Справа № 160/25590/25
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 рокуСправа №160/25590/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі 160/25590/25,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала справа 160/25590/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправним рішення, стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (49027, Дніпропетровська область, м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, буд.21-А, ) про визнання протиправним рішення, стягнення середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку задовольнити частково.

Визнано протиправними дії Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (49027, м.Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-А, ) щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку.

Зобов`язано Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49027, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 21-А, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку з 29.09.2023 року по 29.02.2024 року у сумі 19434,82 грн., з вирахуванням обов`язкових податків та зборів.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 69 копійок.

08 грудня 2025 року на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №160/25590/25, в якій позивач просить стягнути з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати на правничу допомогу адвоката у розмір 8 500 грн.

Подана заява обґрунтована тим, що у даній справі адміністративним судом не прийнято рішення щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 8 500 грн. Даний опис робіт позивачкою наведений у позовній заяві. Такі докази, а саме: договір з додатком, акт приймання наданих юридичних послуг та ордер надані до Адміністративного суду своєчасно в повному обсязі.

У позовній заяві позивачем було зазначено, що під час захисту порушених прав вона понесла судові витрати на правничу допомогу адвоката на загальну суму 8 500 грн. Витрати на оплату послуг адвоката складаються з: надання консультації Клієнту щодо захисту його порушених прав 1000 грн; аналіз законодавства та судової практики щодо захисту порушених прав Клієнта 1000 грн; проведення переговорів з опонентом та підготовка документів щодо вирішення спору у досудовому порядку 1500 грн; підготовка заяви по суті справи: позовної заява 5 000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що вимоги сторони позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8 500,00 грн. та щодо стягнення витрат на сплату судового збору є такими, що мають бути залишені судом без задоволення.

У відповіді на відзив позивач стосовно витрат на правничу допомогу зазначено, що дані судові витрати виникли виключно з вини відповідача, так як їх могло б не бути, оскільки ОСОБА_1 , з метою уникнення додаткових витрат, пов`язаних з урегулюванням даного спору та дотримання вимог, визначених статтею 124 Конституції України та адміністративним судочинством, попередньо звернулася через свого адвоката до Міжрегіонального управління із заявою від 12.08.2025, де попереджала про правові наслідки не розгляду та незадоволення даної заяви. Дані витрати є вимушеними, обґрунтованими та підтвердженими первинними документами, вартість зазначених послуг відповідає ринковим цінам, є співмірною та не є завищеною, а отже потребують відшкодуванню відповідно до приписів статей 134, 139 та 143 КАС України.

Також у справі міститься клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому він наголошує, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є значно завищеним, є неспівмірним зі складністю справи та наданими адвокатом послугами; часом, витраченим адвокатом на надання послуг; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; значенням справи для сторони. До позовної заяви в даній адміністративній справі, крім інших документів, стороною позивача було надано копію договору про надання правничої допомоги від 25.09.2025, копію Додатка до договору № 1 під назвою «Вартість юридичних послуг», копію Акта від 05.09.2025 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про надання правничої допомоги від 25.09.2025. Згідно копії Акта від 05.09.2025 адвокат Лахова О.В. надала ОСОБА_1 , крім інших, юридичну послугу № 1 під назвою «Надання консультації Замовнику щодо захисту його порушених прав» загальною вартістю 1000,00 грн., юридичну послугу № 2 під назвою «Аналіз законодавства та судової практики щодо захисту порушених прав Замовника» загальною вартістю 1000,00 грн., юридичну послугу № 4 під назвою «Проведення переговорів з опонентом та підготовка документів щодо вирішення спору у досудовому порядку» загальною вартістю 1500,00 грн. На переконання відповідача, юридична послуга № 1, № 2 та № 3 є абсолютно тотожними за своїм змістом, оскільки надання особі консультації щодо захисту її прав відтворює результати проведеного адвокатом аналізу законодавства, судової практики та вивчення наданих клієнтом документів, а формування правової позиції і проведення переговорів із замовником є тим самим, що і надання замовнику консультації щодо захисту його прав. З наведеного вище можна дійти висновку, що у графі № 1, № 2 та № 3 фактично зазначено про один вид юридичної послуги, котрий найменовано адвокатом та позивачем у даній справі в три різни способи, а відтак заявлена стороною позивача до стягнення сума коштів у розмірі 3500,00 грн., як судові витрати на правничу допомогу адвоката, є безпідставною. Згідно копії Акта від 05.09.2025 адвокат Лахова О.В. надала ОСОБА_1 , крім інших, юридичну послугу № 4 під назвою «Підготовка заяви по суті справи: позовна заява» вартістю 5000,00 грн. Згідно копії Акта від 05.09.2025 адвокат Лахова О.В. надала ОСОБА_1 , крім інших, юридичну послугу № 5 під назвою «Подання до суду заяви по суті справи: позовна заява» вартістю 750,00 грн. На переконання сторони відповідача, сума коштів у розмірі 5000,00 грн., що заявлена позивачем до стягнення за надання адвокатом послуги № 4 під назвою «Підготовка позовної заяви з додатками» є неспівмірною зі складністю даної справи та надто завищеною, оскільки правова позиція сторони позивача у даній справі фактично базується на міркуваннях про застосування деяких норм Кодексу законів про працю України. Крім того, додатки до позовної заяви по даній справі є копіями документів, що засвідчені безпосередньо позивачем та є копіями документів, що виготовлені із оригіналів документів, які містяться безпосередньо у позивача. Відтак, зазначена вище юридична послуга щодо підготовки додатків до позовної заяви взагалі виключає свою наявність. Стосовно послуги № 3 під назвою «Проведення переговорів з опонентом та підготовка документів щодо вирішення спору у досудовому порядку» вартістю 1500,00 грн. варто звернути увагу на те, що сторона позивача не зазначає з яким саме структурним підрозділом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) були проведені переговори, а відтак юридична послуга щодо проведення переговорів з опонентом є непідтвердженою. Таким чином, на переконання відповідача, вимоги сторони позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8 500,00 грн. та щодо стягнення витрат на сплату судового збору є такими, що мають бути залишені судом без задоволення.

Ухвалою суду від 12.12.2025 року заяву призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст. 252 КАС України передбачено, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши подану заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, положеннями КАС України передбачено відшкодування витрат на професійну правничу допомогу виключно адвокатам; заявлена до стягнення сума витрат має бути співмірною з наданими послугами, обґрунтованою та пропорційною до предмета спору, ці витрати мають бути пов`язаними з розглядом справи та підтверджені відповідними доказами.

Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №816/416/18.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність (далі Закон №5076-VI) передбачено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону №5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності, як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. п. 6, 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушення, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Не належить до інших видів правничої допомоги лобіювання, що здійснюється відповідно до Закону України "Про лобіювання".

Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Слід зазначити, що як вказано у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Аналізуючи наведені правові норми, суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №300/941/19 та від 31.03.2020 у справі №726/549/19.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі позивачем до позовної заяви надано договір про надання правничої допомоги від 25 вересня 2024 року (далі - договір), додаток до Договору №1 Вартість юридичних послуг, акт приймання-передавання наданих юридичних послуг від 05 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 25 вересня 2024 року, акт приймання-передавання наданих юридичних послуг від 08 вересня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 25 вересня 2024 року, ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1397119, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №5720.

Судом досліджено надані докази та встановлено наступне.

Адвокат Лахова Олена Вадимівна, яка діє па підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП№ 5720 від 29.02.2024, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської області № 185 від 28.02.2024, іменований надалі - «АДВОКАТ», з одного боку та Громадянка України: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: м. Дніпро, вул. Юрія Ліспяка, 47, іменована надалі - «КЛІЄНТ», з другого боку, в подальшому разом іменуються «СТОРОНИ», а кожна окремо - «СТОРОНА», уклали цей Договір про надання правничої допомоги надалі іменується «ДОГОВІР» про наступне.

КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТ приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором (п. 1.1 Договору).

Підтвердженням факту надання АДВОКАТОМ КЛІЄНТУ правничої допомоги, відповідно до умов цього договору, є підписання СТОРОНАМИ акту приймання - передавання наданих послуг надалі «АКТ» (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору вартість послуг погоджується СТОРОНАМИ в Додатку №1 до ДОГОВРУ, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги.

Загальна вартість послуг, наданих АДВОКАТОМ, зазначається в АКТІ, який погоджується та підписується СТОРОНАМИ (п. 6.2 Договору).

Оплата проводиться протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання АКТУ (п. 6.3 Договору).

Вартість юридичних послуг визначена в додатку № 1 до Договору.

Згідно Акту приймання-передавання наданих юридичних послуг від 05 вересня 2025 року (далі Акт від 05 вересня 2025 року) до договору про надання правничої допомоги від 25 вересня 2024 року сторонами було підтверджено надання наступних послуг:

1. Надання консультації Клієнту щодо захисту йото порушених прав 1000 грн.

2. Аналіз законодавства та судової практики щодо захисту порушених прав Клієнта 1000 грн.

3. Проведення переговорів з опонентом та підготовка документів щодо вирішення спору у досудовому порядку 1500 грн.

4. Підготовка заяви по суті справи: позовна заява 5000 грн.

5. Подання до суду заяви по суті справи: позовна заява 750 грн.

Всього 9250 грн.

Відповідно до п. 2 Акту від 05 вересня 2025 року за фактично надані послуги відповідно до п. 6.3. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі 9250, 00 гри (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 коп.) без ПДВ протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання даного Акту.

Цей Акт не припиняє дію Договору та є його невід`ємною частиною (п. 3 Акту від 05 вересня 2025 року).

Згідно Акту приймання-передавання наданих юридичних послуг від 05 вересня 2025 року (далі Акт від 08 вересня 2025 року) до договору про надання правничої допомоги від 25 вересня 2024 року сторонами було підтверджено надання наступних послуг:

1. Надання консультації Клієнту щодо захисту йото порушених прав 1000 грн.

2. Аналіз законодавства та судової практики щодо захисту порушених прав Клієнта 1000 грн.

3. Проведення переговорів з опонентом та підготовка документів щодо вирішення спору у досудовому порядку 1500 грн.

4. Підготовка заяви по суті справи: позовна заява 5000 грн.

Всього 8500 грн.

Відповідно до п. 2 Акту від 08 вересня 2025 року за фактично надані послуги відповідно до п. 6.3. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі 8500, 00 гри (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) без ПДВ протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання даного Акту.

Цей Акт не припиняє дію Договору та є його невід`ємною частиною (п. 3 Акту від 05 вересня 2025 року).

Вирішуючи питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у даній адміністративній справі, судом враховано, що дана справа не викликає складності у правовому розумінні та є справою незначної складності відповідно до вимог ч.6 ст.12 КАС України, а також на наявність усталеної практики з вирішення цієї категорії спорів.

Справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Як зазначалося вище, підтвердженням факту надання АДВОКАТОМ КЛІЄНТУ правничої допомоги, відповідно до умов цього договору, є підписання СТОРОНАМИ акту приймання - передавання наданих послуг надалі «АКТ» (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору вартість послуг погоджується СТОРОНАМИ в Додатку №1 до ДОГОВРУ, який є невід`ємною частиною Договору про надання правничої допомоги.

Загальна вартість послуг, наданих АДВОКАТОМ, зазначається в АКТІ, який погоджується та підписується СТОРОНАМИ (п. 6.2 Договору).

Оплата проводиться протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання АКТУ (п. 6.3 Договору).

До справи долучено два акти від 05 вересня 2025 року та 08 вересня 2025 року.

З урахуванням п. 2 Актів від 05 вересня 2025 року та від 08 вересня 2025 року за фактично надані послуги відповідно до п. 6.3. Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду без ПДВ протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту підписання даного Акту.

Однак станом на 22.12.2025 року не надано до суду відповідних платіжних документів на підтвердження вчинення позивачем оплати наданих послуг, як це передбачено умовами договору та актами, які підписані між адвокатом та позивачем та долучені до справи разом із позовною заявою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі самі критерії використовує Європейський Суд з прав людини.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі East/West Alliance Limited проти України, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що ані позивачем ані його представником не надано належного документального підтвердження понесення ОСОБА_1 в рамках цієї справи витрат на професійну правничу допомогу, які просять стягнути, тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі 160/25590/25 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 252 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі 160/25590/25, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.12.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса