Справа № 280/8286/25
Суддя: Стрельнікова Наталя Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

22 грудня 2025 року Справа № 280/8286/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Стрельнікової Н.В. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду в інтересах з адміністративним позовом до управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (далі відповідач) у якому просить суд:

Визнати протиправною бездіяльність управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції україни щодо не звільнення зі служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за поданим рапортом від 31.08.2025 року.

Зобов`язати управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції україни прийняти рішення про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 закону україни «про національну поліцію», за поданим рапортом від 31.08.2025 року.

Стягнути на користь позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції в запорізькій області департаменту патрульної поліції національної поліції україни моральну компенсацію в розмірі 100 (сто) тисяч гривень.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач неодноразово подавав рапорти на ім`я начальника департаменту патрульної поліції, а саме: рапорт 1 - підготовлений та написаний від 31.08.2025, який позивач подавав через канцелярію, однак його відмовилися реєструвати, та даний рапорт позивач був вимушений відправляти поштовою кореспонденцією через укрпошту, про що є відповідні докази (долучається до матеріалів позову). Після незаконної відмови у реєстрації та прийнятті рапорту від 31.08.2025, позивач надалі всі рапорти та їх доповнення подавав через поштові відділення укрпошти (цінним листом з описом). Рапорт -2 від 01.09.2025 відправлений поштовою кореспонденцією, та отримано відповідачем. Рапорт -3 від 07.09.2025 доповнення до рапорту від 31.08.2025 відправлений поштовою кореспонденцією, та отримано відповідачем. Рапорт -4 від 12.09.2025 доповнення до рапорту від 01.09.2025 відправлений поштовою кореспонденцією, та отримано відповідачем. У зазначених рапортах позивачем зазначена підстава звільнення та дата звільнення. Підстави звільнення у позивача є поважними, та такими, які потребували невідкладного розгляду рапортів та подальше звільнення позивача. А саме: - в рапорті доповненні від 07.09.2025, відповідача було повідомлено, що звільнення позивач просить здійснити за сімейними обставинами у зв`язку із втратою близького родича - бабусі через воєнні дії, та позивач просить також здійснити звільнення у зв`язку з переїздом родини до більш безпечної території. Тобто, таке звільнення було необхідне позивачу у зв`язку з похованням близького родича, який загинув, та у зв`язку з переїздом. Однак, відповідачем повністю проігноровано викладені обґрунтування звільнення в рапорті, та нездійснене звільнення згідно поданого рапорту позивачем, що свідчить про бездіяльність та протиправність дій відповідача. Згідно рапорту - 4 від 12.09.2025 доповнення до рапорту від 01.09.2025 позивачем було додатково повідомлено відповідача про додаткові підстави звільнення, а саме: проходження навчання на денній формі у Національному університеті Запорізька політехніка (студентський квиток ар14678365), та позивач просив його звільнити, оскільки він наразі пропускає навчання, що може стати підставою його відрахування з вищого навчального закладу, оскільки наразі здійснюється контроль над відвідуванням навчального закладу кожним студентом. Однак, відповідачем і даний рапорт-доповнення був повністю проігнорований та нездійснене звільнення згідно поданого рапорту позивачем, що свідчить про бездіяльність та протиправність дій відповідача. Разом з тим, у відповіді відповідача зазначено, що наказ про звільнення має бути видано через три місяці з дати подання рапорту, та зазначено, що працівники поліції звільняються зі служби в поліції відповідно до ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію". Однак, позивача зумовили на повторне подання ним рапорту про звільнення за сімейними обставинами, у якому вказано дату, з якої останній просить звільнити його (з 15.09.2025), а також додатково зазначає про обставини звільнення обставини щодо раптової смерті рідної бабусі, необхідність її поховання та прощання з близьким родичем та періодом настання денної форми навчання. Проте, відповідач не взяв до уваги жодну зазначену позивачем підставу звільнення, її поважність та необхідність. В обгрунтування позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди позивач у позові зазначив, що відповідач своїми протиправними діями завдав та завдає вкрай негативні наслідки для позивача, такі як: - приниження честі та гідності позивача; - моральний тиск на позивача; - звернення за правовою допомогою; - написання численних рапортів, звернень, скарг та адвокатських запитів; - погіршення стану здоров`я та перебування на лікарняному через нервовий стан та/артеріальних тиск; - незмога позивача здійснити належним чином прощання та поховання рідної бабусі, що спричинило емоційне спустошення та подальший порушений нервовий стан; - незмога відвідувати навчання денної форми, та постійні тимчасові візити до навчального закладу з метою прохання не здійснення відрахування з навчального закладу; -повністю пропущений навчальний матеріал, який позивачу доведеться надолужувати самостійно, або із відвідування додаткових платних семінарів; - понесені матеріальні витрати при незначних доходах позивача; -залучення позивача до незаконних чергувань у вихідні дні без посвідчення та жетона; - позбавлений права на здобуття освіти; - незаконне постійне відвідування позивача відповідачем за домашньою адресою з метою встановлення перебування позивача в україні, що є обмеженням особи у пересуванні та передбачає фактично кримінальну відповідальність для відповідача; - інші негативні наслідки для позивача.

Ухвалою суду від 21.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву, який надійшов на адресу суду 04.11.2025. Відповідно до відзиву відповідач заперечив проти позову, просив відмовити в задоволенні позову з мотивів, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , склав Присягу поліцейського та з 09 грудня 2024 року по т/ч проходить службу в управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3. Відповідно до пункту 68 Положення №114 особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що служба в поліції є добровільною і може бути припинена за власним бажанням поліцейського за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону №580-VIII, про що працівник поліції повинен попередити прямого начальника не пізніше як за три місяці до дня звільнення, подавши відповідний рапорт. З приводу зазначення в рапорті на звільнення поважних підстав, а саме за сімейними обставинами у зв`язку із втратою близького родича бабусі через воєнні дії та переїздом родини до більш безпечної території, необхідно зазначити: Позивачем було долучено до позовної заяви свідоцтво про смерть бабусі ОСОБА_3 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 на тимчасово окупованій території в м. Мелітополь. Є не зрозумілим посилання на вказане, оскільки більш детального обґрунтування як саме це стосується звільнення не наведено. Крім цього, відповідно до норм ЦКУ, позивач не віднесений до першої черги спадкоємців та відповідно до статті 172 Сімейного кодексу України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Саме на повнолітню дитину покладається зобов`язання піклуватися про батьків. Щодо посилання в рапорті на навчання, зазначимо наступне, що долучені матеріали до позовної заяви, а саме довідка здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти зазначено дату початку здобуття освіти 04 вересня 2023 року. Варто зазначити, що ОСОБА_1 (Позивач) був призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції з 09 грудня 2024 року, попередньо навчаючись в академії патрульної поліції на денній формі навчання з 17 квітня 2024 року. Фактичний аналіз вищевказаних обставин свідчить про те, що станом на момент отримання ним довідки і до моменту початку його як досудового так і судового врегулювання спору в нього не виникало критичної необхідності прибути на навчання до ВНЗ. Так позивачем, було долучено до позовної заяви наступні рапорти: 31.08.2025 та 01.09.2025 року - два рапорти про звільнення з підстав того, що його не влаштовує графік роботи; Уточнюючий рапорт про звільнення у зв`язку з сімейними обставинами та переїздом сім`ї в інше місто проживання датований 07.09.2025 року. Доповнення № 3 до рапорту № 3 від 01.09.2025 датований 12.09.2025 року вказані підстави навчання на денній формі у Національному Університеті «Запорізька Політехніка». Аналізуючи вказані рапорти, Позивач три рази змінював підстави для звільнення. В рапорті від 01.09.25, уточнюючому рапорті від 07.09.25 та доповненням № 3 до рапорту від 01.09.25 - вказані підстави відсутні в «Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян зі служби осіб рядового і начальницького складу», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413 та зазначено вичерпний перелік підстав для звільнення. Окрім цього, Позивачем не вірно зазначено перебування у трудових відносинах та відповідача по вказаній справі. Оскільки, управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції є відокремленим структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції та не внесений до ЄДРПОУ, в управлінні патрульної поліції в Запорізькій області ДПП відсутні рахунки в Державній казначейській службі України (на підтвердження надаємо копію положення про управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП). Департамент патрульної поліції є юридичною особою, . Таким чином, доводи Позивача є безпідставними та такими які не відповідають нормам законодавства України. Окремо зазначаємо, що поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3 управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції ОСОБА_1 буде звільнено зі служби в поліції на підставі поданого ним рапорту від 01 вересня 2025 року у відповідності до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 68 Положення №114 у грудні 2025 року, якщо ОСОБА_1 підтвердить своє бажання звільнитись у письмовій формі (через три місяці після попередження прямого начальника про звільнення).

Ухвалою суду від 12.11.2025 було у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено.

14.11.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив наступне. Відповідач не надав до суду жодного документа, який свідчив би про фактичний розгляд рапорту Позивача, про прийняття будь-якого рішення за результатами такого розгляду або про дотримання строків, установлених законодавством. Зміст відзиву також свідчить, що Відповідач фактично не заперечує ключових обставин, на які посилається Позивач: подання рапорту, відсутність відповіді, пропуск строків, нездійснення жодних процесуальних дій. Посилання Відповідача на необхідність повторного підтвердження бажання звільнитися або можливість звільнення у майбутньому не є правовими аргументами. Таким чином, наведені у відзиві твердження є юридично неспроможними, непідтвердженими та не відповідають вимогам законодавства. Вони не спростовують доводів позову, не підтверджують правомірності бездіяльності та не можуть бути враховані судом при вирішенні спору.

Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09 грудня 2024 року по т/ч проходить службу в управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції на посаді поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону № 3.

Позивач на адресу відповідача направив рапорт від 31.08.2025, в якому просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням з 15.09.2025 у зв`язку з тим, що його не влаштовує графік роботи (а.с. 31).

Також позивачем відповідачу було направлено аналогічного змісту рапорт від 01.09.2025 (31 зворотній бік).

Відповіддю управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 09 вересня 2025 року № 25987/41/32/01-2025 було розглянуто рапорт та повідомлено, що відповідно до пункту 68 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт (а.с.108).

Після цього позивачем було подано відповідачу рапорт від 07.09.2025 у якому уточнив свій рапорт від 31.08.2025, а саме: просив звільнити його зі служби в поліції за власним бажанням з 15.09.2025 відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" та статті 38 Кодексу законів про працю України у зв`язку з сімейними обставинами, а саме втратою члена сім`ї внаслідок військових дій та переїздом сім`ї в інше місто проживання з міркувань безпеки (а.с. 32). До рапорту додано копію свідоцтва про смерть, видане окупаційною адміністрацією російської федерації у м. Мелітополь (а.с. 32 зворотній бік).

Також позивачем було направлено відповідачу доповнення №3 від 12.09.2025 до рапорту від 01.09.2025 у якому зазначено інші підстави для звільнення, а саме: проходження позивачем навчання на денній формі у Національному університеті «Запорізька політехніка». Позивач у рапорті зазначив, що його перебування у трудових відносинах не надає йому можливості відвідувати навчання яке розпочато 01.09.2025.

Відповіддю від 13.10.2025 № Х-1154/41/32/03-2025 відповідачем було повідомлено позивача про те, що відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян зі служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, визначено вичерпний перелік підстав для звільнення. Ураховуючи викладене, питання про звільнення позивача зі служби в поліції буде розглянуто відповідно до пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Не погоджуючись з неприйняттям відповідачем протягом цього часу наказу про його звільнення позивач звернувся до суду з цим позовом.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Приписами частини першої статті 60 Закону №580 визначено, що проходження служби в поліції регулюється цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Підстави для звільнення зі служби в поліції визначені статтею 77 Закону № 580.

Так, пунктом 7 частини першої статті 77 Закону № 580 визначено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється за власним бажанням.

Згідно з частинами другою та третьою статті 77 Закону №580 днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це роботодавця письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до закладу освіти; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), роботодавець повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник.

Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Пунктом 4 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580 передбачено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки визначає Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, яке є актом спеціального законодавства, що визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, та на час виникнення спірних правовідносин є чинним.

Згідно з підпунктом "ж" пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Пунктом 68 Положення № 114 визначено, що особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

Суд зазначає, що до спірних правовідносин застосовуються приписи пункту 68 Положення № 114 як спеціального нормативно-правового акта у питанні регулювання терміну попередження позивачем про звільнення за власним бажанням, який, на відміну від КЗпП України, становить не два тижні, а три місяці.

Так, з аналізу пункту 68 Положення № 114 випливає, що про припинення служби в поліції за власним бажанням працівник поліції повинен попередити прямого начальника не пізніше як за три місяці до дня звільнення, подавши відповідний рапорт. Така позиція законодавця, на відміну від загального правила про обов`язок попередити власника чи уповноважений ним орган про звільнення за власним бажанням за два тижні, обумовлена особливим правовим статусом працівника органу внутрішніх справ, що стосується, наприклад, виконання ним обов`язків щодо забезпечення безпеки громадян і громадського порядку, здійснення оперативно-розшукових заходів тощо.

У межах передбаченого пунктом 68 Положення № 114 строку з дня подання рапорту про звільнення сторони трудового договору мають право домовитися про звільнення у більш короткий строк.

Такою домовленістю, зокрема, слід вважати зазначення в рапорті конкретної дати, з якої (до настання якої) працівник поліції має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку та згоду уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 15.02.2021 у справі № 160/3607/19, від 14.01.2021 у справі № 822/1093/18, від 05.02.2020 у справі № 819/744/16 та від 31.01.2024 у справі № 520/16737/21.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, з вищенаведеного слідує, що поліцейський може бути звільнений зі служби в поліції за власним бажанням раніше, ніж за три місяці після подачі ним відповідного рапорту про звільнення за умовами наявності домовленості між ним та керівництвом.

Така домовленість полягає з одного боку в зазначенні поліцейським у рапорті конкретної дати, з якої він має бажання звільнитися зі служби до закінчення передбаченого пунктом 68 Положення строку, а з іншого - у згоді уповноваженого органу звільнити цього працівника у визначений ним термін.

Суд зазначає, що рапорти позивача від 31.08.2025 та від 01.09.2025 містять посилання на конкретну дату (15.09.2025), з якої позивач бажає бути звільнений зі служби в поліції.

Крім того, слід зазначити, що обов`язковою умовою для звільнення за підпунктом "ж" пункту 64 Положення № 114 є наявність поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 затверджено "Перелік сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян із служби осіб рядового і начальницького складу", яким визначено, що особи рядового і начальницького складу на їх прохання можуть бути із служби осіб рядового і начальницького складу через такі сімейні обставини та інші поважні причини:

виховання матір`ю (батьком) - особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, дитини або кількох дітей, що з нею (з ним) проживають, без батька (матері);

утримання матір`ю (батьком) - особою рядового чи начальницького складу, яка (який) не перебуває у шлюбі, повнолітньої дочки, сина віком до 23 років, якщо вона (він) є інвалідом I чи II групи або продовжує навчання (студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військових навчальних закладів), стажисти вищого навчального закладу) і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги матері (батька);

укладення шлюбу особою рядового чи начальницького складу із громадянкою (громадянином) України, іноземцем або особою без громадянства, що постійно проживає за межами України;

хвороба особи рядового чи начальницького складу або члена його сім`ї, якщо така хвороба згідно з висновком лікарської або лікарсько-експертної комісії перешкоджає особі рядового чи начальницького складу проходити службу в даній місцевості чи проживати в ній членові його сім`ї, у разі відсутності можливості переміщення (переведення) до іншої місцевості;

необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною (чоловіком), дитиною, а також батьками своїми чи дружини (чоловіка), що підтверджується відповідним витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або медичним висновком медико-соціальної експертної комісії для осіб віком понад 18 років чи лікарсько-консультативної комісії для осіб до 18 років;

наявність у особи рядового чи начальницького складу трьох і більше дітей;

неможливість призначення одного з осіб рядового чи начальницького складу, які перебувають у шлюбі, в межах одного населеного пункту (гарнізону) в разі переміщення (переведення) дружини (чоловіка) на нове місце служби до іншого населеного пункту (гарнізону);

довгострокове відрядження за кордон дружини (чоловіка) особи рядового і начальницького складу.

Обставини, наведені у рапортах позивача не є такими, які передбачені вищенаведеним переліком

Як встановлено, на рапорт від 01.09.2025 відповіддю управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції від 09 вересня 2025 року № 25987/41/32/01-2025 було розглянуто рапорт та повідомлено, що відповідно до пункту 68 розділу VII Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніше як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт (а.с.108). На всі подальші рапорти про уточнення рапорту від 01.09.2025 відповіддю від 13.10.2025 № Х-1154/41/32/03-2025 відповідачем було повідомлено позивача про те, що відповідно до Переліку сімейних обставин та інших поважних причин, що можуть бути підставою для звільнення громадян зі служби осіб рядового і начальницького складу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2013 року № 413, визначено вичерпний перелік підстав для звільнення. Ураховуючи викладене, питання про звільнення позивача зі служби в поліції буде розглянуто відповідно до пункту 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114. У відзиві також відповідач зазначив, що позивача буде звільнено зі служби в поліції на підставі поданого ним рапорту від 01 вересня 2025 року у відповідності до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 68 Положення №114 у грудні 2025 року, якщо ОСОБА_1 підтвердить своє бажання звільнитись у письмовій формі (через три місяці після попередження прямого начальника про звільнення).

Отже, посилаючись на приписи пункту 68 Положення № 114 відповідачем не була надана згода на звільнення позивача зі служби в поліції вказаною ним датою.

Оскільки відповідачем не була надана згода на звільнення позивача зі служби в поліції за вказаною ним датою, то в даному випадку немає домовленості, передбаченої пунктом 68 Положення № 114.

За таких обставин, відсутні підстави для визнання протиправною бездіяльність управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції україни щодо не звільнення зі служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за поданим рапортом від 31.08.2025, зобов`язання управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції україни прийняти рішення про звільнення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 закону україни «про національну поліцію», за поданим рапортом від 31.08.2025 року. Та відповідно відсутні підстави для відшкоувадння відповідачем та стягнення судом на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції україни моральної компенсації в розмірі 100 (сто) тисяч гривень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, тому слід відмовити в задоволенні позову.

У зв`язку з відмовою позивач у задоволенні позову судові витрати не підлягають присудженню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції (69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, б 96, ЄДРПОУ ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Н.В. Стрельнікова