Справа № 300/6116/25
Суддя: Панікар І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. справа № 300/6116/25

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Панікара І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі відповідач), за змістом якого просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по травень 2025 року, та нарахування не повному обсязі індексації грошового забезпечення з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року;

- зобов`язати відповідача здійснити нарахування у зростаючому розмірі та виплату індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по червень 2025 року та перерахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року в повному обсязі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з витягом із наказу від 14.07.2025 № 344 о/с ОСОБА_1 з 14.07.2025 звільнено зі служби в поліції. В період проходження служби з листопада 2015 по липень 2025 року у ГУ НП в Івано-Франківській області відповідачем не нараховано індексацію, а саме з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по червень 2025 року. Зазначені дії відповідача, позивач вважає протиправними та просить суд зобов`язати відповідача вчинити дії на усунення зазначених порушень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 КАС України (а.с.27).

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 18.09.2025, згідно змісту якого, представник відповідача щодо можливості задоволення заявлених позовних вимог заперечив. Вказав, що відповідачем у повній мірі дотримано процедуру звільнення позивача, виплачено всі належні суми та ознайомлено його з наказом про звільнення. Звернено увагу суду, що позивач у позовній заяві посилається на ніби-то наявну заборгованість яка полягає у ніби-то не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за вище наведені періоди, однак не надає належних доказів такої заборгованості, що унеможливлює встановлення самого факту порушення його прав. Зокрема, позивач не надав розрахунків, виписок, платіжних документів, довідок чи будь-яких інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували не проведення ГУНП в області індексації грошового забезпечення позивачу у вище наведені періоди, а також які свідчили б про наявність відповідної бездіяльності з боку ГУНП в Івано-Франківській області. Окрім того, вказано, що Дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII зупинено на 2023 рік згідно із Законом Законом «Про державний бюджет України на 2023 рік» № 2710-IX від 03.11.2022. Отже, у 2023 році роботодавці, тобто ГУНП в Івано-Франківській області були звільнені від обов`язку індексації зарплати. Щодо серпня - листопада 2024 року вказано, що сума індексації у розмірі 130,20 грн. нарахована відповідно до розрахунків, здійснених роботодавцем на підставі встановленого базового місяця. На момент здійснення нарахувань підстав для застосування вищих коефіцієнтів не вбачалося, а отже, роботодавець діяв у межах наданих повноважень та з дотриманням вимог законодавства. Отже, в частині серпня - грудня 2024 року індексація нарахована та виплачена в межах чинного законодавства, а твердження позивача про її неповне нарахування не мають належного обґрунтування. Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову (а.с.31-33).

24.09.2025 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив (а.с.37-40).

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив наступне.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області від 14.07.2025 № 344 о/с ОСОБА_1 згідно з пунктом 7 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за власним бажанням з 14 липня 2025 року (а.с.9).

На звернення представника позивача від 18.07.2025 ГУНП в Івано-Франківській області листом від 24.07.2025 (а.с.10), надало відомості про нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з листопада 2015 року по 14.07.2025 (а.с.11-21).

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за період з 2015 по 2025, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 4 частини десятої статті 62 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.

Відповідно до частин першої та другої статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 3 Порядку виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 6 квітня 2016 року за №260, визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною п`ятою статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення", абз.2 статті 1 якого встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів та послуг, а поріг індексації - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.

Згідно абзацом 4 частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Приписи частини шостої статті 2 вказаного Закону визначають, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За правилами частини першої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 1 січня 2016 року - 103 відсотка).

Згідно частини другої статті 6 вказаного Закону порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням змін внесених постановою КМ України від 18 жовтня 2017 року № 782 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

За змістом пункту 4 зазначеного Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.

Пунктом 11 вказаного Порядку встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відтак, індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (до 1 січня 2016 року - 101 відсоток).

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - з місяця введення в дію (опублікування) Закону України від 6 лютого 2003р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення".

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку).

Відповідно до пункту 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів І коштів державного бюджету.

Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013р. у справі № 9- рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Отже, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення поліцейських, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи із служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.

При цьому, обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.

Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 26.04.2023 у справі № 420/19450/21, що враховується судом, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Відповідно до архівних відомостей про грошове забезпечення позивача, наявних в матеріалах справи, судом встановлено, що за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по травень 2025 року (включно) індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась за: листопад 2017 року в розмірі 373,85 грн., грудень 2017 року в розмірі 373,85 грн., січень по лютий 2018 року в розмірі 458,12 грн., березень по червень 2018 року в розмірі 533,89 грн., липень по жовтень 2018 року в розмірі 557,92 грн., листопада 2018 року в розмірі 653,56 грн., грудень 2018 року в розмірі 681,96 грн., січень по квітень 2019 року в розмірі 762,64 грн., травень по червень 2019 року в розмірі 849,08 грн., липень по листопад 2019 року в розмірі 887,09 грн., грудень 2019 року в розмірі 929,08 грн., січень по травень 2020 року в розмірі 929,08 грн., червень 2020 року в розмірі 1023,67 грн., липень по листопад 2020 року в розмірі 1069,94 грн., грудень 2020 року в розмірі 1105,49 грн., січень 2021 року в розмірі 1105,49 грн., лютий по квітень 2020 року в розмірі 1219,99 грн., травень по червень 2021 року в розмірі 1362,00 грн., липень по жовтень 2021 року в розмірі 1427,40 грн., листопад 2021 року в розмірі 1553,49 грн., грудень 2021 року в розмірі 1620,09 грн., січень по лютий 2022 року в розмірі 1620,09 грн., березень по квітень 2022 року в розмірі 1766,47 грн., травень 2022 року в розмірі 2031,94 грн., липень 2022 року в розмірі 2170,88 грн., липень 2022 року в розмірі 2275,00 грн., серпень по жовтень 2022 року в розмірі 2563,60 грн., листопад 2022 року в розмірі 2753,40 грн., грудень 2022 року в розмірі 2842,36 грн., серпень по листопад 2024 року в розмірі 130,20 грн., грудень 2024 року в розмірі 254,35 грн., липень 2025 року в розмірі 60,17 грн.

Внаслідок чого, за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по червень 2025 року (включно) індексація грошового забезпечення не нараховувалась та не виплачувалась, а з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року нараховувалась та виплачувалась не в повному обсязі, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача та з урахуванням викладеного, вказана вимога не обмежується будь-яким строком.

В свою чергу, відсутність в нормативно-правовому акті певної категорії осіб, тобто наявність законодавчої прогалини, не може мати наслідком порушенням державою взятих на себе зобов`язань.

Доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для нарахування спірної індексації до 24.10.2017, тобто до внесення змін до Порядку № 1078, є необґрунтованими, оскільки Закон № 580-VIII має вищу юридичну силу ніж Порядок № 1078.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.01.2021 у справі № 160/35/20, від 16.07.2020 у справі № 2140/1763/18.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача у непроведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по травень 2025 року, та нарахування не повному обсязі індексації грошового забезпечення з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року, є обґрунтованими.

Як наслідок слід зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по травень 2025 року (включно), та нарахування не повному обсязі індексації грошового забезпечення з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року, з серпня 2024 по грудень 2024 року, за липень 2025 року в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до положень статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Водночас, всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів в повному об`ємі правомірності своїх дій.

Враховуючи вищевикладене, суд робить висновок про необхідність задоволення заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України Про судовий збір, а доказів понесення сторонами інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не представлено, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по травень 2025 року (включно), та не повному обсязі індексації грошового забезпечення з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року.

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 по грудень 2015, з січня 2016 по грудень 2016 року, з січня 2017 року по жовтень 2017 року, з січня 2023 по грудень 2023 року, з січня 2024 року по липень 2024 року, з січня 2025 року по травень 2025 року (включно), та з серпня 2024 по грудень 2024 року та за липень 2025 року в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається через Івано-Франківський окружний адміністративний суд або безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (, вул. Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ).

Суддя /підпис/ Панікар І.В.