Справа № 752/31310/25
Суддя: Кирильчук І. А.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/752/472/25
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

23 грудня 2025 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А., перевіривши матеріали судової справи ОСОБА_1 про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 6140333 від 13.11.2025 та за ч. 5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР №513516 від 15.11.2025,

в с т а н о в и в:

28 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з документом, іменуємими заявником як «апеляційна скарга» або, як «скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення» та просить суд про скасування постанов про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 6140333 від 13.11.2025 та за ч. 5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР №513516 від 15.11.2025.

В порядку автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Кирильчук І. А.

Перевіривши матеріали судової справи, судом встановлено такі недоліки.

Слід уточнити, з яким саме процесуальним документом заявник звертається до суду, оскільки з огляду на положення КАС України та в контексті заявлених вимог вбачається, що заявником імовірно подано позовну заяву в порядку, передбаченому КАС України, проте помилково зазначено, що поданий документ є апеляційною скаргою або скаргою на постанову про адміністративне правопорушення.

Водночас ОСОБА_1 необхідно чітко визначити, що поданий до суду документ є позовною заявою, оскільки Голосіївський районний суд міста Києва як місцевий адміністративний суд не наділений повноваженнями щодо розгляду апеляційних скарг, що належить до компетенції суду вищої інстанції, а також скарг на постанови про адміністративні правопорушення, оскільки такий порядок оскарження передбачає звернення до вищого органу або посадової особи, які приймали рішення про притягнення заявника до відповідальності.

Крім того, 23 грудня 2025 року надійшла відповідь № 2167094 від 23 грудня 2025 року з Єдиного демографічного реєстру про те, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , дата реєстрації - 28.02.2005 року.

Вбачається, що заявник, обираючи підсудність розгляду справи, скористався наданою йому альтернативою та обрав для розгляду справи Голосіївський районний суд міста Києва. Цей суд є належним для розгляду справ за адресою: проспект Голосіївський, 93, яку позивач вказав у заяві.

Однак , частина перша статті 25 КАС України встановлює, що адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

При цьому встановивши зареєстроване у встановленому законом порядку місце реєстрації позивача вбачається, що наразі справа не підсудна Голосіївському районному суду міста Києва.

Однак, КАС України встановлює і визначення підсудності розгляду справи за місцезнаходженням відповідача.

Проте, як вбачається з матеріалів поданого до суду документу, іменуємого ОСОБА_1 документу як «апеляційна скарга» або, як «скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення» заявником не визначено відповідача у справі, що окрім порушення вимог КАС України щодо форми та змісту позовної заяви, додатково позбавляє суд можливості визначений належний суд, для розгляду справи заявника.

Крім того, необхідно роз`яснити позивачу, що відповідно до частини першої статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частиною першої статті 46 КАС України сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Між тим, відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом, що встановлено частино четвертою статті 46 КАС України.

Позивачем при зверненні до суду із даним позовом не враховано наведені положення законодавства та не визначено суб`єкта владних повноважень, який має відповідати за скерованим позовом, з огляду на що суд немає об`єктивних даних встановити підсудність розгляду справи за його заявою.

Частиною другою статті 286 КАС України встановлено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Згідно із частиною шостою статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Із матеріалів адміністративного позову вбачається, що оскаржувану постанову серії ЕНА № 6140333 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною третьою статті за ч. 4 ст. 126 КУпАП складено 13.11.2025 року.

Процесуальний документ складений ОСОБА_1 , подано до суду 28 листопада 2025 року, вхідний номер заяви 69166, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду, тобто з пропуском строку, встановленого законом, оскільки останнім днем для звернення до суду є 24 листопада 2025 року.

Заяву про поновлення строку та докази поважності причини його пропуску позивачем не надано.

Поряд із цим необхідно вказати на те, що відповідно до пункту 4 частини п`ятою статті 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Прохальна частина містить вимогу щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення ч. 5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР 1 № 513516 від 15.11.2025, проте з долучених до судової справи копії додатків, вбачається, що 15.11.2025 року відносно ОСОБА_1 складено протокол, а не як вказує заявник постанову.

Так, відповідно до положень ст. 221 КУпАП судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 5 ст. 126 КУпАП, а відтак протокол від 15.11.2025 року не може бути предметом позовних вимог шляхом подання позовної заяви в порядку КАС України, оскільки для його розгляду законом передбачено інший процесуальний порядок. За таких обставин наведені ОСОБА_1 доводи підлягають дослідженню та оцінці безпосередньо під час судового розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126 КУпАП.

З огляду на що, ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про залишення без руху, необхідно або долучити до матеріалів справи копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності від 15.11.2025 року, а не протокол, або уточнити зміст позовних вимог.

Крім того, за змістом і формою позовна заява повинна відповідати вимогам статей 160, 161 КАС України.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

На необхідності безумовного дотримання вимог пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України, зокрема, в частині обов`язкового зазначення у позовній заяві відомостей щодо наявності або відсутності електронного кабінету, Верховний Суд висловлювався, зокрема в ухвалах від 14 листопада 2023 року у справі № 990/290/23, від 01 грудня 2023 року у справі № 990/320/23, від 11 грудня2023 року у справі № 990/325/23.

Суд роз`яснює позивачу, що відповідно до пункту 11 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві, що окрім зазначених вище вимог до позовної заяви також зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

До того ж, частиною першою статті 161 КАС України перебачено, що до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 статті 161 КАС України у разі подання позовної заяви та доданих до неї документів в електронній формі через електронний кабінет до позовної заяви додаються докази надсилання її копії та копій доданих документів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Вбачається, що ОСОБА_1 є користувачем системи «Електронний суд», а відтак у разі усунення недоліків поданої ним заяви йому необхідно дотриматися вимог ч. 2 ст. 161 КАС України.

Крім того, згідно із частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір».

За статями 1, 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду адміністративного позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою справляється судовий збір у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 288 КпАП України передбачено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Аналіз установленого статтею 288 КпАП України права на оскарження постанови державного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення показує, що коло осіб, які мають право оскаржити таке рішення, порядок їх оскарження визначені і діють у редакції Закону України від 24 вересня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

З 11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір». Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин, що є предметом цього перегляду, за подання заяв, скарг до суду, в тому числі у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління, сплачується інший платіж - судовий збір, самостійні правові засади справляння якого, платники, об`єкти та розміри його ставок, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення визначено Законом України «Про судовий збір».

Прийняття Закону України «Про судовий збір» не обмежує можливість дії чи прийняття у майбутньому законодавчих актів, які визначають пільги щодо сплати судового збору, отже, питання справляння судового збору, крім Закону України «Про судовий збір», може регулюватися іншим законодавством (наприклад, частина друга статті 239-1 КАС України в редакції Закону України від 12 лютого 2015 року «Про забезпечення права на справедливий суд», згідно з якою за подання і розгляд заяви з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів, судовий збір не сплачується, тоді як у Законі України «Про судовий збір» такої підстави для звільнення від сплати судового збору немає).

Визначальним у такому випадку є наявність норми, припису про те, що у разі звернення до суду особа не обтяжується обов`язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах при поданні до суду заяви чи скарги.

Відповідно до положень статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КпАП України щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КпАП України визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно із приписами частини сьомої статті 283 КпАП України постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон України «Про судовий збір» не передбачає.

Так, згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 у справі № 543/775/17, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначає, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КпАП України, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, при зверненні до суду з вказаним позовом, позивач мав додати документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а саме в сумі 605,60 грн, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку, що заява подана з порушенням вимог статті 161 КАС України, оскільки позивачем не додано документа про сплату судового збору в сумі 605,60 грн.

Сплата судового збору має бути здійснена за наступними реквізитами:

отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Голосіїв.р-н/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783

Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО)899998

Рахунок отримувача UA0026002

Код класифікації доходів бюджету 22030101 Призначення платежу*;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);

Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Голосіївський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

За змістом частин першої, другої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статями 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного вище, заява ОСОБА_1 про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 6140333 від 13.11.2025 та за ч. 5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР №513516 від 15.11.2025 не відповідає вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, а тому її слід залишити без руху.

У разі невиконання вимог цієї ухвали заява ОСОБА_1 згідно із вимогами пункту першого частини четвертої статті 169 КАС України буде повернута позивачу.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 160, 161, 169, 171, 242, 243, 248, 286 КАС України,

п о с т а н о в и в:

заяву ОСОБА_1 про оскарження постанов про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП серії ЕНА № 6140333 від 13.11.2025 та за ч. 5 ст. 126 КУпАП серії ЕПР №513516 від 15.11.2025 - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. А. Кирильчук