Справа № 600/4251/24-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/4251/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Сімків Євгенія Вікторівна до Головного управління Державної податкової служби України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 (позивач) до Головного управління ДПС у Чернівецькій області (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення №0-2409-UA0011490 від 25.05.2024 Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області, яким ОСОБА_1 визначено зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2023 рік за нежитлову будівлю яка розташована за адресою АДРЕСА_1 в розмірі 61961,06 грн.

В обґрунтування позову позивач вказував, що оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням їй протиправно нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Позивач вважає, що відповідач прийняв спірне рішення без урахування цільового призначення належних йому на праві власності нежитлових будівель, помилково не застосувавши у даних обставинах положення норми п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 Податкового кодексу України, згідно з якими не є об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельних ділянок об`єкти нерухомості, які використовуються нею в господарській діяльності.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - відповідач) подало до суду відзив на адміністративний позов, в якому просило у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі норми ст. 266 Податкового кодексу України.

На думку відповідача, об`єкт нерухомості, який належить позивачу, підлягає оподаткуванню податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальних підставах. Тому прийняте Головним управлінням оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 з 01.10.2021 зареєстрована фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності за КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за позивачкою зареєстровано право власності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами будівлі сільськогосподарського призначення (код за ДК 018-2000-1271), які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Опис об`єкта: адмінбудівля літ. А загальною площею 78,80 кв.м., склад літ. Б (код за Д 018-2000-1271.9) загальною площею 171.70 кв.м., свинарник літ. В (код за ДК 018-2000-1271.1) загальною площею 44,20 кв.м., склад літ. Г (код за ДК 018-2000-1271.9) загальною площею 330,22 кв.м., пандус літ.а, пандус літ.а, склад літ. Д (код за ДК 018-2000-1271.3) загальною пощею 438.80 кв.м., пандус літ. а, склад літ. Е (код за ДК 018-2000-1271.3) загальною площею 477,60 кв.м., пандус літ. а, вбиральня літ. Ж, ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця №4, вагова №5, площадка №6

Як вбачається із матеріалів справи, 12.07.2021 Сокирянською міською радою прийнято рішення №205/0921, "Про встановлення ставок та пільг щодо сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки на 2023 рік", встановлено ставку 0,6 % від мінімальної заробітної платина будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (код класифікації 1271).

25.05.2024 Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0-2409-UA0011490, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2023 рік у розмірі 61961,06 грн.

05.08.2024 позивач звернулася до відповідача із заявою, в якій просила провести звірку на предмет застосування пільги з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Розглянувши вказану заяву позивача, Головне управління ДПС в Чернівецькій області повідомило, що згідно даних ІКС "Податковий блок", основним видом діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є "діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами", а також "надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна", що суперечить п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України. Враховуючи викладене, відповідач повідомив, що податкове повідомлення-рішення від 25.05.2024 №0-2409-UA0011490 сформовано та підлягає сплаті відповідно до норм чинного законодавства.

Не погодившись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені цим Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених цим Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Пунктом 10.3 ст. 10 ПК України визначено, що місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору та земельного податку за лісові землі.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, визначено ст. 266 ПК України.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до п.п.266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Підпунктом 266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Підпунктом 266.3.1 п.266.3 ст.266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп.266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Предметом спору у даній справі є податкове повідомлення-рішення №0-2409-UA0011490 від 25.05.2024 винесене Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області, яким позивачу нараховано суму грошового зобов`язання за платежем "Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачуваний фізособами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості" за 2023 рік у сумі 61961,06 грн.

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваного рішення, позивач посилався на те, що він підлягає звільненню від сплати податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на підставі п."ж" п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України.

Стосовно вказаних тверджень позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.30.1 ст.30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (п.30.2 ст. 30 ПК України).

Відповідно до п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку;

Системний аналіз вищенаведеної норми, надає суду підстави для висновку, що правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати, відповідно до п."ж" пп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України є віднесення такої будівлі, споруди до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та їх використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, а також особа має бути сільськогосподарським товаровиробником і така будівля не здається їх власником в оренду, лізинг, позичку.

З огляду на вищезазначене, суд зазначає, що з метою вирішення питання щодо наявності у позивача права на пільгу, передбачену п."ж" п.п.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України, необхідно встановити, чи відноситься будівля позивача (об`єкт оподаткування) до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 та чи наділений позивач статусом сільськогосподарського товаровиробника.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної і місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до названого Державного класифікатора будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності (будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади за надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" (група 127 "Будівлі нежитлові інші" клас 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства").

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", що включає підкласи: 1271.1 "Будівлі для тваринництва"; 1271.2 "Будівлі для птахівництва"; 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна"; 1271.4 "Будівлі силосні та сінажні"; 1271.5 "Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства"; 1271.6 "Будівлі тепличного господарства"; 1271.7 "Будівлі рибного господарства"; 1271.8 "Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва"; 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) "Будівлі нежитлові" належить клас (код 1271) "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства", який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо. До класу (код 1272) "Будівлі для культової та релігійної діяльності" належать, зокрема, церкви, каплиці, мечеті, синагоги.

Тобто правовою підставою для застосування до особи пільги зі сплати податку на нерухоме майно у вигляді звільнення від його сплати є правовий статус будівлі.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.02.2020, справа №820/3706/17.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.11.2021, позивачу належить на підставі приватної власності нежитлова будівля, об`єкт житлової нерухомості "Адмінбудівля позначена літерою "А" загальною площею 78,80 кв.м., склад позначений літерою "Б" загальною площею 171,70 кв.м., свинарник позначений літерою "В" загальною площею 44,20 кв.м., склад позначений літерою "Г" загальною площею 330,22 кв.м., пандус позначений літерою "а", склад позначений літерою "Д", загальною площею 438,80 кв.м., пандус позначений літерою "а", склад позначений літерою "Е" загальною площею 477,60 кв.м., пандус позначений літерою "а", вбиральна позначена літерою "Ж", ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, криниця №4, ворота №5, площадка №6, що знаходиться за адресою: ст. Романківці, вул. Залізнична, 18-С в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області.

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження щодо віднесення будівель до відповідних класів за ДК018-2000 вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківці в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області колективного підприємства "Міжгосподарський відділ капітального будівництва" за результатами технічного обстеження встановлено фактичне використання будівель:

Склад літ. Б загальною площею 171,70 кв.м. використовується за наступним призначенням: зберігається тара (мішки), запасні частини сільськогосподарської техніки, інвентар, технологічне обладнання з ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та запчастини. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші" (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання добрив і пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Склад літ. Е загальною площею 477,6 м.кв. використовується за наступним призначенням: зберігається зерно. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Д загальною площею 438,80 кв.м. використовується за наступним призначенням: зберігається зерно. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища).

Склад літ. Г загальною площею 330,22 м.кв. використовується за наступним призначенням: використовується як приміщення для ремонту і обслуговування сільськогосподарської техніки та машин. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші" (зокрема, підприємства виробничо-технічного обслуговування, які включають: бази зберігання добрив і пестицидів, сільськогосподарської техніки та запасних частин, підприємства з ремонту сільськогосподарських машин і транспорту, станції біологічного захисту рослин).

Свинарник літ. В загальною площею 44.2 м.кв. використовується за наступним призначенням: розведення свиней. За ДК 0180-2000 слід відносити до підкласу 1271.1 "Будівлі для тваринництва (зокрема, товарні та племінні ферми великої рогатої худоби, свиноферми й свинофабрики, вівцеферми, кролівничі та звірівницькі ферми, кінні заводи, собачі розплідники).

За результатами проведеного технічного обстеження щодо віднесення будівель до відповідних класів за ДК 0180 2000 вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківці в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області встановлено, що їх в цілому слід відносити до класу 1271 "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства" зокрема: Склад літ. Б слід віднести до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші"; Склад літ. Е слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища); Склад літ. Д слід відносити до підкласу 1271.3 "Будівлі для зберігання зерна" (зокрема, зерновища); Склад літ. Г слід відносити до підкласу 1271.9 "Будівлі сільськогосподарського призначення інші"; Свинарник літ. В слід відносити до підкласу 1271.1 "Будівлі для тваринництва".

Водночас суд зауважує, що сам по собі факт наявності у позивача будівель сільськогосподарського призначення не підтверджує факту виробництва останнім сільськогосподарської продукції, чи здійснення такої діяльності безпосередньо.

Згідно з пп.14.1.234 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що сільськогосподарська продукція (сільськогосподарські товари) для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - продукція/товари, що підпадають під визначення груп 1-24 УКТ ЗЕД, якщо при цьому такі товари (продукція) вирощуються, відгодовуються, виловлюються, збираються, виготовляються, виробляються, переробляються безпосередньо виробником цих товарів (продукції), а також продукти обробки та переробки цих товарів (продукції), якщо вони були придбані або вироблені на власних або орендованих потужностях (площах) для продажу, переробки або внутрішньогосподарського споживання.

Від оподаткування податком на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки також звільняються споруди, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Отже, визначення "сільськогосподарський товаровиробник", яке міститься у п.п.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу "Спрощена система оподаткування, облік та звітність", тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ "Податок на майно").

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 ст.5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Поняття "сільськогосподарський товаровиробник" також міститься у ст. 1 Закону України "Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001-2004 років" під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття "виробники сільськогосподарської продукції".

Так, згідно зі ст.1 Закону України "Про сільськогосподарський перепис" виробники сільськогосподарської продукції - це юридичні особи всіх організаційно-правових форм господарювання та їх відокремлені підрозділи, фізичні особи (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності, мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що поняття "сільськогосподарський товаровиробник" не суперечить його визначенню у п.п.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, яке, до того ж, має чітко обмежену сферу застосування. Як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п. 5.3 ПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №560/168/19, яку суд враховує в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Для встановлення статусу сільськогосподарського товаровиробника необхідно дослідити вид діяльності такого суб`єкта, зокрема; виробництво сільськогосподарської продукції, її переробка та реалізація. Наданням пільги щодо сплати податку, звільненням від сплати податків, держава має на меті встановлення певного рівня соціального або економічного захисту відповідної категорії платників податків.

Позивачем в межах розгляду даної справи не доведено наявність у нього статусу сільськогосподарського товаровиробника, і на підтвердження вказаного твердження не надано достовірних та достатніх доказів виготовлення і реалізації сільськогосподарської продукції.

До того ж суд зауважує, що сам по собі факт наявності у позивача у власності нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення не свідчить про її використання позивачем у власній діяльності та одночасно не наділяє позивача статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що як свідчить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з правом здійснення видів господарської діяльності за кодами КВЕД 01.11 вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Однак, доказів фактичного здійснення позивачем господарської діяльності за кодом КВЕД 01.11 з поданням відповідної податкової звітності позивачем суду не надано.

Разом з цим жодних належних доказів здійснення позивачем у спірний податковий період (2023 рік) сільськогосподарської діяльності із використанням при цьому нежитлових будівель за адресою: вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківці в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області, позивачем до суду не подано.

Також позивачем не надано доказів використання нерухомого майна (нежитлової будівлі сільськогосподарського призначення (свинарник), яке належить йому на праві приватної власності, особисто для сільськогосподарського товаровиробництва як об`єкта сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Посилання позивача на те, що факт здійснення ним сільськогосподарської діяльності підтверджується тим, що він має в оренді земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на яких вирощуються зернові культури і займається сінокосінням, суд оцінює критично, оскільки жодних належних доказів на їх підтвердження позивач також не подав.

В матеріалах справи відсутні будь - які докази того, що позивач у 2023 році безпосередньо займався сільськогосподарською діяльністю та є сільськогосподарським товаровиробником (договорів на придбання тварин, обладнання, наявності на зберіганні кормів тощо).

На підтвердження доводів про те, що позивач є сільськогосподарським товаровиробником до позову не додано і реєстраційної інформації сільгоспвиробника з Державного аграрного реєстру щодо ОСОБА_1 як сільгоспвиробника у 2023 році (податковий період, за який винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення).

Наведене вище у своїй сукупності свідчить про те, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів здійснення ним впродовж 2023 року сільськогосподарської діяльності із використанням при цьому нежитлових будівель за адресою: вул. Залізнична, 18-С, ст. Романківці в адміністративних межах села Сербичани, Дністровського району, Чернівецької області.

Поряд з цим суд звертає увагу на те, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.04.2023 у справі №380/18104/21, фізична особа, яка є лише власником нерухомості відповідного класу, і не займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією, не звільняється від сплати податку на нерухомість за п."ж" п.п.266.2.2. п.266.2 ст.266 ПК України. Тобто, значення має не тільки вид нерухомості (зокрема, її призначення), а й безпосередньо сама діяльність, якою займається платник податку (а саме - чи відноситься він до сільськогосподарських товаровиробників).

Суд зауважує, що нормами ПК України визначено умови, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, зокрема, коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), і такі віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, вони не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Отже, встановлені судом обставини справи та системний аналіз наведених законодавчих норм свідчать про обґрунтоване нарахування позивачу податкових зобов`язань за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2023 рік у розмірі 61961,06 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення №0-2409-UA0011490 від 25.05.2024, винесено Головним управлінням ДПС у Чернівецькій області правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Решта доводів та заперечень учасників справи не спростовують наведених вище висновків суду.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.74-76 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.ч.1-3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат.

Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зважаючи на відмову у задоволенні позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Сімків Євгенія Вікторівна до Головного управління ДПС у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення та податкову вимогу - відмовити.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (с. Романківці, Дністровський район, Чернівецька область, 60226, РНОКПП НОМЕР_1 );

Представник позивача - адвокат Сімків Євгенія Вікторівна (вул. 28 Червня, 1, м. Новоселиця, 60300, РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач - Головне управління Державної податкової служби України в Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, ).

Суддя В.О. Григораш