Справа № 160/28986/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
Позовна заява обґрунтована посиланнями на протиправність рішення відповідача, яке є предметом оскарження. Позивач стверджує, що не мала можливості подати звітність в останній день строку через проблеми, які існували на стороні адміністратора веб-порталу «Кабінет платника податків» і лише на наступний день після цього звітність вдалося подати.
28 жовтня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано відзив, який надійшов від відповідача в підсистемі «Електронний Суд». Відповідач проти позову заперечує в повному обсязі та зазначає, що платник мав можливість подати декларацію протягом 60 календарних днів. Також, звертаємо увагу суду, що платником до позовної заяви не додано жодних документів на підтвердження того, що платник не мав змоги зайти до електронного кабінету для виправлення помилок вказаної у квитанції.
12 листопада 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ДПС України надійшли витребувані документи та пояснення. За змістом пояснень при авторизації позивача 29.02.2024 року в електронному кабінеті використано кваліфікований сертифікат відкритого ключа, сформований 27.07.2023 року, однак доданий в реєстр зареєстрованих сертифікатів 29.02.2024 року о 16:33:07. В зв`язку з цим на додаток до звітності, надісланий 29.02.2024 року о 16:29:29 отримано квитанцію з повідомленням про відсутність сертифікату в реєстрі зареєстрований сертифікатів. Через це ж не відхилено і саму звітність. 01.03.2024 року звітність подано і прийнято без зауважень.
03 грудня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано пояснення, які надійшли від позивача в підсистемі «Електронний Суд». Позивач зазначає, що якби були проблеми з сертифікатом відкритого ключа під час подання Декларації, то замість зазначеного повідомлення ФОП ОСОБА_1 отримала квитанцію 1 з повідомленням про невірний підпис і відсутність сертифіката. Однак цього не відбулося, а отримана квитанція 1 показала, що на момент подання Декларації із сертифікатом відкритого ключа № 044b705000cbfbda0000000e577b9fadd978124 було все гаразд.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2025 року витребувано докази у справі.
19 грудня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ДПС України надійшли витребувані документи та пояснення. За змістом пояснень уточнено раніше надані відомості та надано відомості про авторизації позивача в електронному кабінеті.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, електронний доказ, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
29 лютого 2024 року позивачем через Кабінет платника податків подавалася податкову декларацію з єдиного податку за 2023 рік, під час подачі документів сформовано наступні квитанції:
На наступний день, 01.03.2024 позивач повторно подавала цю ж звітність:
Рішенням ДПС України від 01.09.2025 року №25414/6/99-00-06-01-02-06 скаргу позивача залишено без задоволення.

Вважаючи таке податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з пп. 14.1.56-2, 14.1.157 п. 14.1. ст. 14 Податкового кодексу України електронний кабінет - сукупність інформаційно-телекомунікаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, призначених для взаємодії між платниками податків та державними, у тому числі контролюючими, органами з питань реалізації прав та обов`язків, визначених цим Кодексом та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, та нормативно-правовими актами, прийнятими на підставі та на виконання цього Кодексу та інших законів, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до пп. 16.1.3., 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Використовувати електронний кабінет для листування з контролюючими органами в електронній формі у разі подання звітності в електронній формі, а також після проходження електронної ідентифікації он-лайн в електронному кабінеті, крім платників податків, які відмовилися від використання електронного кабінету в порядку, встановленому цим Кодексом, та платників податків, які не визначили спосіб взаємодії із контролюючим органом.

За пп. 17.1.13., 17.1.14. п. 17.1. ст. 17 Податкового кодексу України платник податків має право:

- самостійно обирати спосіб взаємодії з контролюючим органом в електронній формі через електронний кабінет, якщо інше не встановлено цим Кодексом;

- реалізовувати через електронний кабінет права та обов`язки, передбачені цим Кодексом та які можуть бути реалізовані в електронній формі засобами електронного зв`язку

Підпунктом 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно з 42.4. ст. 42 Податкового кодексу України платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Для осіб, які є фінансовими агентами, листування з контролюючим органом в електронній формі є обов`язковим у випадках, визначених цим Кодексом.

Листування контролюючих органів з платниками податків, зазначеними в абзаці першому цього пункту, які подали заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, а також з фінансовими агентами у випадках, визначених цим Кодексом, здійснюється засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" шляхом надіслання документа в електронний кабінет з одночасним надісланням платнику податків на його електронну адресу (адреси) інформації про вид документа, дату та час його надіслання в електронний кабінет.

Документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та є доступним в електронному кабінеті.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов`язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

За п. 49.2 ст. 49 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, відповідно до цього Кодексу незалежно від того, чи провадив такий платник податку господарську діяльність у звітному періоді.

Платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом (п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України).

Підпунктом 49.18.3. п. 49.18. ст. 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року, крім випадків, передбачених підпунктом 49.18.4 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

Згідно з пп. 54.3.3. п. 54.3. ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до з п. 58.1. ст. 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

За п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Приписами пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО, даних Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних.

Згідно із п. 76.1 ст. 76 Податкового кодексу України, камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Відповідно до п. 120.1. ст. 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання

Порядок обміну електронними документами платника податків та контролюючого органу, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 року №557 (далі Порядок), визначає основні організаційно-правові засади обміну електронними документами між суб`єктами електронного документообігу.

Згідно п. 8 Порядку перша квитанція надсилається автору електронного документа протягом двох годин з часу його отримання контролюючим органом, в іншому разі - протягом перших двох годин наступного операційного дня. У першій квитанції, що формується за результатами автоматизованої перевірки, зазначеної у пункті 7 цього розділу, повідомляється про результати такої перевірки. У разі негативних результатів автоматизованої перевірки у першій квитанції повідомляється про неприйняття електронного документа із зазначенням причин, у такому випадку друга квитанція не формується.

На першу квитанцію накладається кваліфікована електронна печатка контролюючого органу, здійснюється її шифрування та надсилання автору електронного документа. Другий примірник першої квитанції в електронному вигляді зберігається в контролюючому органі.

Якщо автору протягом встановленого строку після відправки електронного документа не надійшла перша квитанція, електронний документ вважається не одержаним адресатом.

Застосовуючи вищевикладені положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.

Зважаючи на обставини, повідомлені ДПС України на вимогу суду, спірна ситуація зводиться до того, що позивач, яка з 16.09.2020 року використовувала Електронний кабінет, під час подачі документів, 29.02.2024 року отримала відмову в прийнятті звітності через відсутність сертифікату в реєстрі сертифікатів. При цьому вказаний у відповідній табличці час входу в Електронний кабінет суд оцінює критично, адже в усіх квитанціях йдеться про проміжок часу з 16:00 год до 17:00 год, а згідно відомостей ДПС України вхід 29.02.2024 року здійснено о 19:38 год, тобто ці відомості в частині позначки часу не відповідають дійсності.

Тобто, позивач 29.02.2024 року в період з 16 до 17 години дійсно намагалася подати податкову звітність, що встановлено судом та відповідачем не заперечувалося.

Водночас, при спробі подати документи позивачу о 16:29:29 надійшло повідомлення про те, що сертифікат відсутній в реєстрі зареєстрованих сертифікатів. Відповідний сертифікат позивача було зареєстровано вже о 16:33:07, тобто після відхилення квитанцією №1 від 16:29:29 звітності позивача.

Як наслідок, суть спірних правовідносин полягає в тому, що при використанні позивачем нового сертифікату програмне забезпечення, з використанням якого працює сервіс «Електронний кабінет платника», спочатку відмовляє у прийнятті документів через новизну сертифіката, а лише потім такий сертифікат реєструється в системі.

При цьому ДПС України в листі від 04.11.2025 року надала до суду квитанцію №1 від 16:29:29, в якій вказано лише те, що документ не прийнято, оскільки сертифікат відсутній в реєстрі сертифікатів.

Будь-які роз`яснення про те, що порядок та строки наступної реєстрації такого сертифікату в реєстрі в квитанції, не містяться, докази надання таких відомостей позивачу як платнику податків в матеріалах справи відсутні. Відсутні такі роз`яснення і в будь-яких відповідних інформаційних повідомлень для користувача, в якого виникає така ситуація, оскільки такі повідомлення також не формуються та не доводяться користувачам.

Відповідно, позивач, діючи як добросовісний платник податків, в межах встановленого законодавством строку здійснила належну спробу для подання податкової звітності в електронній формі, що є її правом згідно законодавства. Однак, оскільки наразі відповідний функціонал спочатку відхиляє подану звітність, а лише потім реєструє новий сертифікат у відповідному реєстрі, звітність прийнята не була.

Ухвалою від 04 грудня 2025 року суд витребував у ДПС України вичерпні відомості про наявність в кабінеті платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) квитанції №1 від 29.02.2024 року 16:29:29 - щодо файлу « 3641F20230466.XML» (додаток до податкової декларації платника єдиного податку ОСОБА_1 за 2023 рік) вказати коли така квитанція доставлена до кабінету платника податків, чи доступна до перегляду і тд.

Адже саме в цій квитанції, яку ДПС України надала до суду листом від 04.11.2025 року містилося пояснення щодо підстав неприйняття звітності. Позивач в поясненнях від 03.12.2025 року стверджувала, що таку квитанцію не отримувала, в зв`язку з чим не обізнана навіть про її зміст (хоча судом окремо констатовано, що зміст такої квитанції є недостатнім для всебічного розуміння підстав неприйняття звітності та вимог для її прийняття).

Ані ДПС України, ані відповідач не надали доказів того, що саме ця квитанція №1 (сформована щодо додатку до декларації, а не щодо декларації як такої) була позивачу направлена та доставлена в її електронний кабінет.

Також суд витребував у ДПС України пояснення щодо обставин використання спірного сертифікату: яким чином проведено авторизацію в електронному кабінеті без зареєстрованого сертифіката, в зв`язку з чим документ в цілому можна подати з незареєстрованим сертифікатом і тд. Ані ДПС України, ані відповідач пояснень щодо цього питання не надали.

Також суд витребував у ДПС України пояснення щодо питання наявності повідомлення про незареєстрованість сертифікату в квитанції №1 до додатку до податкової декларації (яка, як вже вказано, позивачу не вручена, докази цього відсутні), однак незазначення такого ж повідомлення в квитанціях №1 та №2 до самої податкової декларації, які у позивача в наявності. Пояснення з цього питання контролюючі органи не надали.

Усе вищевказане має значення в аспекті висновків про достатню обачність позивача та розсудливість її поведінки, оскільки свідчить, що обставини подання звітності не були ані передбачуваними, ані розумними.

Ухвалою від 04 грудня 2025 року суд витребував у ДПС України відомості про неможливість такого додавання одночасно з подачею документа о 16:29:29 год. Жодні змістовні пояснення щодо цього питання не надано ані ДПС України, ані відповідачем.

Суд констатує, що позивач не є та не може бути відповідальною особою за обставини функціонування веб-сервісів органу державної влади. В свою чергу наявні обставини використання такого сервісу свідчать, що при розумній обачності особа не може розсудливо передбачувати та розраховувати на такий варіант функціонування веб-сервісу, що існує.

За наявних обставин контролюючі органи мали обов`язок або забезпечити електронну взаємодію у спосіб, за якого не буде відхилено подану звітність через затримку в реєстрації нового сертифікату, або забезпечити, щоб обставини, пов`язані з такою реєстрацією, були доведені платнику податків належним та достатнім чином (принаймні будуть вказані або в квитанції про неприйняття документа разом з відомостями про відсутність сертифікату в реєстрі, або шляхом окремого інформаційного повідомлення).

При цьому вже на наступний день позивачем відповідна звітність подана. Тобто, затримка склала менше доби та є вимушеною відносно обставин, які забезпечені контролюючими органами, а не позивачем.

Більш того, ДПС України листом від 04.11.2025 року надала, зокрема, квитанцію №2 по неприйнятому пакету документів, яка має дату та час: 01.03.2024 року о 00:12:43 год. Тобто, після отримання такої квитанції, яка фактично підсумувала та повіла позивачу про результат подачі документів 29.02.2024 року, позивач подала звітність повторно впродовж декількох годин.

Суд висновує, що за обставин даної справи поведінка позивача не набуває протиправного характеру за змістовним критерієм, оскільки має вимушений характер та є результатом обставин, які залежали від контролюючих органів. Також зумовлена цими обставинами затримка є мінімально можливою, в зв`язку з чим не посягає на об`єкт норми права п. 120.1. ст. 120 Податкового кодексу України.

Відповідач в свою чергу не врахував обставини правової невизначеності, в яку позивач був поставлений через поведінку сторонніх суб`єктів, жодним чином не зважав на такі обставини та не встановлював їх.

Доводи відповідача про те, що позивач мала діяти завчасно, судом відхиляються, оскільки визначальним є правомірність дій учасників спірних правовідносин. Позивач правомірно намагалася в межах встановленого строку подати звітність саме в електронній формі, такі дії відповідають національному законодавству. Натомість фактичне обмеження платника податків у праві подати звітність в такий спосіб (в останній день, в електронній формі, з новим сертифікатом) законодавством не передбачено, а за своїм характером такі обставини не є розумно передбачуваними. Окрім цього, подання звітності в найкоротший строк після виниклих обставин в даному випадку свідчить про належність поведінки позивача.

Окремо суд звертає увагу на те, що приписи п. 120.1. ст. 120 Податкового кодексу України не містять умов щодо вини платника.

Проте, у п. 109.1. ст. 109 Податкового кодексу України податкове правопорушення визначене як протиправне діяння (для всіх випадків) і винне (лише для визначених випадків). Відповідно, в даній справі не потрібно встановлювати вину позивача, однак протиправність його дій має бути встановлена. Висновки суду в цій справі стосуються саме відсутності протиправності в діях позивача, а не вини.

Адже поведінка особи з дотриманням вимог законодавства, однак без настання бажаних та необхідних наслідків через обставини, які від особи не залежать та є результатом обставин на боці саме контролюючих органів, не може бути охарактеризована як протиправна та, відповідно, не утворює собою склад правопорушення.

Також суд звертає увагу на те, що в податковому повідомленні-рішенні, що є предметом оскарження не встановлено порушення позивачем вимог пп. 49.18.3. п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України

Щодо висновків суду в даній справі щодо обставин функціонування веб-сервісу «Кабінет платника податків» суд зауважує, що вони наведені для оцінки поведінки позивача, а не для оцінки правомірності поведінки ДПС України. Оскільки остання не є учасником справи. Натомість саме відповідач, проігнорувавши усі відповідні обставини, прийняв протиправне податкове повідомлення-рішення, яке є предметом оскарження у справі, в зв`язку з чим єдиним необхідним учасником справи окрім позивача є відповідач, в той час як ДПС України надала докази на ухвалу суду, які враховані судом при оцінці поведінки позивача та обставин подання ним декларації. Такі висновки суду не впливають на права та обов`язки ДПС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано (п. 2); обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) (п. 3); добросовісно (п. 5); розсудливо (п. 6); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) (п. 8).

Зазначені критерії хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення та вчиняє дії.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 року у справі № 9901/459/21.

Суд констатує, що відповідач не дотримався вищевказаних вимог при прийнятті податкового повідомлення-рішення, що є предметом оскарження з огляду на раніше зроблені судом висновки у справі.

За вказаних обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 3028,0 грн, що підтверджується платіжним документом від 06.10.2025 року. Відповідно до положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачений судовий збір за подання позову в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, в свою чергу сума 1816,80 грн є надмірно сплаченою та може бути повернута позивачу за його клопотанням у відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.07.2025 року №0/42114/2410.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, код ЄДРПОУ ВП: 44118658) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко