Справа № 990/186/24
Суддя: Кривенда Олег Вікторович
Дата ухвалення: 2025-12-08 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

судді Великої Палати Верховного Суду Кривенди О. В.
на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 грудня 2025 року у справі № 990/186/24 (провадження № 11-269заі25) за позовом ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі - ВККС, Комісія) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
за апеляційною скаргою ВККС нарішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2025 року
Короткий виклад обставин справи
1. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Комісії, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення ВККС від 23 квітня 2024 року № 452/дс-24 «Про відмову у внесенні рекомендації Вищій раді правосуддя про призначення Дутковського А. Ю. на посаду судді Печерського районного суду міста Києва» (далі - Спірне рішення);
- зобов`язати ВККС провести повторну співбесіду з ОСОБА_1 як переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих судів, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 95/зп-23.
2. На обґрунтування позову зазначав, що станом на день оголошення добору кандидатів на посаду суддів місцевого суду, оголошеного рішенням ВККС від 03 квітня 2017 року № 28/зп-17 «Про розгляд питання щодо оголошення добору кандидатів на посаду судді», порядок добору та призначення на посаду судді врегульовано нормами частини першої статті 70 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній на момент оголошення вказаного добору; далі - Закон № 1402-VIII), який складався з послідовних етапів та завершувався проведенням ВККС конкурсу на заміщення вакантної посади судді на основі рейтингу кандидатів, які взяли участь у такому конкурсі, та внесенням рекомендації Вищій раді правосуддя (далі - ВРП) щодо призначення кандидата на посаду судді, яка мала розглянути ці рекомендації та ухвалити рішення щодо кандидата на посаду судді, та виданням указу Президента України про призначення на посаду судді - у разі внесення ВРП подання про призначення судді на посаду.
3. Позивач наголошував, що він пройшов у ВККС всі етапи добору на посаду судді, включаючи визначення його переможцем конкурсу з першим місцем у рейтингу на посаду судді Печерського районного суду міста Києва, у зв`язку із чим після формування рейтингу конкурс (конкурсний добір) було проведено та завершено. Уважає неправомірним застосування до позивача процедури, передбаченої нормами Закону України від 09 грудня 2023 року № 3511-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» (далі - Закон № 3511-IX), який набрав чинності з 30 грудня 2023 року та додатково передбачив на етапі конкурсу проведення співбесіди з переможцем конкурсу та ухвалення відповідачем рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді, хоча стадія конкурсу (конкурсного добору) на зайняття вакантної посади судді для позивача вже була проведена та закінчилася ще до набрання чинності цим Законом (19 грудня 2023 року).
4. На думку позивача, указане свідчить про порушення Комісією процедури проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді за раніше оголошеними правилами, а також порушення принципу правової визначеності, принципу рівності умов для всіх учасників конкурсу та легітимних очікувань.
5. Також, враховуючи, що оцінка відповідності позивача критерію доброчесності на етапі співбесіди проведена за відсутності розроблених та затверджених Єдиних показників оцінки доброчесності та професійної етики кандидата на посаду судді, як це передбачено частиною шостою статті 83 Закону № 1402-VIII, якою цю статтю доповнено Законом № 3511-IX, такі дії Комісії, на переконання ОСОБА_1 , прямо суперечать положенням статей 69, 795, 86 Закону № 1402-VIII.
6. Крім того, позивач уважав, що рішення ВККС від 23 квітня 2024 року № 452/дс-24 не відповідає вимогам щодо обґрунтованості акта індивідуальної дії, оскільки у цьому рішенні зазначено про невідповідність позивача критеріям професійної етики та доброчесності, однак оскаржуване рішення не містить жодних відомостей про те, в чому саме полягає невідповідність ОСОБА_1 критеріям професійної етики, внаслідок чого воно не містить мотивів, з яких Комісія дійшла відповідних висновків. Під час співбесіди у ВККС позивач надав достатні та переконливі пояснення щодо обставин, які б могли вплинути на результат цієї співбесіди, проте відповідач взагалі не взяв їх до уваги.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
7. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду рішенням від 19 травня 2025 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав протиправним та скасував рішення ВККС від 23 квітня 2024 року № 452/дс-24 «Про відмову у внесенні рекомендації ВРП про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Печерського районного суду міста Києва». Зобов`язав ВККС провести повторну співбесіду з ОСОБА_1 як переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих судів, оголошеного рішенням Комісії від 14 вересня 2023 року № 95/зп-23.
8. Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що висновки ВККС, викладені у оскаржуваному рішенні, є необґрунтованими, суб`єктивними і такими, що зроблені винятково на підставі припущень Комісії, без належних доказів на підтвердження цих висновків.
9. Суд зазначив, що відсутність у Спірному рішенні докладного аналізу і мотивованого відхилення доводів кандидата на посаду судді не може бути визнана незначною формальністю або недоліком, що не має істотного значення та не впливає на законність і обґрунтованість такого рішення ВККС в цілому.
10. Колегія суддів констатувала, що втручання Спірним рішенням ВККС у гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року (далі - Конвенція) право позивача на повагу до особистого життя, в аспекті доступу до обраної професії та можливості встановлювати і розвивати стосунки професійного характеру, не було необхідним і пропорційним, оскільки сталося без належного з`ясування та обґрунтування підстав, не мотивовано належним чином із наданням оцінки поясненням кандидата на посаду судді.
11. Зокрема, мотивування висновку ВККС, який викладений у рішенні від 23 квітня 2024 року № 452/дс-24, зводиться до суб`єктивної оцінки відповідача у частині сумнівів відсутності конфлікту інтересів і неможливості впливу як прокурором району, отримання ОСОБА_1 рішення Новояворівської міської ради від 05 вересня 2012 року № 312 про надання дозволу на розроблення проєктної документації щодо реконструкції з надбудовою двох житлових поверхів над нежитловими приміщеннями адміністративної двоповерхової будівлі МКП «Новояворівськтеплокомуненерго» з подальшим облаштуванням їх під житлові квартири (101,4 кв. м та 99,8 кв. м).
12. При цьому, суд зазначив, що матеріали досьє кандидата не містять будь-яких належних доказів, які б свідчили про зловживання позивачем своїм службовим становищем під час прийняття Новояворівською міською радою відповідного рішення: ані відповідних заяв з боку посадових осіб Новояворівської міської ради та МКП «Новояворівськтеплокомуненерго», ані звернень інших осіб, які б містили відповідну інформацію і слугували підставою для виникнення дійсних сумнівів щодо застосування позивачем «незаконних методів задля отримання рішення ради». Більше того, вказаним рішенням Новояворівської міської ради від 05 вересня 2012 року № 312 аналогічний дозвіл був наданий ще двом фізичним особам, що допускає думку про те, що такий дозвіл не надавався виключно позивачу. Крім того, зазначено, що у матеріалах справи відсутні і будь-які повідомлення до компетентних органів (зокрема, НАЗК) про можливу наявність конфлікту інтересів з боку ОСОБА_1 під час погодження Новояворівською міською радою його заяви про надання дозволу на розроблення проєктної документації. Подальші дії, які були вчинені позивачем на підставі зазначених дозвільних документів (реконструкція, поділ майнових прав нерухомого майна, отримання свідоцтва про право власності) як на момент їх вчинення, так і на момент проведення співбесіди з кандидатом та розгляду цієї справи у суді, не оспорювалися, будь-які судові рішення про їх незаконність не ухвалювалися. Під час співбесіди у ВККС ОСОБА_1 надав змістовні та аргументовані пояснення щодо згаданих обставин, які додатково підтверджують те, що він не зловживав своїм службовим становищем задля отримання відповідного рішення про надання дозволу на розроблення проєктної документації щодо реконструкції з надбудовою двох житлових поверхів над нежитловими приміщеннями адміністративної двоповерхової будівлі МКП «Новояворівськтеплокомуненерго» з подальшим облаштуванням їх під житлові квартири (101,4 кв. м та 99,8 кв. м).
13. Суд також зазначив, що аналогічно Комісія безпідставно залишила поза увагою та не надала мотивованої оцінки поясненням кандидата щодо обставин, які стосуються службової квартири та проживання в ній колишньої дружини позивача. Колегія суддів під час дослідження матеріалів досьє кандидата встановила, що під час співбесіди ОСОБА_1 надав Комісії послідовні і обґрунтовані пояснення з приводу обставин отримання службової квартири та відношення до неї колишньої дружини, проте Комісія не навела у своєму рішенні будь-яких мотивів про відхилення зазначених пояснень позивача.
Основні мотиви, викладені в постанові Великої Палати
14. Велика Палата постановою від 08 грудня 2025 року апеляційну скаргу ВККС задовольнила. Рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2025 року скасувала. Ухвалила нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовила.
15. Велика Палата встановила, що зі Спірного рішення вбачається, що кандидат та дві інші фізичні особи звернулися із заявами до міського голови міста Новояворівськ за отриманням дозволу на розробку проєкту реконструкції з надбудовою над нежитловим приміщенням в м. Новояворівськ (над приміщенням МКП «Новояворівськтеплокомуненерго») з метою облаштування житла. Вказані заяви були розглянуті, і рішенням Новояворівської міської ради від 05 вересня 2012 року № 312, яке викладено у новій редакції згідно з рішенням Новояворівської міської ради від 29 січня 2014 року № 16, надано дозвіл кандидату та двом фізичним особам на розроблення проєктної документації щодо реконструкції з надбудовою двох житлових поверхів над нежитловими приміщеннями адміністративної двоповерхової будівлі МКП «Новояворівськтеплокомуненерго» з метою облаштування жилих квартир.
16. У результаті реконструкції згідно з договором про поділ майнових прав на нерухоме майно, що є спільною власністю від 22 липня 2014 року, кандидату у власність перейшли майнові права на квартири площею 101,4 кв. м та 99,8 кв. м. Кандидат отримав свідоцтво про право власності від 11 листопада 2015 року на квартиру площею 101,4 кв. м та свідоцтво про право власності від 17 листопада 2015 року на квартиру площею 99,8 кв. м. Надалі за договором купівлі-продажу квартири від 13 листопада 2015 року кандидат відчужив квартиру площею 101,4 кв. м за ціною 1 375 200 грн.
17. Комісія зауважила, що кандидат згідно з поданими ним документами у 2011-2013 роках обіймав посаду прокурора району у прокуратурі Яворівського району Львівської області, та критично оцінила позицію кандидата стосовно відсутності конфлікту інтересів і неможливості впливу його як прокурора району на ухвалення рішень Новояворівською міською радою щодо надання йому дозволу на реконструкцію будівлі без жодних зобов`язань майнового характеру з боку кандидата та інших осіб, які брали участь у вказаній реконструкції, на користь територіальної громади.
18. Велика Палата зазначила, що вказане обґрунтовано викликало у Комісії сумнів щодо відсутності у кандидата конфлікту інтересів і можливого використання свого службового становища для отримання майнової вигоди. Цілком обґрунтованим є висновок Комісії, що існувала реальна потенційна можливість впливу кандидата на прийняття рішень Новояворівською міською радою, навіть якщо безпосередніх доказів такого впливу не подано, оскільки сам факт отримання особою, яка обіймала посаду в органах прокуратури, дозволу на реконструкцію та подальше набуття у власність двох квартир унаслідок реалізації цього дозволу без належного економічного обґрунтування умов на користь громади є достатньою підставою для сумнівів у відповідності поведінки кандидата принципам доброчесності.
19. Сам по собі факт переведення позивача у 2013 році до іншого підрозділу прокуратури (м. Львів) не усуває можливості його впливу на процес прийняття рішень, який було розпочато раніше - у період його перебування на посаді прокурора Яворівського району. Так, саме у 2012 році, тобто під час виконання позивачем функцій прокурора району, він ініціював звернення до міського голови щодо отримання дозволу на реконструкцію будівлі комунального підприємства. Саме це рішення від 05 вересня 2012 року № 312 стало первинним правовим підґрунтям для подальшого будівництва та набуття майнових прав. Таким чином, навіть якщо на час прийняття рішення від 29 січня 2014 року кандидат формально не обіймав посаду прокурора району, ключова подія, що створила для нього правові передумови для подальшого набуття квартир, мала місце в період його перебування на посаді прокурора району, тобто в час, коли існував потенційний конфлікт інтересів.
20. Посилання позивача на те, що міська рада не встановлювала майнових зобов`язань для осіб, яким надавалися дозволи на реконструкцію, не спростовує сумнівів у доброчесності. Так само відсутність повідомлень до НАЗК або інших компетентних органів не є доказом відсутності самого конфлікту інтересів.
21. Таким чином, Велика Палата погодилася із тим, що сумніви ВККС щодо доброчесності позивача є виправданими.
22. Крім того, у Спірному рішенні ВККС також зазначено, що відповідно до ордера від 03 квітня 2017 року № 11 серії МВК, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 28 березня 2017 року № 142/7, ОСОБА_1 , заступнику прокурора Чернівецької області, надано 2-кімнатну службову квартиру АДРЕСА_1 (далі - службова квартира). В ордері визначено склад сім`ї ОСОБА_1 , а саме: дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 .
23. У заяві від 11 червня 2018 року, адресованій виконувачу обов`язків прокурора Чернівецької області, ОСОБА_1 , посилаючись на свій стаж роботи в органах прокуратури, реєстрацію та проживання спільно із сім`єю у складі трьох осіб у службовій квартирі, просив згоди на вирішення питання про виключення службової квартири з числа службових квартир прокуратури Чернівецької області.
24. 21 квітня 2020 року в засіданні житлово-побутової комісії прокуратури Чернівецької області розглянуто заяву ОСОБА_1 про виключення з числа службових наданої службової квартири, що підтверджується протоколом засідання житлово-побутової комісії прокуратури Чернівецької області. У зазначеному протоколі вказано, що в процесі розгляду звернення встановлено, що у службовій квартирі ОСОБА_1 з квітня 2017 року постійно зареєстрований спільно із сім`єю у складі трьох осіб разом з дружиною та сином. ОСОБА_1 належить до категорії осіб, які мають право звернутися із заявою про виключення службового житлового приміщення, в якому він проживає спільно зі своєю сім`єю, з числа службових.
25. Кандидат звернувся до Чернівецького міського голови із заявою від 01 червня 2020 року, в якій просив розглянути в засіданні виконавчого комітету Чернівецької міської ради питання про виключення з числа службових квартири АДРЕСА_1 , в якому зареєстровані та проживають кандидат з дружиною та сином.
26. У деклараціях за 2017-2020 роки ОСОБА_1 зазначав право дружини на проживання в службовій квартирі у зв`язку з її реєстрацією у цьому помешканні.
27. ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Чернівці з позовною заявою від 02 листопада 2023 року, в якій просив визнати ОСОБА_4 (колишню дружину) такою, що втратила право на користування службовою квартирою. Позовна заява мотивована тим, що колишня дружина з сином ніколи не вселялись та жодного дня в службовій квартирі не проживали і навів відповідні докази.
28. ОСОБА_1 , будучи у шлюбі, претендував на отримання службової квартири, а пізніше і на виключення цієї квартири з числа службових та неодноразово зазначав в офіційних документах про проживання його колишньої дружини разом з ним для отримання житла та для виключення його зі службового. Натомість після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , маючи на меті визнати колишню дружину такою, що втратила право користування службовою квартирою, в офіційному документі, поданому до суду (в позовній заяві) повідомив суду протилежні обставини, а саме те, що колишня дружина з сином ніколи не вселялись та жодного дня в ній не проживали.
29. Велика Палата зауважила, що Комісія не надавала оцінку обставинам та не встановлювала факт проживання чи непроживання колишньої дружини кандидата в службовій квартирі. Комісія зважала на те, що кандидат залежно від свого майнового або іншого інтересу вважає за допустиме вводити суд в оману і заперечувати факти, які він раніше визнавав в інших офіційних документах. Зазначені дії ОСОБА_1 вказують на те, що його поведінка не відповідає критеріям, що висуваються до особи, яка претендує обійняти посаду судді.
30. Тобто, як зазначила Велика Палата, з матеріалів справи убачається, що у період перебування на посаді заступника прокурора Чернівецької області позивач отримав службову квартиру, право на яку було надано з урахуванням складу його сім`ї - дружини та сина. Надалі ОСОБА_1 неодноразово подавав документи, у яких підтверджував факт проживання дружини та сина у цій квартирі, зокрема в заявах до керівництва прокуратури, житлово-побутової комісії, Чернівецької міської ради, а також у щорічних деклараціях про майновий стан. Водночас у 2023 році, звертаючись до суду з позовом про визнання колишньої дружини такою, що втратила право користування квартирою, кандидат вказав прямо протилежні відомості, стверджуючи, що колишня дружина та син ніколи не вселялись і не проживали у службовому житлі.
31. Велика Палата погодилася з тим, що така поведінка кандидата на посаду судді об`єктивно може породжувати у Комісії обґрунтовані сумніви щодо готовності кандидата відповідально та добросовісно виконувати обов`язки судді, які передбачають особливу відкритість, прозорість, високий рівень доброчесності та відповідальність перед суспільством.
32. З огляду на наведені вище обставини, Велика Палата зазначила, що ВККС обґрунтовано звернула увагу на суттєву розбіжність у змісті офіційних документів, складених самим кандидатом у різний час, залежно від його інтересу. Такі взаємовиключні твердження свідчать про свідоме подання кандидатом неправдивих або взаємно суперечливих відомостей, що обґрунтовано викликало у Комісії сумнів у його доброчесності. Звернулаувагу Велика Палата на те, що Комісія за наслідками проведення співбесіди мала у своєму розпорядженні всю необхідну інформацію, для того щоб дійти до одностайної думки, яку було викладено у Спірному рішенні, тому відсутні підстави вважати, що відображені у рішенні Комісії висновки не ґрунтуються на з`ясованих у ході співбесіди обставинах, змісті наданих позивачем пояснень та/або є свавільними.
33. Так, Велика Палата погодилася з висновком ВККС, що поведінка кандидата виявила відсутність необхідного рівня доброчесності, правдивості та послідовності, які є обов`язковими рисами для особи, що претендує на посаду судді. Суперечності у поданих ним офіційних документах, що мають юридичні наслідки, свідчать про невідповідність його поведінки високим морально-етичним вимогам до особи, яка претендує обійняти посаду судді.
Підстави й мотиви для викладення окремої думки
34. Відповідно до частини третьої статті 34 КАС України суддя, не згодний із судовим рішенням за наслідками розгляду адміністративної справи, може письмово викласти свою окрему думку.
35. Вважаю помилковим висновок Великої Палати про скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19 травня 2025 року та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.
36. За правилами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
37. Відповідно до частини другої статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцієюта законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
38. Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 КАС Україникритеріями, зокрема, чи діяли вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
39. За змістом частин другої та третьої статті 795 Закону
№ 1402-VIII ВККС може відмовити в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді виключно у разі наявності у неї обґрунтованого сумніву щодо відповідності цього кандидата критеріям доброчесності чи професійної етики.
40. Відповідно до частини дев`ятої статті 69 Закону № 1402-VIII кандидат на посаду судді відповідає критерію доброчесності, якщо відсутні обґрунтовані сумніви у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.
41. У пунктах 8.4 - 8.6 Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженого рішенням ВККС від 02 листопада 2016 року № 141/зп-16, регламентовано порядок, за яким Комісії належить з`ясувати питання наявності / відсутності обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата на посаду судді критеріям доброчесності чи професійної етики.
42. За змістом цих приписів дані щодо відповідності кандидата критеріям доброчесності та професійної етики та пов`язана із цим інформація обговорюються під час співбесіди. Співбесіда складається з таких етапів: оголошення доповіді членом Комісії; надання кандидату можливості доповнити, уточнити чи спростувати оголошену в доповіді інформацію; послідовне обговорення з кандидатом даних щодо його відповідності критеріям доброчесності та професійної етики і пов`язана із цим інформація. Під час обговорення доповідач і члени Комісії ставлять кандидату запитання, на які він надає відповіді і пояснення.
43. Отже, з урахуванням приписів частини дев`ятої статті 69 Закону № 1402-VIII оцінювання кандидата на посаду судді за критерієм доброчесності здійснюється ВККС фактично лише за внутрішнім переконанням, що об`єктивно зумовлює підвищені вимоги до мотивування (обґрунтованості) відповідних сумнівів Комісії та рішень, ВККС у процедурі конкурсу на зайняття вакантної посади судді, зокрема рішень у яких Комісія констатувала наявність обґрунтованого сумніву щодо відповідності кандидата критеріям доброчесності чи професійної етики.
44. Поряд з цим, поняття «обґрунтовані сумніви» в адміністративному судочинстві означає, що сумніви повинні бути підкріплені конкретними фактами або доказами, які можуть викликати сумнів у правильності або законності певного рішення, дії чи бездіяльності, а також достовірності наданих (в цьому випадку) кандидатом на посаду судді відповідних пояснень, які Комісія ставить під сумнів. Ці сумніви не можуть бути простою підозрою чи відчуттям членів Комісії, а повинні базуватись на реальних фактах або обставинах, що дозволяють обґрунтовано сумніватися в певних подіях, фактах чи твердженнях.
45. Указане означає, що сумніви не можуть бути просто суб`єктивними, вони повинні мати об`єктивну основу (мають підтверджуватися фактичними даними, документами, розрахунками, ґрунтуватися на доказах), яка може бути перевірена і оцінена судом.
46. Отже, мотиви відмови у наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді не мають бути формальними, номінальними чи декларативними тощо. Такі підстави мають містити змістовну, якісну інформацію про претендента на цю посаду, про його життя, відповідність поведінки морально-етичним нормам, про репутацію тощо. Умотивованість рішення ВККС про відмову у внесенні рекомендацій до ВРП про призначення кандидата на посаду судді є не лише формальним дотриманням вимог закону, а й принципу правової визначеності у питанні встановлення законності підстав такої відмови. Належна мотивація рішення ВККС (як форма зовнішнього вираження дискреційних повноважень) дає можливість перевірити, як саме (за якими ознаками) відбувалася процедура вирішення цього питання.
47. Водночас у цій справі я погоджуюся із судом першої інстанції про те, що мотивування висновку ВККС, який викладений у Спірному рішенні, зводиться до суб`єктивної оцінки відповідача у частині сумнівів відсутності конфлікту інтересів і неможливості впливу, як прокурором району, на отримання ОСОБА_1 рішення Новояворівської міської ради від 05 вересня 2012 року № 312 про надання дозволу на розроблення проєктної документації щодо реконструкції з надбудовою двох житлових поверхів над нежитловими приміщеннями адміністративної двоповерхової будівлі МКП «Новояворівськтеплокомуненерго» з подальшим облаштуванням їх під житлові квартири (101,4 кв. м та 99,8 кв. м).
48. При цьому, матеріали досьє кандидата не містять будь-яких належних доказів, які б свідчили про зловживання позивачем своїм службовим становищем під час прийняття Новояворівською міською радою відповідного рішення. Відсутні і заяви від імені посадових осіб Новояворівської міської ради та МКП «Новояворівськтеплокомуненерго» або звернення інших осіб, які б містили відповідну інформацію і слугували підставою для виникнення дійсних сумнівів щодо застосування позивачем «незаконних методів задля отримання рішення ради». Більш того, вказаним рішенням Новояворівської міської ради від 05 вересня 2012 року № 312 аналогічний дозвіл був наданий ще двом фізичним особам.
49. Не містять матеріали справи і будь-яких повідомлень до компетентних органів (зокрема, НАЗК) про можливу наявність конфлікту інтересів з боку ОСОБА_1 під час погодження Новояворівською міською радою його заяви про надання дозволу на розроблення проєктної документації.
50. Суд першої інстанції врахував і те, що подальші дії, які були вчинені ОСОБА_1 на підставі зазначених дозвільних документів (реконструкція, поділ майнових прав нерухомого майна, отримання свідоцтва про право власності) як на момент їх вчинення, так і на момент проведення співбесіди з кандидатом та розгляду цієї справи у суді не оспорювалися, будь-які судові рішення щодо їх незаконності не ухвалювалися.
51. При цьому, суд першої інстанції, дослідивши матеріали досьє кандидата, встановив, що під час співбесіди у ВККС ОСОБА_1 надав змістовні та аргументовані пояснення щодо згаданих обставин. Позивач зазначив, що станом на день прийняття рішення Новояворівської міської ради від 29 січня 2014 року № 16, яким змінено пункт 1 її рішення від 05 вересня 2012 року № 312 та видано заявникам (у тому числі позивачу) містобудівні умови та обмеження, ОСОБА_1 вже понад 9 місяців не обіймав посаду прокурора Яворівського району Львівської області, оскільки був переведений до прокуратури Франківського району міста Львова.
52. Крім того, до позовної заяви додано лист Новояворівської міської ради від 13 травня 2024 року № 1948/10, у якому міськрада зазначила, що станом на 05 вересня 2012 року та 29 січня 2014 року нею не приймалися нормативні та/або розпорядчі документи, якими б передбачалися будь-які майнові зобов`язання громадян на користь територіальної громади у разі надання таким громадянам дозволів на реконструкцію існуючих будівель.
53. Наведене, як правильно, на мою думку, зазначив суд першої інстанції, додатково підтверджує те, що ОСОБА_1 не зловживав своїм службовим становищем задля отримання відповідного рішення про надання дозволу на розроблення проєктної документації щодо реконструкції з надбудовою двох житлових поверхів над нежитловими приміщеннями адміністративної двоповерхової будівлі МКП «Новояворівськтеплокомуненерго» з подальшим облаштуванням їх під житлові квартири (101,4 кв. м та 99,8 кв. м).
54. Правильних, на моє переконання, суд першої інстанції дійшов висновків і щодо обставин, які стосуються службової квартири та проживання в ній колишньої дружини позивача.
56. Однак, вважаю, що не можна погодитися з такими твердженнями ВККС через недостатність підстав для прийняття рішення про відмову у наданні рекомендації щодо призначення позивача на посаду судді.
57. Так, матеріали досьє кандидата свідчать про те, що під час співбесіди ОСОБА_1 надав Комісії послідовні і обґрунтовані пояснення з приводу обставин отримання службової квартири та відношення до неї колишньої дружини. Позивач пояснив, що ОСОБА_4 була вписана в ордер від 03 квітня 2017 року № 11 серії МВК, як член сім`ї (дружина) та з 28 квітня 2017 року була зареєстрованою у цій квартирі (адреса: АДРЕСА_2 ). Також, позивач зазначив, що, враховуючи положення частини першої статті 58 Житлового кодексу України (ордер на жиле приміщення є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення), у ОСОБА_4 виникло право на вселення у цю квартиру, проте фактично у вказане житло вона не вселялася і постійно (безперервно) у ньому не проживала, а нечисленні випадки її перебування у квартирі не свідчать про проживання у цьому помешканні.
58. Проте Комісія не навела у своєму рішенні обґрунтованих мотивів про відхилення зазначених пояснень ОСОБА_1 .
59. У контексті наведеного слід наголосити, що визначальним критерієм правомірності рішення ВККС про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді в аспекті його відповідності частині третій статті 795 Закону № 1402-VIII є саме встановлення Комісією обставин, які стали підставою для відмови в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді, та мотивів, з яких ВККС дійшла відповідних висновків.
60. Тобто у процедурі розгляду Комісією питання про надання чи відмову у наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді негативне рішення має містити не лише посилання на визначені законом підстави відмови у наданні рекомендації, а й мотиви, з яких ВККС дійшла висновку про наявність обставин, з якими пов`язується обґрунтований сумнів щодо відповідності кандидата на посаду судді критерію доброчесності чи професійної етики.
61. Якщо певна, не заборонена законом, поведінка судді (кандидата на посаду судді) може розглядатися компетентними органами, зокрема ВККС, як така, що не відповідає вимогам доброчесності та професійної етики судді (кандидата на посаду судді), тоді законом або ж цим органом мають бути сформульовані достатньо чіткі об`єктивні критерії (показники/індикатори) для оцінки відповідності поведінки судді (кандидата на посаду судді) вимогам доброчесності та професійної етики.
62. З огляду на викладене, відсутність у спірному рішенні відповідача докладного аналізу і мотивованого відхилення доводів кандидата на посаду судді, які подано завчасно та вони не є очевидно необґрунтованими, не може бути визнана незначною формальністю або недоліком, що не має істотного значення та не впливає на законність і обґрунтованість такого рішення ВККС в цілому.
63. На мою думку, втручання Спірним рішенням ВККС у гарантоване статтею 8 Конвенції право позивача на повагу до особистого життя, в аспекті доступу до обраної професії та можливості встановлювати і розвивати стосунки професійного характеру, не було необхідним і пропорційним, оскільки сталося без належного з`ясування та обґрунтування підстав, не мотивовано належним чином із наданням оцінки поясненням кандидата на посаду судді.
64. У цій справі позивач оскаржував рішення ВККС, прийняте щодо нього у процедурі добору кандидатів на посаду судді місцевого суду, оголошеного рішенням Комісії від 03 квітня 2017 року № 28/зп-17, а в подальшому за результатами проведення співбесіди у межах конкурсу, оголошеного рішенням ВККС від 14 вересня 2023 року № 95/зп-23, яким ОСОБА_1 відмовлено в наданні рекомендації для призначення на посаду судді Печерського районного суду міста Києва. Відповідно оспорюване позивачем рішення безпосередньо зачіпає його право на повагу до приватного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції, в аспекті доступу до обраної професії та можливості встановлювати і розвивати стосунки професійного характеру.
65. Отже, на мою думку, Спірне рішення ВККС, як правильно зазначив суд першої інстанції, не відповідає вимогам частини третьої статті 795 Закону № 1402-VIII щодо вмотивованості, а також критеріям обґрунтованості та розсудливості, визначеним статтею 2 КАС України, що є підставою для визнання його протиправним і скасування.
66. З урахуванням наведеного вважаю, що Велика Палата мала б залишити апеляційну скаргу ВККС без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Суддя Великої Палати
Верховного Суду О. В. Кривенда