Справа № 520/26883/24
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 р. Справа № 520/26883/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетканні захисні матеріали" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/26883/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нетканні захисні матеріали"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нетканні захисні матеріали" (далі - позивач, ТОВ "Нетканні захисні матеріали") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі - відповідач, ГУ ДПС в Харківській області, контролюючий орган), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05.09.2024 № 3.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 по справі № 520/26883/24 у задоволенні адміністративного позову ТОВ "Нетканні захисні матеріали" до ГУ ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення (далі ППР) прийнято за наслідками документальної позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 15.08.2024 № 38073/20-40-07-03-06/43875304, в якому встановлено порушенням п. 184.7 статті 184, абз "г" п. 198.5, п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), в частині не нарахування податкових зобов`язань в останньому звітному періоді по товарам, необоротним активам, які не використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, внаслідок чого позивачу нараховано податкові зобов`язання з ПДВ на суму 910 150,00 грн та суму штрафних санкцій у розмірі 227 537,50 грн, що разом складає 1 137 687,50 грн.

Апелянт стверджує, що як встановлено судом першої інстанції та не спростовується відповідачем, єдиною підставою для прийняття оскаржуваного ППР слугувало рішення про анулювання свідоцтва платником ПДВ, яке, як було зазначено в позовній заяві, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 520/5916/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024, визнано протиправним та скасовано. Відтак спірне податкове повідомлення-рішення як похідне від рішення про анулювання свідоцтва платника ПДВ, на переконання позивача, є протиправним.

Також позивач вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, встановленим в акті перевірки, зокрема щодо висновків контролюючого органу про наявність у позивача на дату анулювання реєстрації платником ПДВ не використаних у господарській діяльності товарно-матеріальних цінностей та необоротних активів. Водночас з аналізу приписів пункту 184.7 статті 184 ПК України вбачається, що об`єктом оподаткування при анулюванні реєстрації платником ПДВ є виключно ті залишки активів, за якими при їх придбанні було сформовано податковий кредит. У зв`язку з чим, позивач вважає, що за відсутності такого податкового кредиту підстави для умовного продажу та нарахування податкових зобов`язань відсутні.

Зауважив, що контролюючим органом не встановлено і судом не досліджено, чи придбавались спірні активи у платників чи неплатників ПДВ, а також чи включались суми податку до податкового кредиту у попередніх податкових періодах. Інвентаризація товарних залишків за ініціативою контролюючого органу не проводилась, а сума податкових зобов`язань у розмірі 910 150,18 грн визначена контролюючим органом самостійно без належного доказового обґрунтування, що унеможливлює обґрунтований висновок про заниження позивачем податкових зобов`язань.

Також апелянт стверджує, що контролюючий орган під час проведення позапланової невиїзної документальної перевірки у період з 02.08.2024 по 08.08.2024, за результатами якої складено Акт від 15.08.2024, не дослідив належним чином формування рівня звичайних (або) ринкових цін, не врахував та не навів у акті перевірки всі складові фактори при проведені аналізу ринкових (звичайних) цін

Відповідачу відзиві на апеляційну скаргу просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі Наказу від 28.06.2024 № 2858-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Нетканні захисні матеріалів» (), виданого ГУ ДПС у Харківській області, головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС Радченко І.А., головним державним інспектором відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС Булгаковою Т.І., заступником начальника відділу перевірок інших галузей економіки управління податкового аудиту ГУ ДПС Юношевим С.А., відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.12, пункту 78.1 статті 78, статті 79, підпунктів 69.22, 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України від 02 грудня 2010 року, та наказу ДПС України від 21.06.2024 № 459 «Про проведення документальної позапланової перевірки ТОВ «Нетканні захсині матеріали», виданого у зв`язку зі здійсненням дисциплінарного провадження стосовно посадової особи ГУ ДПС, яка здійснювала документальну позапланову виїзну перевірку щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за листопад 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету (акт ГУ ДПС від 02.02.2024 № 3967/20-40-07-05-03/43875304), підприємством (наказ ГУ ДПС від 10.06.2024 № 26-дп «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно Кочетової Олени»), проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Нетканні захисні матеріали" з питань дотримання вимог Податкового кодексу України у порядку контролю за правильністю висновків акту документальної позапланової виїзної перевірки від 02.02.2024 № 3967/20-40-07-05-03/43875304 щодо дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні за листопад 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, на підставі якого складено податкове повідомлення-рішення, скасоване Рішенням про результати розгляду скарги Державної податкової служби України від 13.05.2024 № 13818/6/99-00-06-01-04-06.

Актом від 02.02.2024 №3967/20-40-07-05-03/43875304 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Неткані захисні матеріали» (податковий номер 43875304) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за листопад 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету» встановлено порушення ТОВ «Нетканні захисні матеріали» :

1). пункту 49.2 статті 49, пункту 184.7 статті 184, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4, пункту 200.7, пункту 200.9 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10, пункту 201.15 статті 201 Кодексу, оскільки ним занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду, яке сплачується до Державного бюджету (р. 18) за листопад 2023 року на суму 910 150,00 гривень;

2). пункту 49.2 статті 49, пункту 184.7 статті 184, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4, пункту 200.7, пункту 200.9 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10, пункту 201.15 статті 201, підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу, пункту 6 розділу І, підпункту 3 п.10 розділу ІІІ, пункту 4 розділу V Порядку № 21, оскільки ним завищено суму ПДВ, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (р. 20.2.1) за листопад 2023 року на 2 119 341,00 гривень;

3). пункту 49.2 статті 49, пункту 184.7 статті 184, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 198.1, пункту 198.2, пункту 198.3, абзацу «г» пункту 198.5, пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.4 статті 200, пункту 201.1, пункту 201.10, пункту 201.15 статті 201Кодексу та вимоги пункту 6 розділу ІІІ, підпункту 5 пункту 5 розділу V Порядку №21, оскільки ним завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, за листопад 2023 року (р. 21) на загальну суму 23 317,00 гривень.

За результатами перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 05.03.2024 №05 (за формою Р) сума податку на додану вартість 910150 грн., сума фін. санкції 227537,5 грн.;

- від 05.03.2024 № 05 (за формою В4) сума завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за листопад 2023 року - 23317 грн. (ППР узгоджено);

- від 05.03.2024 №05 (за формою В1) сума завищення бюджетного відшкодування за листопад 2023 року - 2119341 грн.

За результатами розгляду скарги згідно рішення ДПС України від 13.05.2024 № 13818/6/99-00-06-01-04-06 ППР ГУ ДПС у Харківській області від 05.03.2024:

№05 (за формою Р) скасовано,

№05 (за формою В1) залишено без змін.

В рішенні про результати розгляду скарги від 13.05.2024 № 13818/6/99-00-06-01-04-06 зазначено, що перевіркою встановлено порушення п.184.7 ст. 184, абз. «г» п. 198.5 ст. 198, п. 201.1 ст. 201 ПК України в частині не нарахування податкових зобов`язань в останньому звітному періоді по товарам, необоротним активам, які не використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, що призвело до заниження показника рядка 1.1 (колонка Б) Декларації з ПДВ за листопад 2023 року на загальну суму ПДВ 910 150,00 грн.

ДПС України зазначено, що в акті перевірки ГУ ДПС в Харківській області не визначено рівень звичайних та (або) ринкових цін, неправомірно застосовано положення п. 198.5 ст. 198 ПК України в поєднанні з п. 189.1 ст. 189 ПК України, як наслідок, сукупність перелічених обставин призвела до необґрунтованих висновків представниками ГУ ДПС в Харківській області про недекларування податкових зобов`язань на загальну суму ПДВ 910 150, 00 грн. ДПС України скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС в Харківській області від 05.03.2024 № 05, яким було донараховано податкові зобов`язання на суму 910 150,00 грн.

За результатами перевірки податковим органом складений Акт від 15.08.2024 № 38073/20-40-07-03- 06/43875304.

Засобами поштового зв`язку ДП "УКРПОШТА" 07.09.2024 позивач отримав оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 05.09.2024 № 3, яким йому нараховано податкові зобов`язання з ПДВ на суму 910 150,00 грн. та суму штрафних санкцій у розмірі 227 537,50 грн, що разом складає 1 137 687,50 грн.

У відповідності до оскаржуваного ППР від 05.09.2024 № 3 відповідачем встановлено порушення пункту 49.2 ст. 49, пункту 184.7 ст. 184, пункту 185.1 ст. 185, пункту 187.1 ст. 187, пункту 198.1, пункту 198.2 , пункту 198.3, п. 198.6 ст. 198, пункту 200.1, п. 200.4, пункту 200.7, пункту 200.9 ст. 200, пункту 201.1, пункту 201.10, пункту 201.15 ст. 201 ПК України, оскільки на думку контролюючого органу позивачем занижено позитивне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду за листопад 2023 року на суму 910 150,00 грн, нараховано штрафні санкції у розмірі 227 537,50 грн.

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, прийнятим ГУ ДПС ДПС у Харківській області, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з правомірності податкового повідомлення-рішення від 05.09.2024 № 3, з огляду на доведення порушення ТОВ «Нетканні захисні матеріали» пункту 184.6, пункту 184.7 статті 184, пункту 201.1 статті 201 ПК України в частині не нарахування податкових зобов`язань в останньому звітному (податковому) періоді по товарам, необоротним активам, які не використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, що призвело до заниження показника рядка 1.1 (колонка Б) Декларації з ПДВ за листопад 2023 року на загальну суму ПДВ 910 150,00 грн (з урахуванням округлення до гривні за загальновстановленими правилами, відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку № 21).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, визначає ПК України (у редакції, чинній на час спірних правовідносин).

За визначенням, що міститься у пп. 14.1.178. п. 14.1. статті 14 ПК України, податок на додану вартість - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Відповідно до положень пунктів 200.1., 200.4. статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на відповідний рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, є підставою для здійснення документальної позапланової перевірки згідно з пп. 78.1.8. п. 78.1. статті 78 ПК України.

В силу вимог п. 183.18. статті 183 ПК України особі, що реєструється як платник податку, присвоюється індивідуальний податковий номер, який використовується для сплати податку.

Відповідно до положень пункту 184.1. статті 184 ПК України реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо, зокрема, особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту (пп. "г").

Згідно з пунктами 184.5, 184.6 статті 184 ПК України з моменту анулювання реєстрації особи як платника податку така особа позбавляється права на віднесення сум податку до податкового кредиту, складання податкових накладних.

У разі анулювання реєстрації особи як платника податку останнім звітним (податковим) періодом є період, який розпочинається від дня, що настає за останнім днем попереднього податкового періоду, та закінчується днем анулювання реєстрації.

Пунктом 184.7. статті 184 ПК України передбачено, що якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.

Згідно з пп. "г" п. 198.5. статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

За приписами пункту 189.1. статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Своєю чергою відповідно до п. 201.1. статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7. статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

Відповідно до абзацу 4 пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г"пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.

Отже, законодавцем визначено певні умови, за яких платник податків зобов`язаний визначити суму податкового зобов`язання з податку на додану вартість в останньому звітному (податковому) періоді у випадку анулювання його реєстрації як платника ПДВ: а) включення сум податку по товарам/послугам та необоротним активам до податкового кредиту; б) не використання товарів/послуг та необоротних активів у оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Водночас сам по собі факт обліку у платника товарно-матеріальних цінностей або необоротних активів станом на дату анулювання реєстрації платником ПДВ не є достатньою та самостійною підставою для нарахування умовного податкового зобов`язання.

Так, в акті перевірки контролюючим органом зазначено, що ТОВ «Нетканні захисні матеріали» 10.11.2023 анульовано свідоцтво платника ПДВ від 01.09.2022 № 200747186 у зв`язку з відсутністю поставок та ненадання декларацій.

Встановлено, що за даними бухгалтерського обліку на дату анулювання свідоцтва платника ПДВ товариство мало невикористані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності необоротні активи та товарно-матеріальні цінності, по яким не нарахувало податкові зобов`язання в останньому звітному (податковому) періоді станом на 10.11.2023, залишкова вартість яких складала 4 550 750,88 грн., ПДВ - 910 150,18 грн.: по даним оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерських рахунках 10 «Основні засоби» субрахунок 104 «Машини та обладнання», 13 «Знос основних засобів» - необоротні активи у розмірі 108591,22 грн., по даним оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерському рахунку 15 «Капітальні інвестиції» субрахунок 152 «Придбання (виготовлення) основних засобів») - 225 000,00 грн., по даним оборотно-сальдових відомостей по бухгалтерському рахунку 20 «Виробничі запаси») - товарно-матеріальні цінності по бухгалтерському рахунку 20 «Виробничі запаси» 4 217 159,66, з них 201 «Сировина й матеріали» - 4 125 879,66 грн, 204 «Тара, тарні матеріали» - 53 280,88 грн, 207 «Запасні частини» - 14 179,94 грн, 209 «Інші матеріали» - 23 818,96 гривень.

У зв`язку з чим, відповідачем констатовано порушення позивачем пункту 184.6, пункту 184.7 статті 184, пункту 201.1 статті 201 ПК України в частині не нарахування податкових зобов`язань в останньому звітному (податковому) періоді по товарам, необоротним активам, які не використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, що призвело до заниження показника рядка 1.1 (колонка Б) Декларації з ПДВ за листопад 2023 року на загальну суму ПДВ 910 150,00 грн (з урахуванням округлення до гривні за загальновстановленими правилами, відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку № 21).

Колегія суддів зазначає, що акт перевірки не містить жодних відомостей та підтверджуючих доказів того, що за товарно-матеріальними цінностями та необоротними активами, які обліковувалися у позивача станом на дату анулювання реєстрації платником ПДВ, суми податку на додану вартість були включені до складу податкового кредиту у попередніх чи поточному податкових періодах.

Контролюючим органом не встановлено ані джерел їх придбання, ані статусу контрагентів як платників чи неплатників ПДВ, ані факту формування податкового кредиту за відповідними операціями, що виключає наявність першої обов`язкової умови, передбаченої пунктом 184.7 статті 184 ПК України.

За таких обставин, відсутність належного підтвердження включення сум податку до податкового кредиту унеможливлює правову оцінку другої умови невикористання таких товарів і необоротних активів в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності.

Отже, у спірних правовідносинах не доведено наявності сукупності передбачених законом умов для нарахування позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість у порядку пункту 184.7 статті 184 ПК України, що свідчить про безпідставність відповідних висновків контролюючого органу.

Водночас, як зазначено вище, встановлюючи порушення позивачем вказаних норм податкового законодавства, контролюючий орган виходив з того, що рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 10.11.2023 анульовано реєстрацію платника податку на додану вартість ТОВ "Нетканні захисні матеріали".

Отже, єдиною причиною висновків контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства, на підставі яких Головним управлінням ДПС у Харківській області спірним податковим повідомленням-рішенням донараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість за листопад 2023 року на суму 910 150 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції за платежем податок на додану вартість у сумі 227 537,50 грн, послугував факт анулювання реєстрації позивача платником ПДВ за рішенням ГУ ДПС у Харківській області від 10.11.2023.

Так, матеріалами справи підтверджено, що рішенням Головного управління ДПС у Харківській області № 4624 від 10.11.2023 (а.с. 158), анульовано реєстрацію платника ПДВ ТОВ "Нетканні захисні матеріали" (дата реєстрації платником 01.11.2020, індивідуальний податковий номер 37) з підстави пп. "г" п. 184.1. статті 184 ПК України - особа протягом 12 послідовних податкових місяців подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, дата анулювання реєстрації - 10.11.2023.

Після отримання позивачем вказаного рішення ГУ ДПС у Полтавській області № 4624 від 10.11.2023, останнє було оскаржено у судовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 520/5916/24 адміністративний позов ТОВ "Нетканні захисні матеріали" задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення № 4624 від 10.11.2023, ухвалене Головним управлінням ДПС у Харківській області, про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи ТОВ "Нетканні захисні матеріали за індивідуальним податковим номером 37.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 у справі № № 520/5916/24 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Харківській області - залишено без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 по справі № 520/5916/24 - залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 04.12.2024 у справі № 520/5916/24 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 22.10.2024 по справі №520/5916/24.

Отже, судовим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено протиправність та скасовано рішення ГУ ДПС у Харківській області про анулювання реєстрації позивача як платника податку на додану вартість.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з приписами частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання (частина 2 статті 372 КАС України)

Таким чином законна сила судового рішення - це така його властивість, яка робить рішення загальнообов`язковим для виконання та поширюється на всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадових чи службових осіб та громадян. При цьому одним із основних елементів права є принцип правової впевненості, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Водночас рішення суду про визнання протиправним та скасування правового акта індивідуальної дії (рішення контролюючого органу про анулювання реєстрації платника ПДВ), яке набрало законної сили, означає, що такий акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття, у тому числі до набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2020 року у справі № 804/3109/16, від 11.02.2021 у справі № 804/5054/16, що враховується судом відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ГУ ДПС у Харківській області від 10.11.2023 №4624 про анулювання реєстрації платника ПДВ, яке визнане протиправним та скасоване рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 03.06.2024 у справі № 520/5916/24, що набрало законної сили 04.07.2024 не породжує для позивача правових наслідків від моменту його прийняття, а відтак не може підтверджувати встановлені контролюючим органом порушення позивачем вимог податкового законодавства.

Такі висновки суду узгоджуються із положеннями абзацу шостого пункту 5.10 розділу V Положення про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 № 1130, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2014 р. за № 1456/26233, якими передбачено, що у разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням таких особливостей:

1) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи відсутня наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється;

2) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована платником ПДВ повторно, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ;

3) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації особа зареєстрована як платник єдиного податку, умова сплати якого не передбачає сплати податку на додану вартість, дата реєстрації платником ПДВ не змінюється, дата анулювання реєстрації відповідає даті, що передує дню переходу особи до застосування відповідної ставки єдиного податку, а причина анулювання - підпункту "в" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу. Анулювання реєстрації проводиться за заявою про анулювання реєстрації платника ПДВ або за рішенням контролюючого органу;

4) якщо на дату скасування рішення про анулювання реєстрації в особи є анульованою наступна (повторна) реєстрація, дата реєстрації платником ПДВ відповідає даті попередньої реєстрації платником ПДВ, а дата та причина анулювання реєстрації - даті та причині анулювання повторної реєстрації.

Таким чином, у разі скасування рішення про анулювання реєстрації відновлюється попередня дата реєстрації платника ПДВ, що свідчить про те, що платник повертається у правовий стан, що існував до прийняття відповідного рішення про анулювання реєстрації, яке не може тягнути жодних негативних наслідків для платника.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача порушень вимог пункту 49.2 статті 49, пункту 184.7 статті 184, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, пункту 198.6 статті 198, пунктів 200.1, 200.4, 200.7, 200.9 статті 200, пунктів 201.1, 201.10, 201.15 статті 201 ПК України.

У зв`язку з чим, у відповідача були відсутні правові підстави для донарахування ТОВ «Нетканні захисні матеріали» податкових зобов`язань з податку на додану вартість у сумі 910 150,00 грн та застосування штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 227 537,50 грн.

Відтак, податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 05.09.2024 № 3 прийнято без урахування всіх обставин, що мали значення для його ухвалення, є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам закону, у зв`язку з чим підлягає визнанню протиправним і скасуванню.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи зазначені вище положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині.

За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

З огляду на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо правомірності прийнятого ГУ ДПС в Харківській області податкового повідомлення-рішення від 05.09.2024 № 3, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 по справі № 520/26883/24 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).

Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій в національній валюті від 19.09.2024 та від 01.05.2025 позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 17 065,31 грн, за подання апеляційної скарги 25 597,97 грн.

Враховуючи висновки суду апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог, слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 42 663,28 грн за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області.

Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ" - задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від квітня 2025 року по справі № 520/26883/24 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Нетканні захисні матеріали» до Головного управління ДПС у Харківській області задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 05.09.2024 № 3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд.46, м. Харків, Харківська область, 61057, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕТКАНІ ЗАХИСНІ МАТЕРІАЛИ» (вул. Москалівська, буд.167, м. Харків, 61157, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 42663 (сорок дві тисячі шістсот шістдесят три) грн 28 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін