Справа № 580/12806/25
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року справа № 580/12806/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Паламаря П.Г., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовною заявою до Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (19701, м. Золотоноша, вул. З.України, 1) в якій, з урахуванням уточнень, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Золотоніського відділу державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у невинесенні постанов про закінчення виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 після повернення виконавчих документів стягувачу;

- визнати протиправною бездіяльність зазначеного органу, яка полягає у незнятті арештів з коштів на банківському рахунку ОСОБА_1 , накладених у межах виконавчих проваджень № 61140377, № 62286954, № 65063240;

- зобов`язати відповідача винести постанови про закінчення виконавчих проваджень №61140377, № 62286954, № 65063240 та надати їх копії позивачу;

- зобов`язати відповідача винести постанови про зняття арешту з коштів на банківському рахунку позивача, накладених у межах виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 та направити зазначені постанови до банківської установи, в якій відкрито рахунок позивача; копії постанов надати позивачу;

- зобов`язати відповідача внести відповідні зміни до автоматизованої системи виконавчого провадження та у разі наявності відомостей, виключити записи про позивача в Єдиному реєстрі боржників щодо виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що Золотоніським відділом державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України з виконання вимог Головного управління ДПС у Черкаській області (Золотоніська ДПІ) від 06.11.2019 щодо стягнення податкової заборгованості в сумі 8262,54 грн, від 07.02.2020 щодо стягнення податкової заборгованості в сумі 21030,90 грн та від 05.02.2021 щодо стягнення податкової заборгованості в сумі 37788,74 грн були відкриті виконавчі провадження №61140377, №62286954, №65063240, в межах яких було винесено постанови про стягнення витрат виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору та про арешт коштів боржника. 25.09.2020, 29.09.2020 та 30.11.2021 державним виконавцем винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю у боржника майна та безрезультатністю заходів розшуку. За даними автоматизованої системи виконавчого провадження (АСВП), стан виконавчих проваджень №61140377, №62286954, № 65063240 «завершено». Водночас, відповідач не виніс постанов про закінчення виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 (або не повідомив позивача про їх існування); - не виніс постанов про зняття арештів з коштів; - не направив відповідних постанов до банківської установи; - не видав мотивованих постанов про відмову у знятті арештів. Таким чином, у діях (бездіяльності) відповідача є порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», що порушує права позивача як боржника.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Відповідач надав до суду копії матеріалів виконавчих проваджень №61140377, №62286954, № 65063240. Проте, правом на подання відзив на позовну заяву не скористався. Відзив у встановлений судом строк не надав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Постановою державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк Олени Володимирівни від 09.04.2021 відкрито ВП № 65063240 з виконання вимоги №ф-980-54У, виданої 05.02.2021 Головним управлінням ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 37788,74 грн.

Державним виконавцем 09.04.2021 у ВП №65063240 винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі: 3778,87 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 200,00 грн.

11.04.2021 державним виконавцем у ВП №65063240 винесено постанову про арешт коштів боржника.

30.11.2021 державним виконавцем у ВП №65063240 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження, стан виконавчого провадження № 65063240 «завершено».

Постановою головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Щербатюк Людмили Олександрівни від 07.02.2020 відкрито ВП №61140377 з виконання вимоги №Ф-980-54, виданої 06.11.2019 Золотоніським управлінням Головного управління ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 8262,54грн.

Державним виконавцем 07.02.2020 у ВП №61140377 винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі: 826,25 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 69,00 грн.

24.03.2020 державним виконавцем у ВП № 61140377 винесено постанову про арешт коштів боржника.

25.09.2020 державним виконавцем у ВП № 61140377 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що майна, на яке можна було б накласти стягнення, не виявлено.

Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження, стан виконавчого провадження № 61140377 «завершено».

Постановою головного державного виконавця Золотоніського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зеленюк Олени Володимирівни від 10.06.2020 відкрито ВП №62286954 з виконання вимоги №ф-980-54У, виданої 07.02.2020 Головним управлінням ДПС у Черкаській області про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 21030,90 грн.

Державним виконавцем 10.06.2020 у ВП № 62286954 винесено постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі: 2103,09 грн та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у загальній сумі 69,00 грн.

29.07.2020 державним виконавцем у ВП № 62286954 винесено постанову про арешт коштів боржника.

29.09.2020 державним виконавцем у ВП № 62286954 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Згідно витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження, стан виконавчого провадження № 62286954 «завершено».

Листами від 07.11.2025 №73636 відповідач у відповідь на звернення позивача повідомив, що підстави для скасування арешту, передбачені статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні.

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невинесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 та незняття арештів з коштів, накладених у межах виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 протиправною, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини щодо примусового виконання рішення суду та інших органів у виконавчому провадженні виконавцями врегульовані Законом України "Про виконавче провадження" від 02 .06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 48 Закону №1404-VIII передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Відповідно до статті 56 Закону №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

Отже, правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону №1404-VIII підлягає примусовому виконанню.

Підстави повернення виконавчого документа стягувачу передбачені статтею 37 Закону №1404-VIII.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Підстави для закінчення виконавчого провадження визначені у частині 1 статті 39 Закону №1404-VIII.

Як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчого документа стягувачу є формами завершення виконавчого провадження, проте вони мають різні правові підстави та відповідно різні правові наслідки.

Закінчення виконавчого провадження є стадією виконавчого провадження і передбачає завершення вчинення виконавчих дій щодо примусового виконання рішення в межах відповідного виконавчого провадження.

Зміст правових підстав для закінчення виконавчого провадження, визначених частиною 1 статті 39 Закону №1404-VIII, свідчить про об`єктивну неможливість виконати відповідне рішення у примусовому порядку. На відміну від обставин, що зумовлюють повернення виконавчого документа стягувачу, обставини, які є підставою для закінчення виконавчого провадження, не перестануть існувати в майбутньому.

З наведеного слідує і формування наслідків закінченого виконавчого провадження, зокрема, виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочато знову, крім випадків передбачених законом (частина перша статті 40 Закону №1404-VIII).

У частині 5 статті 37 Закону №1404-VIII визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Повернення виконавчого документа стягувачу є процесуальною дією державного (приватного) виконавця, яка вчиняється останнім у випадку, коли внаслідок існування певних обставин або дій чи бездіяльності учасників виконавчого провадження неможливо у примусовому порядку виконати відповідне рішення. Разом з цим повернення виконавчого документа стягувачу не свідчить про неможливість примусового виконання рішення взагалі, а лише про таку неможливість у певний момент. Тобто, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення виконавчого документа стягувачу, то останній може повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавець чітко передбачив два випадки, коли державний (приватний) виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна боржника, та зазначити про це у відповідній постанові, а саме:

- у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій);

- у разі повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Законодавством не передбачено обов`язку державного (приватного) виконавця зняти арешт, накладений на майно боржника, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки таке повернення не свідчить про закінчення виконавчого провадження й у такому випадку стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано, протягом встановлених законом строків.

Законодавець передбачив випадки, за яких арешт з майна знімається одночасно із поверненням виконавчого документа стягувачу, а саме: стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру (частина третя статті 37 Закону №1404-VIII).

Враховуючи наведене, повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для зняття арешту з майна боржника (за винятком випадків, передбачених у частині третій статті 37 Закону №1404-VIII).

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2025 у справі №2/1522/11652/11.

Судом встановлено, що державним виконавцем було завершено виконавчі провадження №61140377, № 62286954, № 65063240 з підстави повернення виконавчих документів стягувачу відповідно до пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження у зв`язку з відсутністю у боржника майна та безрезультатністю заходів розшуку.

Отже, суд доходить до висновку, що у відповідача були відсутні підстави для зняття арешту з майна (коштів) позивача, накледеного у межах вказаних виконавчих проваджень.

При цьому, на переконання суду, у відповідача були відсутні підстави для винесення постанов про закінченя виконавчих проваджень №61140377, №62286954, № 65063240 відповідно до статті 39 Закону №1404-VIII. Оскільки, обставини, визначені цією статтею для закінчення виконавчого провадження не настали.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що Золотоніським відділом державної виконавчої служби у Золотоніському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не було допущено протиправної бездіяльності щодо невинесення постанов про закінчення виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 та незняття арештів з коштів на банківському рахунку позивача, накладених у межах виконавчих проваджень № 61140377, № 62286954, № 65063240, що в свою чергу зумовлює відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Як наслідок, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача винести постанови про закінчення виконавчих проваджень, про зняття арешту з коштів на банківському рахунку позивача, направлення зазначених постанов до банківської установи, в якій відкрито рахунок позивача, внесення відповідних змін до автоматизованої системи виконавчого провадження та виключення записів про позивача в Єдиному реєстрі боржників щодо виконавчих проваджень №61140377, №62286954, №65063240 не підлягають до задоволення, з огляду на їх похідний характер.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР