Справа № 160/17258/24
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-12-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняЛебеденко В.В.
представника позивача представника відповідача Іванчик П.В., Каціонової О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЛЛТЕКС" до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
01.07.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛЛТЕКС» (далі позивач) через систему «Електронний суд» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Дніпровської митниці (далі - відповідач), в якому просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.07.2024 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 31.07.2024, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Ухвалою суду від 08.07.2024 позовні вимоги роз`єднані у самостійні провадження, оскільки стосуються рішень про відмову у митному оформленні товарів, складених за наслідком проведення різних господарських операцій.
В самостійне провадження виділені позовні вимоги:
31.07.2024 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.
05.08.2024 до суду через систему «Електронний суд» від Дніпровської митниці надійшли заперечення на клопотання про призначення експертизи.
03.03.2025 на адресу суду надійшов висновок експерта та ухвалою суду від 05.03.2025 провадження у справі поновлено, постановлено подальший розгляд справи продовжити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін з 24.03.2025.
25.03.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.
Ухвалою суду від 26.03.2025 постановлено подальший розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання 08.04.2025 о 13:20 год.
08.04.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
08.04.2025 адміністративну справу було знято з розгляду у зв`язку з оголошенням сигналу повітряної тривоги та справу призначено до розгляду на 16.04.2025 о 14:00 год.
У підготовчому засіданні 16.04.2025 у зв`язку із неявкою експерта оголошено перерву до 24.04.2025 до 14:00 год., строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
У підготовчому засіданні 24.04.2025 оголошено перерву до 21.05.2025 о 14:00 год. для надання можливості представнику позивача підготувати клопотання про призначення експертизи.
21.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про призначення повторної судової товарознавчої експертизи.
У підготовчому засіданні 21.05.2025 оголошено перерву до 28.05.2025 о 13:30 год. для надання можливості представнику відповідача підготувати заперечення на клопотання позивача про призначення повторної експертизи.
27.05.2025 до суду через систему «Електронний суд» від Дніпровської митниці надійшли заперечення на клопотання про призначення повторної експертизи.
У підготовчому засіданні 28.05.2025 у зв`язку із неявкою представника позивача оголошено перерву до 04.06.2025 до 10:00 год.
У підготовче засідання 04.06.2025 представники сторін не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання про призначення повторної експертизи за їх відсутності.
Ухвалою суду від 09.06.2025 клопотання представника задоволено, призначено у справі повторну судову товарознавчу експертизу, провадження у справі зупинено.
Не погодившись з ухвалою суду від 09.06.2025 про призначення повторної експертизи представником відповідача 20.06.2025 подано апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду, в якій остання просила скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 20.10.2025 провадження у справі поновлено, підготовче засідання призначено на 06.11.2025 о 14:00 год.
06.11.2025 до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло клопотання про зміну назву відповідача з Дніпровської митниці на Південно-Східну митницю.
Також, 06.11.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про визнання доказу недопустимим та виключення з числа доказів у справі - Експертного висновку №2408-24 від 17.02.2025, складеного судовим експертом Дніпровського науково-дослідного інституту судових експертиз.
У підготовчому засіданні 06.11.2025 здійснено заміну назви відповідача з Дніпровської митниці на Південно-Східну митницю, а також оголошено перерву до 20.11.2025 о 14:00 год. для надання можливості представнику відповідача ознайомитись із поданими позивачем клопотанням та додатковими поясненнями.
Також, 19.11.2025 представником відповідача на адресу суду через систему «Електронний суд» подано клопотання про виклик свідків.
Усною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, від 20.11.2024 закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 04.12.2025 року о 14:30 год.
04.12.2025 адміністративну справу було знято з розгляду у зв`язку зі збоями в підсистемі конференцзв`язку та справу призначено до розгляду на 10.12.2025 о 14:00 год.
У судовому засіданні 10.12.2025 оголошено перерву до 18.12.2025 о 11:40 год.
Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити позов з підстав, зазначених у позові та додаткових поясненнях.
Представник відповідача у судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов та додаткових поясненнях підтримала, проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представників позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного.
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЛЛТЕКС» 03.03.2020 зареєстровано як юридичну особу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності ТОВ «РОЛЛТЕКС» за кодом КВЕД є: 46.41 - оптова торгівля текстильними товарами.
Так, 28.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЛЛТЕКС» (покупець) та компанією «ADALAR KIMYA SAN. VE TIC. A.S», (Туреччина) (постачальник) укладено зовнішньоекономічний контракт №2//01/22 на поставку товарів клеїв в асортименті.
- 203-1 «Проведення повного митного огляду - з розкриттям до 100 відсотків пакувальних місць та поглибленим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації»;
- 905-3 «Взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу, експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД»,
у зв`язку з чим з метою визначення хімічних та фізичних якостей товару відібрано проби і зразки задекларованого товару, про що складено акт про взяття проб (зразків) товарів від 09.05.2024 №50/7.5-28-05-50.
З метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації заявленого до митного оформлення товару згідно з УКТЗЕД відповідачем направлено запит до Дніпропетровського управління експертиз та досліджень Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби (далі СЛЕД) для проведення дослідження заявленого до митного оформлення товару.
- Проба №1 під назвами «Клей UNIMELT 370, Клей UNIMELT 477» ідентифіковані як гранули, що складаються з полімеру, що містять мономерні ланки етилену та алкенацетату.
- Проба №2 під назвою «Клей UNIMELT 519» ідентифікована як гранули, які складаються з карбонату кальцію та полімеру, що містять мономерні ланки етилену та алкенацетату.
За результатами опрацювання висновку СЛЕД та опису товару, зазначеного у графі 31 тимчасової МД, відповідачем встановлено невідповідність опису товару у графі 31 тимчасової МД та опису, фактично визначеному за результатами лабораторних досліджень, у зв`язку з чим відмовлено декларанту у митному оформлені товару за тимчасовою митною декларацією шляхом складання картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2024/000088.
Митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, а саме: контракт, специфікація №2, інвойс, транспортні документи, копія митної декларації країни відправлення.
У зв`язку з прийняттям митницею рішення щодо класифікації товарів, позивачу було відмовлено в митному оформленні та видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2024/000093 від 22.05.2024.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України (далі - МК України) декларування товару для митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України та інших необхідних для цього відомостей.
Згідно із ч. 1 ст. 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.
Відомості щодо коду товару згідно з УКТ ЗЕД вносяться декларантом до митної декларації (п.п. «г» п. 5 ч. 8 ст. 257 МК України).
Статтею 67 МК України визначено, що Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
01.01.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2022 № 2697-IX «Про Митний тариф України», статтею 1 якого встановлено Митний тариф України (групи 01-49; групи 50-97). Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТ ЗЕД.
Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 № 428 (далі - Постанова № 428).
Відповідно до п. 12 Порядку № 428 пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.
На виконання положень ст. 68 МК України, Порядку № 428, наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 № 256 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.
Правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД встановлено, що назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.
Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Відповідно до п. 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (п. 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД).
Суд зверта увагу, що чинне законодавство, яке регулює правовідносини у сфері митної справи, встановлює єдиний порядок класифікації товарів для митного оформлення на території України, який здійснюється відповідно до вимог УКТ ЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, Пояснень до УКТ ЗЕД, на основі характеристик товару, які є визначальними для його класифікації.
Частинами 2 ст. 69 МК України встановлено, що митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Згідно із ч. 4 ст. 69 МК України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Відповідно до абзац 1 ч. 5 ст. 69 МК України, для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Відповідно до ч. 7 ст. 69 МК України, рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими.
Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів - перевірка правильності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку № 650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.
У разі якщо посадова особа ПМО не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. У разі відмови у наданні або ненаданні додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, перевірка правильності класифікації товарів здійснюється за наявними документами та/або відомостями з використанням довідкової інформації (пункти 3, 4 розділу ІІ Порядку №650).
Пунктами 5, 6 розділу ІІ Порядку № 650 передбачено, що у разі надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, такі документи та/або відомості обов`язково враховуються під час перевірки правильності класифікації товарів, за результатами якої посадова особа ПМО: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД; або передає виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до Підрозділу.
Крім випадку, передбаченого абзацом третім пункту 5 цього розділу, передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює ПМО: у складних випадках класифікації товарів; на вимогу Підрозділу або підрозділу митних компетенцій, у тому числі за результатами самостійного виявлення порушення правил класифікації товарів під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, моніторингу митних декларацій, щодо яких посадові особи ПМО виконують митну формальність щодо перевірки правильності класифікації товарів; в інших випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи.
Передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює посадова особа ПМО за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) шляхом оформлення запиту за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку виконання митних формальностей (далі - Запит) (п. 7 розділу ІІ Порядку № 650).
Посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у строк не більше 10 календарних днів з дня отримання Запиту здійснює класифікацію товарів, за результатами якої: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТЗЕД; або приймає Рішення (п. 9 розділу ІІ Порядку № 650).
Згідно з п. 15 розділу ІІ Порядку № 650 якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень.
З аналізу викладеного вбачається, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. Митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 814/1256/17, від 20.06.2019 № 826/7208/16, від 07.07.2023 у справі № 804/45/17.
Митним тарифом України, який встановлений Законом України від 19.10.2022 №2697- IX, передбачено, що товарна позиція 350691 має назву «- адгезиви (клеїльні препарати) на основі полімерів товарних позицій 3901-3913 або каучуку».
Як вже зазначалось судом, відповідно до положень статті 67 МК України, Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Нормами статті 68 МК України передбачено, що ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно зі статтею 69 МК України товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД. Митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до частини першої статті 356 Митного кодексу України взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу в рамках процедур митного контролю та митного оформлення, а також під час прийняття рішень щодо зобов`язуючої інформації з метою встановлення характеристик, визначальних, зокрема, для класифікації товарів згідно з УКТ ЗЕД.
Частиною другої вказаної статті визначено, що взяття проб (зразків) товарів проводиться уповноваженими посадовими особами митного органу на підставі вмотивованого письмового рішення керівника цього митного органу або його заступника.
Отже, зазначене свідчить про те, що прийняття вмотивованого письмового рішення керівника митного органу щодо взяття проб (зразків) товарів є одним з обов`язкових етапів взяття проб (зразків) товарів, відтак недотримання вказаного етапу (як і будь-якого іншого) суперечить наведеним вимогам Митного кодексу України та є протиправним.
Разом з тим, відповідачем в ході розгляду справи не надано вмотивованого письмового рішення керівника митного органу або його заступника, яке містить обґрунтування, мотивацію та підстави для відібрання зразків (проб) товарів для експертного дослідження, останнє в матеріалах справи відсутнє.
Також, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 69 МК України, у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Отже, з аналізу вказаної норми вбачається, що право митного органу самостійного визначення класифікації товарів не є безумовним, а можливе лише за умови порушення з боку декларанта правил митного оформлення товарів.
Таким чином, лише виявлення митним органом під час митного оформлення товарів або після цього порушення правил класифікації товарів надає йому право самостійно класифікувати такі товари за УКТ ЗЕД.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №808/4428/15, в якому зазначено, що при митному оформленні товару декларант вказав у митній декларації саме ті характеристики товару, які були зазначені виробником та експортером товару в усіх товаросупровідних документах, що додавались до митної декларації, а також ті дані, які були вказані в експортній декларації країни експортера ввезеного товару, до яких відповідно до Міжнародної конвенції «про спрощення та гармонізацію митних процедур» застосовуються одні і ті ж правила класифікації для тлумачення та встановлений єдиний обсяг розділів, груп, товарних позицій і субпозицій. При цьому, інформація про товар, яка розміщена на веб-сайті або міститься у товаросупровідних документах виробника цього товару, є достовірною до тих пір, поки не буде доведено протилежне.
У постанові Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 826/7208/16 зазначено, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. У свою чергу, орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження органу доходів і зборів щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.
Таким чином, оскільки доказів порушення позивачем правил класифікації товару за УКТЗЕД у митній декларації відповідачем в ході розгляду справи не надано, суд доходить висновку, що у митного органу були відсутні правові підстави, визначені ч. 4 ст. 69 МК України для самостійної класифікації цих товарів.
Крім того, судом встановлено, що заявлений позивачем в митній декларації код товару, співпадає з кодом, зазначеним в документах постачальника (специфікаціях, інвойсах, митних деклараціях країни відправлення Туреччини).
Так, Верховний Суд в постанові від 20.06.2019 у справі № 826/7208/16 дійшов висновку, що зазначеними правилами передбачено, що при віднесенні товару до тієї чи іншої товарної підкатегорії слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.
З оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем віднесено ввезені товари до товарної підкатегорії «полімери пропілену або інших олефінів у первинних формах: - інші)», яка за своїм призначенням та фізико-хімічними властивостями не відповідає опису товару, вказаному в товаросупровідних документах постачальника.
Митним тарифом України, який встановлений Законом України від 19.10.2022 №2697- IX, передбачено, що товарна позиція 350691 має назву «- адгезиви (клеїльні препарати) на основі полімерів товарних позицій 3901-3913 або каучуку».
За вказаною товарною позицією встановлено ставку мита 2%.
Також, слід виходити з більш конкретного опису товару, тобто саме характеристики товару, які є визначальними для класифікації товару відповідно до УКТ ЗЕД.
Отже, враховуючи опис задекларованого позивачем товару, останній є готовим клеєм на основі полімерів, а тому віднесення його відповідачем до групи товарів 3901 - полімери є безпідставним.
Щодо посилань митного органу на висновок лабораторії СЛЕД Держмитслужби, суд зазначає, що згідно із ч. 8 ст. 69 МК України, висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер.
При цьому, як вже зазначалось судом, у разі виникнення необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації, складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень, митний орган може звернутися до експертної установи (організації).
Таким чином, висновок лабораторії СЛЕД, здійснений на замовлення митниці, не має обов`язкового характеру та не приймається судом до уваги.
Щодо експертного висновку, здійсненого за результатами призначення судом експертизи, суд зазначає наступне.
Так, ухвалою суду від 13.08.2024 у цій справі судом було призначено судову товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні запитання:
1.Чи відповідають маркувальні дані товару, задекларованому позивачем дійсним товарним характеристикам товару?
2.Чи є даний товар готовим клеєм, або він є полімером?
3.Яким характеристикам відповідає задекларований товар, згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності?
Крім того, вказаною ухвалою зобов`язано Спеціалізовану лабораторію з питань експертизи та досліджень Держмитслужби передати Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України контрольні проби до МД від 21.05.2024, а також акти про взяття проб (зразків) товарів від 09.05.2024 за №51/7.5-28-05-50.
За результатами проведення судової експертизи, судовим експертом складено висновок експерта №2408-24 від 17.02.2025, відповідно до якого на перше питання: «Чи відповідають маркувальні дані товару, задекларованому позивачем дійсним товарним характеристикам товару?», експертом надано наступну відповідь:
З наданої відповіді вбачається, що остання надана не з дослідження зразків товару, а виходячи із співставлення відомостей, зазначених в декларації позивача та в специфікації та інвойсі.
Між тим, сам експерт зазначає, що дані відповідають в частині відомостей про маркування.
Разом з тим, на думку суду, для співставлення відомостей в декларації та відомостей в специфікації та інвойсі не потрібні спеціальні знання та експертиза, у зв`язку з чим доходить висновку, що експертом у висновку належної відповіді на поставлене питання надано не було.
На друге питання «Чи є даний товар готовим клеєм, або він є полімером?» експертом надано наступну відповідь:
Відтак, надаючи відповідь на поставлене питання, експерт обмежилась цитуванням висновку лабораторії СЛЕД, тоді як судом призначалась товарознавча експертиза, оскільки позивач не погоджувався з таким висновком лабораторії, разом з тим, обґрунтувань, чому саме експерт дійшов такого висновку на поставлене питання, експертний висновок не містить, у зв`язку з чим, суд доходить висновку, що експертом у висновку належної відповіді на поставлене питання також надано не було.
На третє питання «Яким характеристикам відповідає задекларований товар, згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності?», експертом надано наступну відповідь:
Разом з тим, що експертом при проведенні експертизи не було проведено дослідження зразків товару, оскільки контрольні проби до МД від 21.05.2024, а також акти про взяття проб (зразків) товарів від 09.05.2024 за №50/7.5-28-05-50 від Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби на дату складання експертного висновку не надходили.
При цьому, суд зауважує, що судовий експерт Світлана Міан до суду з цього приводу не зверталася і жодних клопотань не подавала, а провела дослідження на підставі документів, що містилися в матеріалах адміністративної справи.
За наведених обставин, у суду виник обґрунтований сумнів щодо правильності та обґрунтованості висновку експертизи №2408-24 від 17.02.2025.
На переконання суду, надані експертизою відповіді на питання лише констатують факти, викладені в позові, та не дають відповіді на поставлені питання.
Відповідно до статті 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивованим у судовому рішенні.
Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 12.05.2021 у справі № 820/2257/17, суд, у першу чергу, перевіряє висновки контролюючого органу, наведені в акті перевірки, наявність у платника первинних документів щодо спірних операцій, а після цього, з`ясувавши сутність, зміст операцій та документальну базу на їх підтвердження, досліджує такий доказ як висновок експерта, зокрема, встановлює, які документи були у розпорядженні експерта при проведенні ним експертизи, які джерела інформації та методи ним застосовані і на підставі чого побудовані його висновки. Після цього суд надає правову оцінку всім зібраним у справі доказам у їх сукупності.
Тобто, у процесі оцінки доказів в адміністративному провадженні суд не може обмежитися констатацією змісту висновку експерта. Суд зобов`язаний з`ясувати, на чому ґрунтуються ці висновки, якими методами проводилося дослідження та чи є достатніми і обґрунтованими використані докази, методологія та джерела для формування зазначених висновків.
Таким чином, оскільки при проведенні експертизи експертом не були досліджені зразки товарів, суд доходить висновку, що фактично експертне дослідження експертом не було проведено, у зв`язку з чим, складений експертом висновок вважає не обґрунтованим та таким, що викликає сумніви в його правильності, та не враховує останній при ухваленні рішення у цій справі.
Отже, встановлені під час розгляду справи обставини спростовують висновки митного органу щодо сумнівів у здійсненні класифікації товару, задекларованого позивачем, згідно УКТ ЗЕД, оскільки позивач, у порядку та в спосіб, передбачений чинним законодавством України, належним чином заповнив та подав митну декларацію із необхідним пакетом супровідних документів, що повно описують та підтверджують походження товару, його класифікацію згідно УКТ ЗЕД, митну вартість, тощо.
Надаючи правову оцінку прийняттю відповідачем картки відмови у митному оформленні №UA110110/2024/000093 від 22.05.2024, яка є предметом спору у цій справі, суд зазначає, що згідно з частиною 12 статті 264 Митного кодексу України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Картка відмови складається за допомогою АСМО у межах строку, відведеного статтею 255 Кодексу для завершення митного оформлення, посадовою особою митного органу, якою прийнято рішення про відмову.
У картці відмови зазначаються причини відмови, наводяться вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, а також вказується інформація про порядок оскарження рішення про відмову.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, і ч. 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог позивача щодо протиправності рішення Південно-Східної митниці, а тому дані позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з вимог вищенаведеного чинного законодавства України та обставин, встановлених в ході розгляду справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить із того, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2 422,40 грн, що документально підтверджується платіжною інструкцією №176 від 25.06.2024.
За таких обставин, підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Південно-Східної митниці на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Відповідно до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Складання повного тексту ухвали, залежно від складності справи, може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів з дня оголошення вступної та резолютивної частин ухвали.
Згідно із ч.5 ст.250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110110/2024/000093.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 грудня 2025 року.

Суддя Н.Є. Сліпець