Справа № 620/11814/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/11814/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі також відповідач, ГУ ПФУ в Миколаївській області) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 02.09.2025 № 28 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213- VІІІ, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), врахувавши до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 03.08.1993 серії НОМЕР_1 , а саме: з 01.03.2014 по 30.11.2014, з 01.12.2014 по 19.08.2025 у подвійному розмірі, з 24.07.2025.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), за результатами розгляду якої отримав рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 02.09.2025 № 28, яким відмовлено в призначенні пенсії за відсутністю необхідного страхового стажу в шкідливих та важких умовах праці та недосягнення пенсійного віку. Крім того, до пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 01.03.2014 по 30.11.2014 та з 01.12.2014 по 19.08.2025, на посадах «сестра медична» та «сестра медична старша», згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.08.2025 № 1235, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до пункту 20 Порядку № 637, а саме, відсутній підпис начальника відділу кадрів. Не підтверджено документально право старшому інспектору з кадрів на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком.

Вважаючи спірне рішення відповідача протиправним та таким, що прийняте з порушенням норм пенсійного законодавства, позивач звернувся з цим позовом за захистом прав та інтересів.

03.11.2025 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем подано відзив, в якому зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058 пенсія за віком на пільгових умовах призначається, зокрема, чоловікам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах. На день подання заяви про призначення пенсії вік позивача становить 50 років 01 місяць. Страховий стаж позивача становить 34 роки 10 місяців 0 днів. До страхового стажу зараховано всі періоди трудової діяльності, відповідно до наданих документів на момент звернення та індивідуальних відомостей про застраховану особу. Пільговий стаж із шкідливими та важкими умовами праці за Списком №2 не визначений. До пільгового стажу не враховано періоди роботи з 01.03.2014 по 30.11.2014 та з 01.12.2014 по 19.08.2025 згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.08.2025 №1235, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку №5 до п. 20 Порядку № 637, а саме, відсутній підпис начальника відділу кадрів.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

25.08.2025 позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VІІІ, з врахуванням Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018 (746/15), що підтверджується матеріалами справи.

До заяви позивачкою додано документи: паспорт громадянки України серії НОМЕР_2 , виданий 26.04.2001 Ніжинським МРВ УМВС України в Чернігівській області; довідку про присвоєння ідентифікаційного номера від 01.10.1999; витяг з реєстру територіальної громади від 23.11.2024 № 2024/014165158; диплом молодшого спеціаліста від 01.07.1993 серії НОМЕР_3 ; додаток до диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_3 від 01.07.1993; трудову книжку від 03.08.1993 серії НОМЕР_1 ; особову картку працівника (типова форма № П-2) від 01.03.2014 № 162; копію наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про порядок проведення атестації робочих місць» від 12.12.2013 № 52; копію наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про затвердження матеріалів по результатах атестації робочих місць за умовами праці» від 16.12.2013 № 55; копію висновку за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 13.01.2014 № 08-27/188; копію наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 25.05.2018 № 45-з; копію витягу з наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату по основній діяльності «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 29.06.2018 № 64-з; копію наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату «Про проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 17.04.2023 № 33/з; копію витягу з наказу Ніжинського дитячого будинку-інтернату «Про підсумки проведення атестації робочих місць за умовами праці» від 26.06.2023 № 57/з; довідку про надання відпусток без збереження заробітної плати від 19.08.2025 № 1236, видану Ніжинським дитячим будинком-інтернатом; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.08.2025 № 1235, видану Ніжинським дитячим будинком-інтернатом; заяву про виплату пенсії або грошової допомоги від 25.08.2025.

За принципом екстериторіальності заяву позивачки розглянуто Відділом призначення пенсій Управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області та прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 02.09.2025 № 28 за відсутністю необхідного стажу та віку.

Так, в рішенні від 02.09.2025 № 28 зазначено: «…Необхідний вік становить 55 років. Вік заявника 50 років 1 місяць. Необхідний страховий стаж становить не менше 20 років у жінок (з них не менше 10 років на зазначених роботах) за списком №2. Страховий стаж заявника становить 34 роки 10 місяців 0 днів. Пільговий стаж заявника за списком №2 не визначений. До страхового стажу зараховано всі періоди. До пільгового стажу за Списком № 2 не зараховано періоди роботи з 01.03.2014 по 30.11.2014 та з 01.12.2014 по 19.08.2025, на посадах «сестра медична» та «сестра медична старша», згідно з довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 19.08.2025 № 1235, оскільки довідка не відповідає вимогам додатку № 5 до пункту 20 Порядку № 637, а саме, відсутній підпис начальника відділу кадрів. Не підтверджено документально право старшому інспектору з кадрів на підпис довідок про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за віком».

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Щодо недосягнення позивачем пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальними законами, які визначають принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (в подальшому - Закон № 1058-IV) та Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (в подальшому - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 8 Закону № 1058-IV, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи.

Згідно із статтею 1 Закону № 1788-XII, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 1788-XII (в редакції чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, за змістом вищенаведеної норми пенсія за віком на пільгових умовах є особливим видом пенсії, яка призначається конкретній особі на підставі наявного страхового стажу, залежить від праці такої особи в особливих умовах, певно визначений час, призначення якої має відбуватись при досягненні нижчого пенсійного віку.

Законом № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений пунктом 5 статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.

03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким Закон України від 09.07.2003 № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" доповнено розділом XIV-І, який передусім, у контексті предмету спору, містить пункт 1 частини 2 статті 114 такого змісту: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Також зазначена норма передбачає зміст ідентичний пункту "а" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII щодо підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах.

За конституційним поданням народних депутатів України Закон № 213-VIII перевірявся на відповідність Конституції України.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 № 1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII".

Пунктом 1 резолютивної частини названого судового акту визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини названого судового акту стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно із пунктом 3 резолютивної частини названого судового акту застосуванню підлягають стаття 13, частина 2 статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам".

Отже, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком № 1, а саме: п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 № 213-VIII та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Відносно позивачки правила зазначених вище Законів містять розбіжність у величині показника вікового цензу, за ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII та 50 років за п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та №37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 у справі "Серков проти України" (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років.

Такий висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20. Так, розглядаючи вказану справу, у постанові від 03.11.2021 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

За вказаних обставин такі обов`язкові умови для призначення пенсії на пільгових умовах як досягнення певного віку та наявність стажу роботи, мають застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі №1-5/2018 (746/15), виходячи з принципу правової визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України. Таке застосування судом вищевказаних норм права створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення, та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

На момент звернення до органу Пенсійного фонду України позивач мала відповідний вік (50 років) та страховий стаж 34 роки 10 місяців 0 днів, отже, суд вважає, що в даному випадку до позивачки підлягають застосуванню положення ст. 13 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII, тому спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 2 періоди трудової діяльності позивача згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 з 01.03.2014 по 30.11.2024 та з 01.12.2024 по 19.08.2025.

Згідно з ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Так, згідно з п. 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Як видно з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_5 від 03.08.1993, остання працювала у спірні періоди:

- під номером 8 міститься запис від 01.03.2014 про прийняття на посаду сестри медичної тимчасово, терміном на два місяці до Ніжинського дитячого будинку-інтернату, на підставі наказу від 28.02.2014 № 17-к;

- під номером 9 міститься запис від 01.05.2014 про переведення на посаду сестри медичної постійно, на підставі наказу від 30.04.2014 № 34-к;

- під номером 10 міститься запис від 01.12.2014 про переведення на посаду сестри медичної старшої (І кваліфікаційна категорія), на підставі наказу від 24.11.2014 № 75- к;

- під номером 11 міститься запис від 01.03.2014 про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 (розділ XXIV позиція 24Г), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36, на підставі наказу від 16.12.2013 № 55;

- під номером 12 міститься запис від 29.06.2018 про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість на яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (розділ XXIV), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, на підставі наказу від 29.06.2018 № 64-з.

Підставами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім, досягнення відповідного віку, наявність потрібного стажу, наявність професії та виробництва в зазначених списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 № 442 (далі - Порядок № 442), за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах повний робочий день. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

Водночас матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості.

При цьому суд за зазначає, що довідкою Ніжинського дитячого будинку-інтернату №1235 від 19.08.2025 підтверджено факт роботи позивача повний робочий день в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті і за період з 01.03.2014 (наказ від 28.02.2014 № 17-к) по 30.11.2014 за професією, посадою сестра медична; за період з 01.12.2014 (наказ від 24.11.2014 № 75) по 19.08.2025 за професією, посадою сестри медичної старшої, виконувала: безпосередньо обслуговувала хворих (підопічних з порушеннями фізичного, інтелектуального розвитку та психічними розладами) як молодший спеціаліст з медичною освітою, що передбачено Списком № 2 розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461 код КП 3231 підстава ДК 003:2010 за період з 01.03.2014 по 19.08.2025 пільговий стаж складає 11 років 5 місяців 13 днів.

Згідно довідки про надання відпусток без збереження заробітної плати від 19.08.2025 № 1236, виданої Ніжинським дитячим будинком-інтернатом, ОСОБА_1 під час роботи в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті була надана відпустка без збереження заробітної плати: у період з 09.09.2014 по 14.09.2014 тривалістю 6 календарних днів (наказ від 01.09.2014 № 43-в).

Отже, за наявності підтвердження факту роботи позивача у спірний період належними доказами, суд вважає безпідставним не зарахування до стажу позивача такого періоду.

Що стосується даних про проведення атестації на робочому місці, то наказом №55 від 16.12.2013 «Про затвердження матеріалів по результатах атестації робочих місць за умовами праці» Ніжинського дитячого будинку-інтернату затверджено перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення згідно з статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У переліку робочих місць та посад Ніжинського дитячого будинку-інтернату, працівникам, яким пропонується підтвердити право на пільгове пенсійне забезпечення, який є додатком до наказу №55 від 16.12.2013 зазначено посади «сестра медична» та «сестра медична старша».

Затверджено перелік робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на встановлення скороченої тривалості робочого тижня (36 годин на тиждень) відповідно до Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України розділу 32 «Охорона здоров`я, освіта та соціальна допомога» від 21.02.2001 № 162 в ті дні, коли працівник фактично був зайнятий в цих умовах протягом всього скороченого робочого часу, встановленого для працівників цих виробництв, цехів, професій, і посад (пункт 7 Порядку застосування Переліку виробництв, цехів, професій і посад зі шкідливими умовами праці, робота яких дає право на скорочену тривалість робочого тижня, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 23.03.2001 № 122. У переліку робочих місць та посад працюючих в Ніжинському дитячому будинку-інтернаті, що дають право на встановлення скороченої тривалості робочого тижня зазначено посади «сестра медична» та «сестра медична старша».

Крім того, за результатами атестації робочих місць за роботу у шкідливих умовах праці, відповідно наказу по закладу від 16.12.2013 № 55 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 № 36, згідно Списку № 2, при умові повної зайнятості (не менше 80%) правників у шкідливих і важких умовах праці протягом робочого дня, розділ XXIV «Охорона здоров`я та соціальна допомога» підрозділ «Працівникам, які безпосередньо обслуговують хворих», позиція 24г у будинках-інтернатах для психічно хворих, дитячих будинках-інтернатах для розумово відсталих дітей системи соціального забезпечення за професіями (посадами): «сестра медична (старша)», код професії 3231 та «сестра медична», код професії 3231 - як молодшим спеціалістам з медичною освітою, дані обставини підтверджуються висновком за результатами експертизи якості проведення атестації робочих місць за умовами праці Департаменту соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації від 13.01.2014 №08-27/188.

Відповідно до абзацу 2 пункту 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №442 від 01.08.1992 відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

При цьому, згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком № 2, відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-XII.

Згідно з пунктом 23 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Як вбачається з довідки Ніжинського дитячого будинку-інтернату №1235 від 19.08.2025, то така підписана посадовими особами, а саме директором, старшим інспектором з кадрів та головним бухгалтером, а також містить відтиск печатки установи.

Отже, неврахування відповідачем вказаної довідки через відсутність підпису начальника відділу кадрів є безпідставним.

За таких обставин суд дійшов висновку зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до пільгового періоду стаж роботи за Списком № 2 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 03.08.1993 серії НОМЕР_1 , а саме: з 01.03.2014 по 30.11.2014, з 01.12.2014 по 19.08.2025.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію на пільговий умовах, то суд зазначає таке.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд зазначає, що обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Окрім того, судом враховано, що призначення пенсії відбувається територіальним органом Пенсійного фонду України, до якого особою було подано відповідну заяву, натомість орган, визначений за принципом екстериторіальності лише приймає відповідне рішення.

Відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання ГУ ПФУ в Миколаївській області зарахувати до страхового та пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 03.08.1993 серії НОМЕР_1 , а саме: з 01.03.2014 по 30.11.2014, з 01.12.2014 по 19.08.2025 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25.08.2025 з урахуванням висновків суду.

Відтак, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 484,48 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 02.09.2025 №28.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди трудової діяльності згідно трудової книжки від 03.08.1993 серії НОМЕР_1 , а саме: з 01.03.2014 по 30.11.2014, з 01.12.2014 по 19.08.2025 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 25.08.2025 з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп), сплачений відповідно до квитанції від 26.10.2025.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області вул. Морехідна, 1,м. Миколаїв,Миколаївська обл., Миколаївський р-н,54008 .

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко