Справа № 160/30152/25
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2025 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 (далі позивач) до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (далі відповідач), яка надійшла в підсистемі «Електронний Суд», в якій позивач просить суд:
06 листопада 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив, в якому відповідач проти позову заперечує в повному обсязі. Відсутні підстави для обчислення розміру індексації позивача в спірний період виходячи з січня 2008 року як базового місяця, а також відсутні підстави для виплати індексації-різниці в заявленому розмірі.
Згідно положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що позивач проходив у відповідача службу в т.ч. у спірний період, що сторонами не заперечувалося.
Згідно довідки відповідача про нараховане грошове забезпечення за період з 01 січня 2018 року по 31 травня 2018 року від 14.10.2025 року №3/1266 в березні 2018 року грошове забезпечення позивача не збільшилося, а зменшилось.
Вважаючи протиправним виплату індексації в спірний період у неналежному розмірі, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Визначальним питанням в цій справі є визначення належного базового місяця для обчислення індексу споживчих цін та правильність обрахунку сум індексації грошового забезпечення військовослужбовців.
Приписами статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03.07.1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон №1282-ХІІ).
Статтею 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-ХІІ (в редакції, яка діє з 01.01.2015, а щодо відсоткового значення порогу індексації з 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України. Таким порядком є Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою №1078.
Згідно з п. 1-1 Порядку №1078 (у редакції, чинній з 01.01.2015) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 - 103 відсотка).
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до п. 2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом п. 4 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Відповідно до п. 11 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (застосовується з 01.01.2016 року у зв`язку із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2016 року №77; до 01.01.2016 року поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсотка). Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
У зв`язку з прийняттям Постанови №1013, яка набрала чинності з 15.12.2015 та підлягала застосуванню з 01.12.2015, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.
У редакції Постанови №1013 від 09.12.2015 пункт 5 Порядку №1078 викладено у такій редакції: «У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».
Таким чином, на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що місяць в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) є базовим місяцем (приймається за 1 або 100 відсотків) при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців. Разом з цим, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, то базовий період не змінюється, а сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення до обставин цієї справи суд зазначає наступне.
Суд звертає увагу на те, що позивач проходив службу не як військовослужбовець, а як особа рядового і начальницького складу управління Мінюсту.
Вимоги щодо базового місяця заявлені за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 рік.
Суд вважає за необхідне окремо розглянути період 2016 року.
Так, ще з 01.06.2014 року позивач займав посаду начальника сектору по контролю за виконанням судових рішень управління Державної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області.
Цю посаду позивач займав до грудня 2016 року і його призначення на посади до Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року №1294 (далі Постанова №1294) визначалися оклади в т.ч. працівників Державної пенітенціарної служби.
Так, посадовий оклад позивача 1150 грн згідно наказу від 29.05.2014 року №65 о/с передбачався додатком №21 (Схема посадових окладів осіб начальницького складу апаратів управлінь (відділів) Державної пенітенціарної служби в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Київській області).
Відповідач надав розрахунок від 04.11.2025 року №3/1355, згідно якого базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року це червень 2014 року.
В довідці від 04.11.2025 року №3/1353 відповідач вказував, що червень 2016 року обрано в зв`язку з тим, що розмір посадового окладу позивача до цієї дати складав 750,00 грн, а після 1150,00 грн.
Водночас, нормативні зміни посадового окладу для посади позивача в Постанові №1294 в червні 2014 року відсутні.
Натомість, єдиним документом у справі, в якому згадується посадовий оклад в 750,00 грн є наказ відповідача від 13.03.2014 року №24 о/с, яким позивача призначено на посаду старшого інспектора.
Водночас, коли позивача наказом від 29.05.2014 року з 01.06.2014 року призначили на посаду начальника сектору його посадовий оклад змінився не через його збільшення по посаді, а через зміну посади в цілому.
Спірні правовідносини вимагають обчислення базового місяця відносно нормативних змін по посаді, яку займає особа. Як наслідок, значення мають лише зміни посадового окладу за посадою «начальник сектору» (тобто, випадки, коли в Постанові №1294 шляхом внесення до неї змін збільшують посадовий оклад саме по цій посаді). Переведення з нижчою на старшу посаду та збільшення в зв`язку з цим посадового окладу не змінює базового місяця для старшої посади, оскільки він рахується відносно посади, а не відносно особи.
Як наслідок, доводи відповідача в цій частині є безпідставними.
Надаючи об`єктивну оцінку відповідним обставинам суд констатує, що по посаді «начальник сектору» з посадовим окладом 1150,00 грн (на яку позивача призначено з 01.06.2014 року) відповідає більш уточнена категорія посад згідно Додатку №21 - Начальник самостійного сектору (відділення). Інші посади не передбачають посадового окладу 1150,00 грн (наприклад, «Начальник сектору у складі відділу»). До того ж, посада «Начальник сектору у складі відділу» передбачає входження сектору у відділ, а посада сектор позивача напряму входив в управління.
Отже, для посади позивача належить зважати на стан посади «начальник самостійного сектору (відділення)» в додатку №21 до Постанови №1294.
Суд зауважує, що така посада не існувала з дати прийняття постанови, що унеможливлює обчислення базового місяця з січня 2008 року.
Натомість, така посада з таким посадовим окладам вперше запроваджена постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2010 року №170, яка набрала чинності 05.03.2010 року.
Отже, посада, яку займав позивач майже весь 2016 рік, запроваджена лише 05.03.2010 року.
Відповідно, саме березень 2010 року є базовим місяцем для періоду проходження позивачем служби з 01.01.2016 року по дату звільнення з цієї посади.
Суд зауважує, що відповідач в довідці від 04.11.2025 року №3/1353 не вказав дати звільнення позивача з посади.
Водночас, в розпорядженні суду наявні особові картки позивача. Згідно цих карток позивача звільнено наказом від 08.12.2016 року.
Це узгоджується з тим, що вже наказом від 13.12.2016 року позивача було призначено на нову посаду з 14.12.2016 року.
Оскільки в трудовій книжці наявні записи про безперервну службу з 22.05.1998 року по 10.09.2025 року, у позивача не може існувати перерв між звільненням і роботою на новій посаді.
Більш того, зважаючи на кількість днів, за які позивачу виплачено грошове забезпечення по розрахунковим листкам, на відповідній посаді він відпрацював 13 днів (тобто, до 13.12.2016 року включно). В свою чергу вже розрахунковий лист за грудень 2016 року від Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання покарань свідчить, що в цьому органу позивач відпрацював 13+5 днів (всього 18 днів). З урахуванням попередніх 13 днів роботи в УДПтСУ у Дніпропетровській області вийде рівно 31 день грудня. Тобто, поза розумним сумнівом, що позивач наказом від 08.12.2016 року звільнений з посади з 13.12.2016 року, а вже 14.12.2016 року зайняв іншу посаду.
Як наслідок, позивач займав посаду начальника сектора до 13.12.2016 року включно.
З особової картки позивача вбачається, що з 14.12.2016 року по 27.12.2016 року працював старшим інспектором з особливих доручень.
Ця посада також виникла в зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2010 року №170, яка набрала чинності 05.03.2010 року.
Відповідач в довідці від 04.11.2025 року №3/1353 вказував, що застосовував червень 2014 року «по грудень 2016 року». Зважаючи на це, а також враховуючи правозастосування позивача відносно попередньої посади позивача, суд констатує, що відповідач також не застосовував березень 2010 року як базовий місяць для індексації забезпечення позивача за період роботи на цій посаді.
В подальшому позивач наказом від 26.12.2016 року №40 о/с призначений з 27.12.2016 року на посаду заступника начальника відділу з посадовим окладом 1212,00 грн.
З 01.01.2017 року позивачу встановлено посадовий оклад 2668,00 грн (обчислено як оклад «начальника відділу у складі управління» (2750,00) мінус 3% згідно п. 5 Постанови №1294).
Це збільшення є результатом прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року №1036.
Отже, січень 2017 року став новим базовим місяцем для позивача.
Згідно розрахунку відповідача від 04.11.2025 року №3/1354 січень 2017 року був базовим місяцем до лютого 2018 року включно. Наступні правовідносини судом оцінено під час вирішення позовних вимог щодо індексації-різниці.
В період часу з січня 2017 року по лютий 2018 року включно до Постанови №1294 зміни не вносились.
Отже, для періоду з 01.01.2017 року по 28.02.2018 року відповідач правомірно обчислював позивачу індексацію грошового забезпечення з січня 2017 року. Реформа пенітенціарної системи та утворення міжрегіональних управлінь, доповнення Постанови №1294 додатком №21-1 вказані вище обставини не змінили.
Згідно цього ж розрахунку така індексація позивачу виплачена, позивач цю обставину не заперечував, а виплата індексації відображена і в розрахунковим листах позивача за цей період, які надані до суду відповідачем.
Як наслідок, лише з 01.01.2017 року в зв`язку зі збільшенням посадового окладу по посаді, яку позивач займав станом на цю дату, він не має права на індексацію грошового забезпечення.
Водночас, з 27.12.2016 року по 31.12.2016 року позивач займав посаду заступника начальника відділу (у складі управління).
Посада «начальник відділу у складі управління» існує з прийняття Постанови №1294 в 2008 році, однак вже згаданою постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 року №1036 по ній було збільшено посадовий оклад. В свою чергу з урахуванням п. 5 Постанови №1294 оклад заступнику по цій посаді встановлюється зі зменшенням на 3-7 відсотки, тобто як формула. Відповідно, збільшення окладу по посаді начальника змінює базовий місяць і по посаді заступника такого начальника.
Як наслідок, і по цій посаді березень 2010 року є базовим місяцем.
В підсумку, за період з 01.12.2016 року по 31.12.2016 року для усіх посад, які займав позивач, базовим місяцем є березень 2010 року. Оскільки відповідач застосовував інший базовий місяць, його дії є протиправними. Відповідно, суд задовольняє частково позовні вимоги щодо базового місяця: лише за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року та з базовим місяцем березень 2010 року.
Щодо позовних вимог з 01.03.2018 року по 31.12.2019 року суд зазначає наступне.
Щодо «фіксованої» суми індексації, то слід зазначити, що у період існування спірних правовідносин Закон №1282-XII і Порядок № 1078 такого поняття не містили. Вказаний термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 № 526, де були наведені приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації. Проте, Постановою № 1013 цей Додаток був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 у ньому, як і в цілому Порядку №1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.
Між тим, з 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йде мова про поняття індексації - різниці, право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку №1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015 до 01.04.2021, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме:
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3);
- сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Цей же абзац 3 з 15.03.2018 і дотепер діє у редакції постанови Уряду від 28.02.2018 № 141 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 і дотепер у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 до 01.04.2021 у редакції постанови Уряду від 09.12.2015 № 1013 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Цей же абзац діє з 02.04.2021 у редакції постанови Уряду від 31.03.2021 № 278 і встановлює, що у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 (діє в редакціях постанов Уряду від 09.12.2015 № 1013, від 28.02.2018 № 141 та від 31.03.2021 № 278 і дотепер) додатково указує, що ця сума індексації - різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (посадових окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку №1078 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що нарахування й виплата індексації - різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковим для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Ураховуючи, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації - різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд дійшов висновку, що повноваження відповідача щодо виплати цієї суми не є дискреційними.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності Постанова №704, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078 березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Системний і цільовий способи тлумачення абзаців 3, 4 Порядку №1078 дають підстави для висновку, що у березні 2018 року, як місяці підвищення доходу позивача відповідачу належало вирішити питання, чи має останній право на отримання індексації - різниці, а якщо так, то у якій сумі.
З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку №1078 позивач має право на отримання суми індексації - різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.
Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.
Буквальний спосіб тлумачення цих норм свідчить про те, що для їхнього застосування суд повинен встановити:
- розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);
- суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б);
- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).
Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення у лютому 2018 року.
В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку №1078).
Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078).
Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачці індексації - різниці до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів) або до дати звільнення зі служби.
Як уже зазначалося, у такому випадку відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації - різниці у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою можливої індексації (Б) і розміром підвищення доходу (А).
Згідно з приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб у березні 2018 року становив 1762,00 грн.
Застосовуючи вищевикладені нормативні положення, суд зазначає наступне.
Відповідач згідно розрахунку від 04.11.2025 року №3/1354 з березня 2018 року змінив базовий місяць саме на цей місяць.
Цій частині позовних вимог присвячена довідка відповідача від 04.11.2025 року №3/1352. Водночас, в цій довідці наведені відомості, які фактично суперечать довідці самого ж відповідача від 14.10.2025 року №3/1266, пояснення такої розбіжності відсутні (відповідач вказує, що премія за березень виплачена у квітні, однак з довідки від 14.10.2025 року вбачається, що така премія за березень 2018 року взагалі відсутня, при цьому ця довідка складена як нарахування по періоду, в зв`язку з чим відомості в ній мали б відображатись незалежно від того, чи виплачені кошти в самому такому періоді, чи пізніше).
Водночас, відповідач не заперечував, що дохід позивача не збільшився, в зв`язку з чим відповідні обставини не мають визначального значення.
Необхідно також встановити суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (величина Б згідно раніше вказаної формули).
Для даної справи особливістю є те, що вона встановлюватиметься з січня 2017 року (а не з січня 2008 року, що є поширеним для подібних правовідносин).
Так, відповідач вказав, що величина приросту індексу споживчих цін складала 14%.
Відповідно до положень частини першої статті 4 Закону №1282-XII (у редакції, чинній до 01.01.2016) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 %.
Законом України від 24.12.2015 №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (який набув чинності 01.01.2016, далі - Закон №911-VIII) в частині першій статті 4 Закону №1282-XII величину « 101» замінено величиною « 103».
Отже, з 01.01.2016 індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації в розмірі 103%.
Суд повторює, що для даної справи розрахунки проводяться з січня 2017 року по березень 2018 року, тому розрахунки Верховного Суду застосовуються лише в цій частині.
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту (абзац 5 пункту 1-1 Порядку №1078).
Отже, січень 2017 року не враховується.
- Квітень 2017: 103,7% (1,037) = 1,010 (лютий 2017) х 1,018 (березень 2017) х 1,009 (квітень 2017) х 100 (поріг індексації перевищено в квітні 2017).
- Липень 2017: 103,1% (1,031) = 1,013 (травень 2017) х 1,016 (червень 2017) х 1,002 (липень 2017) х 100 (поріг індексації перевищено в липні 2017).
- Жовтень 2017: 103,1% (1,031) = 0,999 (серпень 2017) х 1,020 (вересень 2017) х 1,012 (жовтень 2017) х 100 (поріг індексації перевищено в жовтні 2017).
- Січень 2018: 103,4% (1,034) = 1,009 (листопад 2017) х 1,010 (грудень 2017) х 1,015 (січень 2018) х 100 (поріг індексації перевищено в січні 2018).
Розраховуємо величину приросту індексу споживчих цін станом на березень 2018 року:
1,037 х 1,031 х 1,031 х 1,034 = 1.14 х 100 - 100% = 14%.
Отже, величина приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року, застосовуючи січень 2017 року як місяць підвищення доходу, становить 14%.
Відповідач теж вказував цю величину. Позивач заперечень з цього питання не висловив.
Отже, для позивача сума можливої індексації грошового забезпечення позивача у 2018 році, якби не відбулося чергового підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, мала становити 246,68 грн (1762,00 *14%= 246,68 грн).
Суд констатує, що у випадку позивача розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (дохід не збільшився), тому відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у березні 2018 року визначається як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу і становить 246,68 грн (246,68 грн - 0 грн = 246,68 грн).
Відповідач також розрахував відповідну величину саме в такому розмірі.
Отже, позивач має право на індексацію-різницю у розмірі 246,68 грн з 01.03.2018 року.
Вимоги заявлено по 31.12.2019 року. Згідно розрахункових листів посада позивача та його посадовий оклад не змінювалися.
Отже, позовні вимоги щодо індексації-різниці підлягають частковому задоволенню: за весь період, однак в розмірі 246,68 грн.
Факт невиплати позивачу вказаної індексації грошового забезпечення свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд зазначає, що задовольняє частково позовні вимоги за змістом, однак приводиться їх у відповідність до вимог законодавства з метою забезпечення ефективного захисту прав позивача.
Щодо розподілу судових витрат.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо незастосування березень 2010 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця), для розрахунку індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 в період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базового місяця) березень 2010 року.
Визнати протиправною бездіяльність Південно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року до 31.12.2019 року включно із застосуванням щомісячної фіксованої індексації розміром: 246,68 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.
Зобов`язати Південно-Східне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції нарахувати й виплатити ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення розміром: 246,68 грн за період з 01.03.2018 року до 31.12.2019 року включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Розподіл судових витрат не здійснювався.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко