Справа № 500/5593/25
Суддя: Грицюк Роман Петрович
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/5593/25

23 грудня 2025 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Грицюка Р.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, в якому просить визнати протиправним і скасувати рішення Тернопільської митниці Держмитслужби України про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між приватним підприємством "Приватне мале підприємство "Лотос" (покупець) та компанією AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY (АНFISHCO) (В`єтнам) (продавець), укладено міжнародний договір продажу і поставки товарів №02082024, за умовами якого сторони домовились про продаж товарів в асортименті, кількості, якості і цінами, обумовленими рахунками (інвойсами), підготовленими для кожної окремої партії. На підставі вказаного договору і комерційного рахунка-фактури від 02.01.2025 ввезено на митну територію України товар.

Надалі, уповноваженою особою до Тернопільської митниці подано до митного оформлення електронну митну декларацію №25UA41U0 від 26.03.2025 з вартістю товару згідно рахунку в сумі 7,00 дол. США/кг., однак після консультацій митний орган прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025, що слугувало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою від 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення.

Ухвалою від 21.10.2025 продовжено ПП «Приватне мале підприємство «Лотос» процесуальний строк для усунення недоліків згідно ухвали суду від 06.10.2025.

Ухвалою від 05.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

18.11.2025 до суду від Тернопільської митниці надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог та вказує, що під час здійснення митного контролю відповідно до МД №25UA41U0 від 26.03.2025 митницею опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами чого встановлено:

1. у інвойсах BS25 Nr0454 від 19.03.2025 та BS25 Nr0469 від 24.03.2025 зазначено, що UAB BENKO SERVISAS є продавець/Seller, що суперечить договору поставки і продажу від 02.08.2024 №02082024, укладеного між AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY (AHFISHCO) (Продавець) та Приватним підприємством "Приватне мале підприємство "ЛОТОС" (Покупець). Відповідно до договору зберігання товару від 24.01.2023 №24012023 UAB BENKO SERVISAS є виключно зерігачем товару;

2. умовами продажу передбачалася можливість часткової передплата 20% або 80%, післяплати та 100% передплати. Згідно поданих платіжних доручень №№ 241212/001494311 та 250303/001563104 платіж здійснено на підставі проформи інвойсу №003LTS24 в сумі, яка відрізняється від заявленої у вказаній проформі;

3. прайс-лист від 02.01.2025 містить виключно інформацію щодо ціни оцінюваного товару на умовах поставки CIF Klaipeda, що обмежує його конкурентність.

Таким чином, наведені фактори, на думку відповідача, вказують на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах, а також наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.

Як наслідок відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025.

Ухвалою суду від 20.11.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника Тернопільської митниці про розгляд справи №500/5593/25 в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін або за правилами загального позовного провадження.

Інших заяв по суті спору на адресу суду не надходило.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

На виконання зовнішньоекономічного договору продажу і поставки товару №02082024 від 02.08.2024, укладеного між компанією «AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY (AHFISHCO)» (В`єтнам) та Приватним підприємством «Приватне мале підприємство «Лотос» (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №001LTS25-AH від 02.01.2025, Позивачем на митну територію України ввезено товар.

26 березня 2025 року уповноваженою особою Позивача, агентом з митного оформлення Онукевич О.І., подано до митного оформлення митну декларацію (надалі МД) типу ІМ40ДЕ №25UA41U0, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення наступні товар: морожені лоінси тунця (Thunnus Albacares) без шкіри, без кісток, без крові, сорт АА, мін. діаметр при хвості 5 см, розмір 2+, вага нетто - 2500,00 кг. Пакування: IQF (індивідуальна суха заморозка), IVP (індивідуальна вакуумна упаковка), 25 кг/ящик, білий ящик з етикеткою. Запаковано в 100 картонних коробок. Тепловій кулінарній обробці не піддавались, приправи та вміст складових сумішей відсутні. Не містить ГМО. Дата виробництва: 06/12/2024; 07/12/2024. Термін зберігання при -18 град.С - 24 місяці. Виробник AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY. Тогівельна марка AHFISHCO.

До даної митної декларації для митного оформлення подані наступні документи:

- сертифікат якості №б/н від 02.01.2025;

- рахунок-фактура (інвойс) № 001LTS25-AH від 02.01.2025;

- автотранспортна накладна № б/н від 21.03.2025;

- сертифiкат про походження товару № від 23.01.2025;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №241212/001494311 від 12.12.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №250303/001563104 від 03.03.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №10 від 24.03.2025;

- висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-1/384 від 24.03.2025;

- страховий поліс №07250263.N1 від 07.01.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №02082024 від 02.08.2024;

- договір про надання послуг митного брокера № 33 від 05.05.2015;

- договір (контракт) про перевезення №26-2020 від 17.01.2020;

- заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів - заява б/н від 24.03.2025;

- інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 12647643 від 23.03.2025;

- інвойс BS25 Nr0454 від 19.03.2025;

- інвойс BS25 Nr0469 від 24.03.2025;

- специфікація 001LTS25-AH від 21.03.2025;

- копія митної декларації країни відправлення № 25LTLUB00001F258K6 від 21.03.2025.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684, автоматизованою системою митного оформлення «Інспектор» (надалі АСМО «Інспектор») згенеровано форми митного контролю:

"105-2 Здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів підрозділом митного оформлення";

« 106-2 Витребування документів, необхідних для підтвердження заявленої митної вартості товарів».

Також, АСМО «Інспектор» посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: «Індикатори ризику: 3.3.2. Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено».

Під час здійснення митного контролю відповідно до МД №25UA41U0 від 26.03.2025 митницею опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах, за результатами чого встановлено:

1. у інвойсах BS25 Nr0454 від 19.03.2025 та BS25 Nr0469 від 24.03.2025 зазначено, що UAB BENKO SERVISAS є продавець/Seller, що суперечить договору поставки і продажу від 02.08.2024 №02082024, укладеного між AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY (AHFISHCO) (Продавець) та Приватним підприємством "Приватне мале підприємство "ЛОТОС" (Покупець). Відповідно до договору зберігання товару від 24.01.2023 №24012023 UAB BENKO SERVISAS є виключно зберігачем товару;

2. умовами продажу передбачена можливість часткової передплати 20% або 80%, післяплати та 100% передплати. Згідно поданих платіжних доручень №№ 241212/001494311 та 250303/001563104 платіж здійснено на підставі проформи інвойсу №003LTS24 на суму, яка відрізняється від заявленої у вказаній проформі;

3. прайс-лист від 02.01.2025 містить виключно інформацію щодо ціни оцінюваного товару на умовах поставки CIF Klaipeda, що обмежує його конкурентність.

Митницею направлено вимогу на надання додаткових документів: прайс-листа та експортної декларації відправника (В`єтнам), проформи інвойсу №003LTS24, - за наявності - бухгалтерських документів, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додатково надано: пакувальний лист (Packing list) №б/н від 02.01.2025; рахунок-проформу (Proforma invoice) № 003LTS24 від 03.12.2024; коносамент (Bill of lading) № YMJAN490392793 від 07.01.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідку №10 від 24.03.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н від 02.01.2025; зовнішньоекономічний договір складського зберігання №24012023 від 24.01.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - заявку №10 від 20.03.2025.

Листом від 27.03.2025 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що до митного оформлення подані усі документи, які підтверджують заявлену митну вартість, згідно вимог статті 53, п. 2 Митного кодексу України. Інших додаткових документів не існує та не будуть подані.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025, з якого слідує, що митна вартість імпортованого товару не може бути визнана за основним методом визначення митної вартості товару, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а також на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару - копію митної декларації країни відправлення.

За допомогою СУР посадовою особою митного органу, яка проводить митний контроль та оформлення згенеровано додаткові форми митного контролю щодо контролю митної за кодами МФ 105-2, 106-2. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. За результатами опрацювання документів встановлено наступне.

Оцінюваний товар постачається на підставі зовнішньоекономічного договору поставки і продажу від 02.08.2024 №02082024, укладеного між AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY (AHFISHCO) (Продавець) та Приватним підприємством "Приватне мале підприємство "ЛОТОС" (Покупець).

У поданих до митного оформлення документах встановлено наступні розбіжності:

- відповідно до п. 1.2 Договору від 02.08.2024 №02082024 серед документів, що повинні бути надані Продавцем Покупцю з кожною партією товару - копія митної декларації країни відправлення, яку до митного оформлення не подано;

- у інвойсах BS25 Nr0454 від 19.03.2025 та BS25 Nr0469 від 24.03.2025 зазначено, що UAB BENKO SERVISAS є продавець/Seller, що суперечить договору поставки і продажу від 02.08.2024 №02082024, укладеного між AN HAI FISHERY LIMITED COMPANY (AHFISHCO) (Продавець) та Приватним підприємством "Приватне мале підприємство "ЛОТОС" (Покупець). Відповідно до договору зберігання товару від 24.01.2023 №24012023 UAB BENKO SERVISAS є виключно зберігачем товару;

- умовами продажу передбачено можливість часткової передплати 20% або 80%, післяплати та 100% передплати. Згідно поданих платіжних доручень №№ 241212/001494311 та 250303/001563104 платіж здійснено на підставі проформи інвойсу №003LTS24 в сумі, яка відрізняється від заявленої у вказаній проформі;

- прайс-лист від 02.01.2025 містить виключно інформацію щодо ціни оцінюваного товару на умовах поставки CIF Klaipeda, що обмежує його конкурентність.

Враховуючи вищезазначене, наявні ризики декларування недостовірних відомостей щодо митної вартості товарів та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.

За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, не дійшли згоди про можливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтею 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МК України, не дійшли згоди про можливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МК України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України.

За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості товару:

Товар №1 згідно з ЕМД від 26.12.2023 № 23UA77U4 (товар морожені лоінси тунця (Thunnus Albacares) без шкіри, без кісток, без крові, сорт АА, мін. діаметр при хвості - 5 см, розмір 2+, вага нетто - 8000,00 кг. Пакування: IQF (індивідуальна суха заморозка), IWP (індивідуальна вакуумна упаковка), 25 кг/ящик, білий ящик з етикеткою. Запаковано в 320 картонних коробок. Тепловій кулінарній обробці не піддавались, приправи та вміст складових сумішей відсутні. Не містить ГМО. Дата виробництва: 24/10/2023. Термін зберігання при -18 град.С - 24 місяці. Виробник BINH DINH FISHERY JOINT STOCK COMPANY. Тогівельна марка BIDIFISCO; умови поставки CIF) на рівні 7,9975 дол США/кг.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України № 2747-IV від 06.07.2005 (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень слідує, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Підтверджуючими документами про вартість товару є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).

Як встановлено судом, подана декларантом позивача до митного оформлення рахунок-фактура від 02.01.2025 № 003LTS24 за назвою і змістом відповідають вимогам пункту 3 частини другої статті 53 МК України. На виконання пункту 2 частини другої статті 53 МК України позивачем представлено договір № 02082024 від 02.08.2024.

Також митному органу представлено:

сертифікат якості №б/н від 02.01.2025;

рахунок-фактура (інвойс) № 001LTS25-AH від 02.01.2025;

автотранспортна накладна № б/н від 21.03.2025;

сертифiкат про походження товару № від 23.01.2025;

банківський платіжний документ, що стосується товару №241212/001494311 від 12.12.2024;

банківський платіжний документ, що стосується товару №250303/001563104 від 03.03.2025;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №10 від 24.03.2025;

висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №3-1/384 від 24.03.2025;

страховий поліс №07250263.N1 від 07.01.2025;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів (крім позначеного кодом 4104), подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №02082024 від 02.08.2024;

договір про надання послуг митного брокера № 33 від 05.05.2015;

договір (контракт) про перевезення №26-2020 від 17.01.2020;

заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів - заява б/н від 24.03.2025;

інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 12647643 від 23.03.2025;

інвойс BS25 Nr0454 від 19.03.2025;

інвойс BS25 Nr0469 від 24.03.2025;

специфікація 001LTS25-AH від 21.03.2025;

копія митної декларації країни відправлення № 25LTLUB00001F258K6 від 21.03.2025.

Уповноваженою особою декларанта, окрім тих документів, які вже були подані до митної декларації, додатково надано: пакувальний лист (Packing list) №б/н від 02.01.2025; рахунок-проформу (Proforma invoice) № 003LTS24 від 03.12.2024; коносамент (Bill of lading) № YMJAN490392793 від 07.01.2025; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - довідку №10 від 24.03.2025; прейскурант (прайс-лист) виробника товару №б/н від 02.01.2025; зовнішньоекономічний договір складського зберігання № 24012023 від 24.01.2023; документ, що підтверджує вартість перевезення товару - заявку №10 від 20.03.2025.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митними деклараціями, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

Щодо твердження відповідача про необхідність надання копії митної декларації країни відправлення суд зазначає, що у Договорі купівлі продажу № 02082024 від 02 серпня 2024 року (пункті 1.2) зазначено, що продавець має надати покупцю страховий поліс (оригінал) чи/та експортну декларацію (оригінал). Суд зауважує, що при митному оформленні товару позивачем надано митну декларацію країни відправлення № 25LTLUB00001F258K6 від 21.03.2025 із пакетом документів.

Також, суд зазначає, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини другої статті 53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару. Декларантом до кожної митної декларації були надані рахунки-фактури (інвойси), за якими здійснювалась відповідна операція. Відтак, саме рахунки-фактури є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належать до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.

Щодо доводів відповідача про те, що системою управління ризиками згенеровано форму митного контролю щодо можливого заниження митної вартості за кодами МФ 105-2, 106-2, з приводу чого у митного органу виникли сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару.

Доречно зауважити, що відомості з АСАУР носять допоміжний інформаційних характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити вартість товару (правовий висновок, викладено в постанові КАС ВС від 25.08.2023 у справі № 810/693/17).

Щодо тверджень відповідача про те, що у інвойсі BS25 Nr0454 від 19.03.2025 та BS25 Nr0469 від 24.03.2025 зазначено, що UAB BENKO SERVISAS є продавець/Seller, що суперечить договору поставки і продажу від 02.08.2024 №02082024, укладеного між AN ПАЇ FISHERY LIMITED COMPANY (AHFISHCO) (Продавець) та Приватним підприємством "Приватне мале підприємство "ЛОТОС" (Покупець), а згідно поданих платіжних доручень №241212/001494311 та № 250303/001563104 платіж здійснено на підставі проформи інвойсу №003LTS24 в сумі, яка відрізняється від заявленої у вказаній проформі, суд зазначає наступне.

Відповідно до договору зберігання товару від 24.01.2023 №24012023 UAB BENKO SERVISAS є виключно зберігачем товару та надало послуги ПМП «Лотос», що зазначені в рахунку інвойс № BS24 Nr0454 від 19.03.2025 та BS25 Nr0469 від 24.03.2025, які оплачені у встановлений в рахунку термін.

За надані послуги по спірній поставці товару виставлено рахунок-фактуру від 19.03.2025 № BS25 Nr0454 та BS25 Nr0469 від 24.03.2025, в якому зазначені надані послуги вартість яких складає 380,14 євро (експедиційні послуги, декларація, вет.сертифікат, зберігання) та 45,00 євро страхування, а також вказана вартість зберігання. Товар оплачено двома платежами, про що свідчать банківські платіжні документи №241212/00149311 та №250303/001563104. Сумарно кошти, які були оплачено за товар відповідають сумі рахунку - інвойсу від 02.01.2025.

Суд зазначає, що платіжний документ не є тим достовірним доказом, який може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару, оскільки банківське платіжне доручення свідчить про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчить про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями із платіжного банківського документа та митною вартістю товару немає.

Крім того, щодо невідповідності оплати - відповідно до платіжних документів в сумі, яка відрізняється від заявленої у вказаній проформі, суд зазначає що рахунок - проформа - у міжнародній комерційній практиці документ, що надається продавцем покупцеві та містить перелік товарів, їх кількість і ціну, за якою вони поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага ті інші), умови поставки і відомості про відправника та одержувача.

Фактично рахунок є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (або вже фактично поставлені) чи послуги, що надаються (або фактично надані). Тому в комерційному рахунку №003LTS24 від 02.01.2025, поданому митному органу, зазначено які саме послуги надані клієнту та яку оплату він зобов`язаний здійснити за виконані послуги чи надані товари.

Затвердженої форми інвойсів та вимог щодо їх заповнення законодавством України не передбачено. А тому всі дані необхідні для ідентифікації імпортованого товару (якісні та кількісні характеристики), ціни товару, умови поставки та оплати, покупця та продавця визначено у рахунку №003LTS24 від 02.01.2025.

Суд звертає увагу на те, що митний орган у своєму рішенні про коригування митної вартості №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025 вказує, що декларантом надано до митного оформлення прайс-лист, який містить інформацію, щодо ціни оцінюваного товару на умовах поставки CIF Klaipeda, що обмежує конкурентність.

Щодо наведеного суд зазначає, що прайс-лист має містити відомості, яких достатньо будь-якому покупцю для отримання інформації щодо умов продажу товару, а саме: найменування товару, одиниці виміру (штуки, упаковки тощо), ціну, з обов`язковим зазначенням валюти, умови поставки, умови платежу, термін поставки, характер тари та упаковки, дата його складання або ж число, з якого дані ціни вводяться в дію, термін дії, контактна інформація про продавця та будь-які інші положення, що стосуються умов продажу товарів.

Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі оцінка імпортованого товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості імпортованого товару. Приміткам та додатковими положеннями до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі визначено, що сумісним зі статтею VII було б припущення, що "дійсна вартість" може бути представлена ціною, зазначеною у рахунку, плюс будь-які не включені до неї збори за виправдані витрати, які є звичайними складовими "дійсної вартості".

Крім того, варто зазначити, що прайс-лист є документом продавця, відповідно, позивач позбавлений можливості впливати на його зміст та зазначення будь-якої інформації. При цьому, вимоги до змісту прайс-листів не встановлені жодним положенням чинного законодавства України, та в розумінні ч. 3 ст. 53 МК України, є додатковим документом для визначення митної вартості товару, який необхідний лише у випадку наявності розбіжностей в основних документах зазначених в ч. 1 ст. 53 МК України.

Суд зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України (у разі визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за першим методом).

При цьому, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, приписи вказаних статей зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №815/4686/16.

Відповідачем не взято до уваги приписи ст. 8 МК України, якою передбачено принцип презумпції невинуватості. Декларантом не було допущено систематичних порушень, а помилка суто механічна та її допущення не впливає на числове визначення митної вартості товару заявленого до митного оформлення. Крім того, відповідачем не доведено ознак підробки в зазначених документах.

Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Так, Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 у справі №814/1888/16, від 24.12.2020 у справі №820/7316/15 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 821/411/18 зазначив про те, що доводи митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Наведені обставини, встановлені у цій справі, дають підстави для висновку про те, що у відповідача були всі документи, які надавали йому можливість підтвердити визначену позивачем митну вартість товару за ціною договору. Натомість відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у МД, поданих декларантом позивача; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах.

Суд не заперечує права митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (частина п`ята статті 54 МК України), проте для цього він має довести підстави застосування норм частини третьої статті 53 МК України: наявність розбіжностей у поданих декларантом документах, ознак підробки або відсутність усіх відомостей про числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Саме лише посилання на наявність у нього інформації про іншу ціну ідентичного товару не є достатньою підставою не визнавати митну вартість, визначену за ціною договору.

Верховний Суд у постанові від 03.12.2020 у справі №810/2749/16 зазначив, що приписи МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач не довів необхідність витребування у позивача додаткових документів для підтвердження митної вартості за обраним декларантом методом її визначення. Крім того, ні в спірному рішенні, ні у відзиві на позов відповідач не наводить конкретних числових значень складових митної вартості, які не підтвердженні документально.

Крім того, суд зазначає, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю товарів, що розмитнювались цією чи іншими особами у попередніх періодах, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників бази даних Держмитслужби.

Отже, встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин позовні вимоги позивача про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, та на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів №UA403020/2025/000040/1 від 27.03.2025.

Стягнути на користь Приватного підприємства "Приватне мале підприємство "Лотос" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати зі сплати судового збору на суму 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Приватне підприємство "Приватне мале підприємство "Лотос" (місцезнаходження: вул. Бродівська, 44, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46003 );

відповідач:

- Тернопільська митниця (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46004 ).

Головуючий суддя Грицюк Р.П.