момент винесення постанови вже перебувають в іншому місті.

У п. 2.9 «д» ПДР України зазначається, що водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Порушення вимог зазначеного пункту ПДР України, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

У свою чергу у ч. 2 ст.122 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника,порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу,розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів підчас виконання ними невідкладного службового завдання),а так само порушення правил навчальної їзди,- тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Вирішуючи вимоги за даним адміністративним позовом, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, оцінюючи оскаржувану постанову відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та відповідно до ч. 3 вказаної статті протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 33, 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до пунктів 1 та 2 Розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ від 07.11.2015 року № 1395 (далі Інструкція) розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі показань свідків, письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Будь-яких інших належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не надано. Єдиним доказом є сама оскаржувана постанова по справі, яка є предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові. Зазначені правові позиції викладені у постановах № 524/5536/17 від 15.11.2018, №338/855/17 від 26.04.2018, № 338/1/17 від 26.04.2018 Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду. Більше того, згідно норми прямої дії ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться саме на користь особи, яка притягається до відповідальності.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про скасування постанови та достатність підстав для їх задоволення із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

З приводу розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на положення статей 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог позивача, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 19, 72-77,139, 241-246, 255, 286, 295,

КАС України , суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві про скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 1475600 від 19.02.2024 року, поліцейський 2 взводу 6 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції в м. Києві рядовий поліції Кацемба Петро Валерійович, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління патрульної поліції у місті Києві (адреса: вул. Святослава Хороброго, 9, м. Київ, 03048; ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 605 (шістсот п`ять гривень) 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено: 23.12.2025 року.

Суддя А.В. Янченко