Справа № 640/34334/21
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Кузьменка В.В.,

Штульман І.В.,

За участю секретаря: Долинської Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державної екологічної інспекції Придніпровського округу та Приватного акціонерного товариства «Оболонь» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року в справі за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» про зупинення виробництва (виготовлення, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг) та зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Оболонь» до Державної екологічної інспекції Придніпровського округу про визнання протиправним та скасування припису, -

В С Т А Н О В И В :

Державна екологічна інспекція Придніпровського округу звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Оболонь», в якому просило: повністю зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря виробничим комплексом Приватного акціонерного товариства «Оболонь», а саме: свічи ГРП (11-шт); каналізаційно - очисні споруди.

Позов обґрунтовано тим, що оскільки відповідач не дотримується природоохоронного законодавства, є необхідність застосувати до нього заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення виробництва (виготовлення) продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

У подальшому, від Приватного акціонерного товариства «Оболонь» надійшов зустрічний позов, в якому останнє просить суд: скасувати припис Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №52 від 30.08.2021 в частині пункту 5 щодо зобов`язання провести інвентаризацію джерел викидів та оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на невраховані стаціонарні джерела викидів до 30.09.2021.

Зазначений зустрічний позов обґрунтовано тим, що чинним законодавством не передбачена можливість подання позову про повне зупинення виробництва, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг у зв`язку з невиконанням припису.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року первісний позов Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) задоволено повністю.

Повністю зупинено виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря виробничим комплексом приватного акціонерного товариства «Оболонь» (адреса: м.Київ, вул. Богатирська, 3, ), а саме: свічи ГРП (11-шт); каналізаційно - очисні споруди (КОС).

Зустрічний позов Приватного акціонерного товариства «Оболонь» задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано пункт 5 припису Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) №52 від 30.08.2021 року в частині щодо зобов`язання провести інвентаризацію джерел викидів та оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на невраховані стаціонарні джерела викидів до 30.09.2021 року.

Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Оболонь» та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Оболонь», а також в частині покладання на Державну екологічну інспекцію Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що винесення припису та звернення до суду із позовом щодо повного або часткового припинення виробництва - це два різних засоби реагування органу державного нагляду, які застосовуються окремо.

На думку скаржника, захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту - не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем зазначено про те, що ПрАТ «Оболонь» включене до переліку об`єктів критичної інфраструктури та повідомляє, що підприємство з виробництва пива, безалкогольних та слабоалкогольних напоїв ПрАТ «Оболонь» включено до секторального переліку об`єктів критичної інфраструктури в секторі харчової промисловості та агропромислового комплексу як важливого для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період.

На думку відповідача, захід реагування у вигляді повного зупинення будівництва (робіт) є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

У доповненнях до відзиву відповідачем звернуто увагу на те, що ПрАТ «Оболонь» втретє звернулася з листом від 02.10.2025 № 1698/0/2-25 до Державної екологічної інспекція Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області), Державної екологічної інспекції України, Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства з проханням провести позапланову перевірку виконання припису №52 від 30.08.2021 щодо отримання дозвілу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами цехом по виробництву слабоалкогольних та безалкогольних напоїв.

Крім того, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення в частині задоволення первісного позову Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та прийняти нове рішення, яким у позові Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) відмовити повністю.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2025 у справі №640/34334/21 в частині підстав задоволення зустрічного позову змінити, виклавши його мотивувальну частину ґрунтуючись на статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» щодо регулювання викидів забруднюючих речовин спеціальним дозволом, Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року №1780 «Про затвердження Порядку розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел», Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 № 317, п.1.9. Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведеної інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві затвердженої наказом Міністерства навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 р. №7 та керуючись мотивами для задоволення позову наведеними у цій апеляційній скарзі.

Вказана апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції без обґрунтування застосував до спірних правовідносин норми Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 року №187/98-ВР, Водного кодексу України від 06.06.1995 №213/95-ВР, які за даних обставин справи не мали застосуватися.

Як зазначає апелянт, суд першої інстанції, вирішуючи дану справу не дослідив всебічно обставини справи та не надав оцінки всім аргументам відповідача щодо застосування норм матеріального права, які мали бути застосовані за даних обставин справи, зокрема статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» щодо регулювання викидів забруднюючих речовин спеціальним дозволом, Постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2001 року №1780 «Про затвердження Порядку розроблення та затвердження нормативів граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел», Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично-допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел затвердженого Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 16.08.2004 № 317, п.1.9. Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведеної інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві затвердженої наказом Міністерства навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 №7.

Оскільки Кіровоградською обласною військовою адміністрацією 05.04.2022 року ПрАТ «Оболонь» було видано дозвіл № НОМЕР_1 на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами цехом по виробництву слабоалкогольних та безалкогольних напоїв за адресою: вул. Героїв Сталінграду, 3/1, м.Олександрія, Кіровоградська область, 28000 в який ввійшли викиди від Свіч ГРП (11 шт.) та каналізаційно-очисні споруди, тобто порушення викладені в Акті перевірки та в приписі були усунуті, вказане свідчить про безпідставність первісного позову та незаконність оскаржуваного припису в частині пункту 5.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України №1324 від 12.08.2021 у період з 16.08.2021 по 30.08.2021 було передбачено проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватним акціонерним товариством «Оболонь», за результатами якої Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України складено акт №234/3.2/3.3/21 від 30.08.2021, у якому зазначені наступні порушення:

- стаття 17 Закону України «Про відходи» (при проведення планової перевірки встановлено, що інвентаризація відходів проведена не достовірно, без урахування (відпрацьованих масляних фільтрів, масного піску та будівельних відходів), показник загального утворення відходів розрахованого не достовірно; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 5, 17 Закону України «Про відходи» (порушення правил ведення первинного обліку руху відходів за типовою формою №1-ВТ; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 5, 17 Закону України «Про відходи» (на території підприємства виявлено факт змішування відходів; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 5, 17, 35-1 Закону України «Про відходи» (при проведенні обстеження території підприємства виявлено факт порушення правил поводження з відходами; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (на момент проведення перевірки виявлено, що в дозволі №-226 не враховані стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря: свічи ГРП 11 шт., каналізаційно-очисні споруди; здійснення викидів забруднюючих речовин понад встановлені норми або без відповідного дозволу; ризик забруднення атмосферного повітря);

- стаття 44 Водного кодексу України (в період з 31.05.2021 по 01.08.2021 року здійснювався забір підземних вод з свердловин без дозволу на спеціальне водокористування; порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; ризик забруднення навколишнього природного середовища).

Як наслідок, постановою Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України про накладення адміністративного стягнення №213221 від 26.08.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною першою ст.78 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 136 грн. 00 коп.

При цьому, Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України винесено припис від 30.08.2021 №52, відповідно до якого зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Оболонь» провести достовірно інвентаризацію відходів та розрахувати показник загального утворення відходів (термін виконання 30.10.2021); усунути порушення правил ведення первинного обліку та руху відходів (термін виконання до 05.09.2021); усунути та в подальшому не допускати змішування відходів на території підприємства (термін виконання 10.09.2021); усунути та в подальшому не допускати порушення правил поводження з відходами на території структурних підрозділів (термін виконання 30.09.2021); провести інвентаризацію джерел викидів та оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на невраховані стаціонарні джерела викидів (термін виконання 30.09.2021); провести ліквідаційний тампонаж свердловини №0459 (термін виконання 30.11.2021).

Задовольняючи позовні вимоги Державної екологічної інспекції Придніпровського округу та задовольняючи зустрічний позов Приватного акціонерне товариство «Оболонь», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки належним доказом усунення порушення є акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень природоохоронного законодавства з боку Приватного акціонерного товариства «Оболонь», тому слід зупинити виробництво (виготовлення), реалізацію продукції, виконання робіт, надання послуг, під час якого здійснюється експлуатація джерел викидів та джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря виробничим комплексом приватного акціонерного товариства «Оболонь» (адреса: м.Київ, вул.Богатирська, 3, ), а саме: свічи ГРП (11-шт); каналізаційно - очисні споруди (КОС).

При цьому, з огляду на порушення контролюючим органом порядку дій за наслідками проведення ним заходу державного нагляду (контролю) (процедури реагування за наслідками виявлення порушень), вказане свідчить про наявність достатніх підстав для скасування п.5 згаданого припису.

Колегія суддів проаналізувавши висновки суду першої інстанції, на підставі досліджених доказів приходить до наступного.

У силу вимог частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

При цьому, Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

У відповідності до статті 1 вказаного Закону державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, прийнятного рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно вимог частини десятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» посадові особи органу державного нагляду (контролю) з метою з`ясування обставин, які мають значення для повноти проведення заходу, здійснюють у межах повноважень, передбачених законом, огляд територій або приміщень, які використовуються для провадження господарської діяльності, а також будь-яких документів чи предметів, якщо це передбачено законом.

Частиною сьомою статті 7 вказаного Закону закріплено, що на підставі акту, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

При цьому, згідно приписів частини п`ятої статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», згідно з якими виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Таким чином, застосування заходів реагування можливо у разі виявлення порушень, які реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

З матеріалів справи вбачається, що Наказом Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України №1324 від 12.08.2021 у період з 16.08.2021 по 30.08.2021 було передбачено проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства Приватним акціонерним товариством «Оболонь», за результатами якої Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України складено акт №234/3.2/3.3/21 від 30.08.2021, у якому зазначені наступні порушення:

- стаття 17 Закону України «Про відходи» (при проведення планової перевірки встановлено, що інвентаризація відходів проведена не достовірно, без урахування (відпрацьованих масляних фільтрів, масного піску та будівельних відходів), показник загального утворення відходів розрахованого не достовірно; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 5, 17 Закону України «Про відходи» (порушення правил ведення первинного обліку руху відходів за типовою формою №1-ВТ; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 5, 17 Закону України «Про відходи» (на території підприємства виявлено факт змішування відходів; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 5, 17, 35-1 Закону України «Про відходи» (при проведенні обстеження території підприємства виявлено факт порушення правил поводження з відходами; порушення вимог щодо поводження з відходами; ризик забруднення земельних та водних ресурсів);

- статті 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» (на момент проведення перевірки виявлено, що в дозволі №-226 не враховані стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря: свічи ГРП 11 шт., каналізаційно-очисні споруди; здійснення викидів забруднюючих речовин понад встановлені норми або без відповідного дозволу; ризик забруднення атмосферного повітря);

- стаття 44 Водного кодексу України (в період з 31.05.2021 по 01.08.2021 року здійснювався забір підземних вод з свердловин без дозволу на спеціальне водокористування; порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів; ризик забруднення навколишнього природного середовища).

Як наслідок, Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) Державної екологічної інспекції України винесено припис від 30.08.2021 №52, відповідно до якого зобов`язано Приватне акціонерне товариство «Оболонь» провести достовірно інвентаризацію відходів та розрахувати показник загального утворення відходів (термін виконання 30.10.2021); усунути порушення правил ведення первинного обліку та руху відходів (термін виконання до 05.09.2021); усунути та в подальшому не допускати змішування відходів на території підприємства (термін виконання 10.09.2021); усунути та в подальшому не допускати порушення правил поводження з відходами на території структурних підрозділів (термін виконання 30.09.2021); провести інвентаризацію джерел викидів та оформити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на невраховані стаціонарні джерела викидів (термін виконання 30.09.2021); провести ліквідаційний тампонаж свердловини №0459 (термін виконання 30.11.2021).

Так, правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначаються Законом України «Про охорону атмосферного повітря» від 16.10.1992 № 2707-XII (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, надалі - Закон №2707-XII).

Статтею 10 Закону №2707-XII передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб`єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік; заздалегідь розробляти спеціальні заходи щодо охорони атмосферного повітря на випадок виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру і вживати заходів для ліквідації причин, наслідків забруднення атмосферного повітря; забезпечувати здійснення інструментально-лабораторних вимірювань параметрів викидів забруднюючих речовин стаціонарних і пересувних джерел та ефективності роботи газоочисних установок; забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин; використовувати метрологічно атестовані методики виконання вимірювань і повірені засоби вимірювальної техніки для визначення параметрів газопилового потоку і концентрацій забруднюючих речовин в атмосферному повітрі та викидах стаціонарних і пересувних джерел; здійснювати контроль за проектуванням, будівництвом і експлуатацією споруд, устаткування та апаратури для очищення газопилового потоку від забруднюючих речовин і зниження впливу фізичних та біологічних факторів, оснащення їх засобами вимірювальної техніки, необхідними для постійного контролю за ефективністю очищення, дотриманням нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів та інших вимог законодавства в галузі охорони атмосферного повітря; своєчасно і в повному обсязі сплачувати екологічний податок.

Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону №2707-XII викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Частиною шостою статті 11 Закону №2707-XII передбачено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Господарська чи інші види діяльності, пов`язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства (ст.12 Закону №2707-XII).

У силу вимог частини першої статті 5 Закону України «Про відходи» від 05.03.1998 року №187/98-ВР (чинний на час виникнення спірних правовідносин; далі Закон №187/98-ВР) визначено, що основними принципами державної політики у сфері поводження з відходами є пріоритетний захист навколишнього природного середовища та здоров`я людини від негативного впливу відходів, забезпечення ощадливого використання матеріально-сировинних та енергетичних ресурсів, науково обгрунтоване узгодження екологічних, економічних та соціальних інтересів суспільства щодо утворення та використання відходів з метою забезпечення його сталого розвитку.

Як передбачено у частині першій ст.17 Закону №187/98-ВР суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані: а) запобігати утворенню та зменшувати обсяги утворення відходів; б) забезпечувати приймання та утилізацію використаних пакувальних матеріалів і тари, в яких знаходилася продукція цих підприємств, установ та організацій - суб`єктів господарської діяльності, або укладати угоди з відповідними організаціями на їх збирання та утилізацію; в) визначати склад і властивості відходів, що утворюються, а також ступінь небезпечності відходів для навколишнього природного середовища та здоров`я людини відповідно до нормативно-правових актів, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища; г) на основі матеріально-сировинних балансів виробництва виявляти і вести первинний поточний облік кількості, типу і складу відходів, що утворюються, збираються, перевозяться, зберігаються, обробляються, утилізуються, знешкоджуються та видаляються, і подавати щодо них статистичну звітність у встановленому порядку; д) забезпечувати повне збирання, належне зберігання та недопущення знищення і псування відходів, для утилізації яких в Україні існує відповідна технологія, що відповідає вимогам екологічної безпеки; е) брати участь у будівництві об`єктів поводження з відходами; є) здійснювати організаційні, науково-технічні та технологічні заходи для максимальної утилізації відходів, реалізації чи передачі їх іншим споживачам або підприємствам, установам та організаціям, що займаються збиранням, обробленням та утилізацією відходів, а також забезпечувати за власний рахунок екологічно обгрунтоване видалення тих відходів, що не підлягають утилізації; ж) не допускати змішування відходів, якщо це не передбачено існуючою технологією та ускладнює поводження з відходами або не доведено, що така дія відповідає вимогам підвищення екологічної безпеки; з) не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах; и) здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів; і) своєчасно в установленому порядку сплачувати екологічний податок, що справляється за розміщення відходів; ї) надавати місцевим органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування, уповноваженим органам виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища інформацію про відходи та пов`язану з ними діяльність, у тому числі про випадки несанкціонованого попадання відходів у навколишнє природне середовище та вжиті щодо цього заходи; й) призначати відповідальних осіб у сфері поводження з відходами; к) забезпечувати розробку в установленому порядку та виконання планів організації роботи у сфері поводження з відходами; л) відшкодовувати шкоду, заподіяну навколишньому природному середовищу, здоров`ю та майну громадян, підприємствам, установам та організаціям внаслідок порушення встановлених правил поводження з відходами, відповідно до законодавства України; м) забезпечувати професійну підготовку, підвищення кваліфікації та проведення атестації фахівців у сфері поводження з відходами; н) мати ліцензії на здійснення операцій у сфері поводження з небезпечними відходами і/або дозвіл на транскордонне перевезення небезпечних відходів; о) мати погоджений із уповноваженими органами виконавчої влади план дій на випадок виникнення надзвичайної ситуації, пов`язаної з поводженням з небезпечними відходами; п) передбачати при укладанні угод на поставку в Україну товарної продукції утилізацію чи вивезення з України використаних пакувальних матеріалів і тари; р) здійснювати планування нового будівництва або реконструкції об`єкта поводження з відходами з дотриманням вимог законодавства про містобудування; с) мати дозвіл на здійснення операцій у сфері поводження з відходами, якщо їхня діяльність призводить до утворення відходів, для яких Пзув перевищує 1000; т) виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством, щодо запобігання забрудненню навколишнього природного середовища відходами.

Відповідно до частини другої ст.35-1 Закону №187/98-ВР власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами. Виконавець послуг з вивезення побутових відходів зобов`язаний укласти договори про надання послуг з перероблення та захоронення побутових відходів із суб`єктами господарювання, що надають такі послуги відповідно до правил благоустрою території населеного пункту, розроблених з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту. Договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами мають містити інформацію про укладені договори між виконавцем послуг з вивезення побутових відходів та суб`єктами господарювання, що надають послуги з перероблення та/або захоронення побутових відходів (частина четверта ст.35-1 Закону №187/98-ВР).

Згідно частини восьмої ст.35-1 Закону №187/98-ВР великогабаритні та ремонтні відходи у складі побутових відходів мають збиратися окремо від інших видів побутових відходів.

Відповідно до статті 44 Водного кодексу України від 06.06.1995 №213/95-ВР (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), водокористувачі зобов`язані: 1) економно використовувати водні ресурси, дбати про їх відтворення і поліпшення якості вод; 2) використовувати воду (водні об`єкти) відповідно до цілей та умов їх надання; 3) дотримувати встановлених нормативів гранично допустимого скидання забруднюючих речовин та встановлених лімітів забору води, лімітів використання води та лімітів скидання забруднюючих речовин, а також санітарних та інших вимог щодо впорядкування своєї території; 4) використовувати ефективні сучасні технічні засоби і технології для утримання своєї території в належному стані, а також здійснювати заходи щодо запобігання забрудненню водних об`єктів стічними (дощовими, сніговими) водами, що відводяться з неї; 5) не допускати порушення прав, наданих іншим водокористувачам, а також заподіяння шкоди господарським об`єктам та об`єктам навколишнього природного середовища; 6) утримувати в належному стані зони санітарної охорони джерел питного та господарсько-побутового водопостачання, прибережні захисні смуги, смуги відведення, берегові смуги водних шляхів, очисні та інші водогосподарські споруди та технічні пристрої; 7) здійснювати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, облік забору та використання вод, контроль за якістю і кількістю скинутих у водні об`єкти зворотних вод і забруднюючих речовин та за якістю води водних об`єктів у контрольних створах, а також подавати відповідним органам звіти в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законодавчими актами; 8) здійснювати погоджені у встановленому порядку технологічні, лісомеліоративні, агротехнічні, гідротехнічні, санітарні та інші заходи щодо охорони вод від вичерпання, поліпшення їх стану, а також припинення скидання забруднених стічних вод; 9) здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу; 10) безперешкодно допускати на свої об`єкти державних інспекторів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а також громадських інспекторів з охорони довкілля, які здійснюють перевірку додержання вимог водного законодавства, і надавати їм безоплатно необхідну інформацію; 11) своєчасно сплачувати збори за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства; 12) своєчасно інформувати центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації та органи місцевого самоврядування про виникнення аварійних забруднень; 13) здійснювати невідкладні роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварій, які можуть спричинити погіршення якості води, та надавати необхідні технічні засоби для ліквідації аварій на об`єктах інших водокористувачів у порядку, встановленому законодавством; 14) виконувати інші обов`язки щодо використання і охорони вод та відтворення водних ресурсів згідно з законодавством.

Аналіз вищевикладених норм свідчить про наявність обов`язків у суб`єктів господарської діяльності у сфері поводження з відходами та водними ресурсами, під час провадження господарської чи інших видів діяльності, пов`язаної з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Посилання апелянта-відповідача щодо помилковості застосування вказаних норм судом першої інстанції при вирішенні справи колегія суддів оцінює критично, з огляду на встановлення порушення саме цих нормативно-правових актів під час проведення перевірки контролюючим органом.

У той же час, вжиття заходів реагування слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи.

За визначенням статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом.

Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходяться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 18.05.2022 у справі №280/988/19 сформулював правовий висновок, відповідно до якого дотримання необхідного (справедливого) балансу між суспільними (публічними) та приватними інтересами (принципу пропорційності) є важливою вимогою громадянського суспільства, демократичної, соціальної та правової держави та складовою принципу верховенства права. Критеріями дотримання такого балансу є:

1) втручання суб`єкта владних повноважень у право особи є виправданим лише за умови, коли це є надзвичайно необхідним для захисту суспільних (публічних) інтересів;

2) можливість суб`єктів владних повноважень змінювати або відкликати окремі власні адміністративні рішення лише в інтересах суспільства, якщо це необхідно, але з урахуванням права та інтересів осіб;

3) наявність обов`язкової та справедливої компенсації особі у разі втручання в її право, що викликане суспільною необхідністю;

4) обов`язковість дотримання розумного співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається для захисту суспільного (публічного) інтересу, та засобами, які використовуються для її досягнення.

Такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень,- не є санкцією за порушення вимог законодавства, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення непередбачуваних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю і здоров`ю населення.

Відтак, існування (не усунення) хоча б одного з порушень, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

Відповідно, застосування заходів реагування є лише тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об`єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю і здоров`ю людей.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 грудня 2020 року у справі № 861/16924/16, від 12 листопада 2020 року у справі № 826/10796/16 та від 29 липня 2020 року у справі №160/1903/19.

Як свідчать матеріали справи, під час проведення перевірки згідно Акту перевірки №234/3.2/3.3/21 від 30.08.2021, встановлено 6 порушень вимог законодавства у сфері дотримання вимог природоохоронного законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, які не є формальними.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що Наказом від 20.11.2025 №1511 Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України надало дозвіл Державній екологічній інспекції України на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо виконання ПрАТ «Оболонь» пункту 5 припису Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) від 30.08.2021 №52.

Відповідно, у грудні 2025 року Державною екологічною інспекцією Придніпровського округу проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ПрАТ «Оболонь», за наслідками якого винесено Акт від 09.12.2025 №105/13/15.

Згідно Акту від 09.12.2025 №105/13/25 складеного за результатами проведення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ПрАТ «Оболонь» припис щодо усунення порушень виконано.

У свою чергу, Верховний Суд у постанові від 06.06.2025 у справі №400/2062/23 дійшов висновку, що у справах про застосування заходів реагування державного нагляду (контролю), ключовим є встановлення не лише факту наявності порушення, а також актуального стану усунення такого порушення на момент розгляду справи.

Усунення порушень, зафіксованих у відповідному Акті органу державного нагляду (контролю), може бути підтверджене будь-якими належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами (оціненими згідно положень статті 90 КАС України), що дають змогу суду дійти обґрунтованого висновку про досягнення мети відповідного заходу - припинення шкідливого впливу на довкілля.

У даному випадку, наданий Акт, що складений за результатами контрольного заходу і в якому зафіксовано відсутність або наявність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, так й інші докази, в свою чергу, підтверджують відсутність або усунення виявлених порушень.

У контексті спірних правовідносин, що склались у цій справі, слід зазначити, що саме суд вирішує питання чи усунув відповідач виявлені порушення чи ні, а отже чи є підстави для задоволення позову чи такі відсутні.

За таких обставин, належним доказом усунення порушення є не лише акт перевірки, який би зафіксував відсутність порушень правил та норм пожежної і техногенної безпеки, оскільки такий доказ є одним із доказів, який може підтверджувати обставину усунення підприємством виявлених порушень.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №826/13895/16 та у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі №580/32/19.

Отже, в разі якщо правовідносини між суб`єктом господарювання та органом державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, стали спірними та перейшли в площину судового спору, то акт перевірки органу державного нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки, що складений за результатами контрольного заходу, в тому числі повторного, є лише одним із доказів, оцінку якому дає виключно суд поряд з іншими доказами.

У протилежному випадку (якщо би виключно акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки свідчив про виконання чи невиконання відповідачем вимог правил, інструкцій тощо) функція суду була би нівельована, оскільки останній не здійснював би судочинство, а фактично затверджував би акт органу нагляду у сфері техногенної та пожежної безпеки своїм рішенням.

Таким чином, застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є допустимим виключно за умови наявності фактичного, неусунутого порушення, яке створює реальну загрозу життю, здоров`ю людей або довкіллю.

Як вже зазначалось, окрім Акту від 09.12.2025 №105/13/25 складеного за результатами проведення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ПрАТ «Оболонь», у матеріалах справи наявний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №UA0, отриманий 05.04.2022 Приватним акціонерним товариством «Оболонь».

Відтак, вказані обставини свідчать про відсутність порушень вимог законодавства у сфері дотримання вимог природоохоронного законодавства, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Отже, з огляду на вищевикладене, висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення первісного позову є помилковим та таким, що не відповідає приписам законодавства.

До того ж, колегія суддів також враховує, що у спірних правовідносинах звернення відповідача із зустрічним позовом обумовлене протиправністю вимог пункту 5 припису від 30.08.2021 №52.

Як свідчать матеріали справи, у відповідності до пункту 5 припису від 30.08.2021 №52 приписано провести інвентаризацію джерел викидів та формити дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря на невраховані стаціонарні джерела викидів до 30.09.2021 згідно статтей 10,11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Так, згідно з частиною восьмою статті 7 Закону №877-V припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на обов`язок щодо виконання приписів, винесених органами державного нагляду (контролю) на усунення суб`єктами господарювання виявлених під час перевірки порушень законодавства.

Зокрема, Верховний Суд у постанові від 04.04.2023 у справі №160/23388/21 сформулював висновок про те, що припис є вимогою суб`єкта владних повноважень, спрямованою на усунення у визначений строк виявлених порушень; особа, якій виданий припис, може виконати його або заперечити у встановленому законодавством порядку щодо можливості його виконання, зокрема, шляхом звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень або оскаржити його у судовому порядку.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 31.08.2023 у справі № 640/20914/21.

Втім, враховуючи, що позивач за первісним позовом, прийнявши оскаржуваний припис, одразу звернувся з даним позовом до суду з метою повного зупинення виробництва, а саме: 22 листопада 2021 року, фактично не надавши відповідачу час для усунення таких порушень, як встановлені з терміном виконання до 30.11.2021, тобто порушив процедуру реагування за наслідками виявлення порушень, вказане свідчить про наявність достатніх підстав для скасування пункту 5 спірного припису.

При цьому, колегія суддів враховує, що 05.04.2022 Приватним акціонерним товариством «Оболонь» отримано дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами №UA0.

Відтак, доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Оболонь» спростовують висновки суду першої інстанції.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуваннюв частині задоволенні первісного позову з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні такого позову.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Оболонь» - задовольнити, а апеляційну скаргу Державної екологічної інспекції Придніпровського округу - залишити без задоволення.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року - скасувати в частині задоволення первісного позову Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) та у цій частині прийняти нове рішення, яким у задоволенні первісного позову Державної екологічної інспекції Придніпровського округу до Приватного акціонерного товариства «Оболонь» про зупинення виробництва (виготовлення, реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг) - відмовити.

В іншій частині - рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді В.В. Кузьменко

І.В. Штульман