Справа № 420/41542/25
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДМС України в Одеській області щодо ненадання інформації (довідки) за запитами Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від червня 2025 року та від 10.10.2025;

- визнати протиправною відмову Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.11.2025 у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- зобов`язати Головне управління ДМС України в Одеській області негайно, протягом 3 робочих днів після набрання рішенням законної сили, надати Чорноморському відділу ДРАЦС довідку про законність перебування ОСОБА_1 на території України станом на 11.11.2025 та на поточну дату;

- зобов`язати Чорноморський відділ державної реєстрації актів цивільного стану зареєструвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без повторного подання заяви, без повторної сплати державного мита та у найближчу можливу дату після отримання довідки від ГУ ДМС;

- стягнути з ГУ ДМС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 80000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 40000,00 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

19.12.2025 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову в якій позивач просить забезпечити позов шляхом:

- зупинення відлуку строку законного перебування в Україні ОСОБА_1 (90 днів з 25.09.2025) до повного вирішення спору по суті, включаючи виконання судового рішення в частині видачі Головним управлінням ДМС в Одеській області довідки про законність перебування та державної реєстрації шлюбу Чорноморським відділом ДРАЦС;

- визнання, що відсутність у ОСОБА_1 документа, що підтверджує законний статус перебування після 18.12.2025, є наслідком протиправної бездіяльності ГУ ДМС і зобов`язання Державної прикордонної служби України не застосовувати до ОСОБА_1 санкцій за перебування після цієї дати до надбання законної сили рішенням суду у цій справі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що він є єдиним засновником та керівником ТОВ "Блейд Крафтсман", а примусовий виїзд унеможливить особисте управління підприємством, укладання договорів та отримання доходів, що призведе до незворотної втрати бізнесу та упущеної вигоди. Кім того, зазначено, що метою перебування є державна реєстрація шлюбу з громадянкою України, з якою позивач перебуває в фактичних шлюбних відносина з 2018 року, а виїзд заявника призведе до тривалої розлуки з дружиною. Заявник також зазначає, що його виїзд з України утруднить або зробить неможливою його участь в судовому процесі як позивача, а також унеможливить подальше волонтерську та благодійну діяльність на користь Збройних Сил України.

Суд розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Таким чином, суд розглядає заяву у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно із частиною 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина 2 статті КАС України).

Суд зазначає, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведених норм вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Відтак, забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18, від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18 та від 13.07.2023 у справі № 640/16003/22.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.09.2023 у справі № 580/244/23.

При цьому, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного, оцінюючи доводи та аргументи заявника, суд зауважує, що вони не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Аналіз доводів у заяві про забезпечення позову дає підстави вважати, що твердження заявника ґрунтуються на наявності факту законного перебування ОСОБА_1 на території України.

Разом з тим, предметом позову, який подано ОСОБА_1 є бездіяльність Головного управління ДМС України в Одеській області щодо ненадання інформації (довідки) за запитами Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від червня 2025 року та від 10.10.2025 та відмова Чорноморського відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 11.11.2025 у державній реєстрації шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Тобто, законність перебування ОСОБА_1 на території України, не є предметом оскарження в даній адміністративній справі, а тому підстави для забезпечення позову відсутні.

Крім того, суд зауважує, що наведені позивачем заходи забезпечення позову, зокрема зупинення відліку строку законного перебування в Україні та визнання, що відсутність у ОСОБА_1 документа, що підтверджує законний статус перебування після 18.12.2025, є наслідком протиправної бездіяльності ГУ ДМС, не передбачені частиною 1 статті 151 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 156, 248, 294, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, Чорноморського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та відмови, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 256 КАС України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статті 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.