Справа № 160/13060/25
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.
за участі секретаря судового засіданняОсуховської Ж.С.
представника позивача представника відповідача-1 представника відповідача-2 Матвєєвої М.О., Орлянської М.В. Ясніцької Т.С
06.05.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, Державної податкової служби України, в якому позивач просить:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10 червня 2025 року о 10:30 року.
09.06.2025 від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено про неможливість реєстрації акцизних накладних у разі відсутності діючої ліцензії на оптову торгівлю пальним, за відсутності місць торгівлі та ліцензії на право зберігання пального.
23.06.2025 від представника ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що Єдиний реєстр акцизних накладних не ставить в залежність реєстрацію акцизних накладних та відсутність ліцензії.
04.08.2025 від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що визначення залишків на кінець певної доби на підставі співставлення ЄРАН та ЄРПН не є коректним, оскільки акцизна накладна та податкова накладна мають різний механізм і підстави складання та реєстрації. Зазначає про протиправність призначення повторної перевірки на підставі п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 ПК України.
28.08.2025 від позивача надійшло клопотання, яким долучено свідоцтво про первинну, проміжну та позапланову перевірку транспортного засобу дн НОМЕР_2 та Реєстри (інформацію) щодо реєстрації в ЄРАН акцизних накладних вихідних на обсяги реалізації пального ФОП ОСОБА_1 по акцизним складам з видатковими накладними акцизними накладними, квитанціями про реєстрацію акцизних накладних
09.09.2025 від позивача надійшло клопотання про призначення судово-економічної експертизи.
09.09.2025 від Державної податкової служби України надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що рішення ДПС України, прийняте за результатом розгляду скарги щодо вжиття заходів відповідно до п.п. 78.1.12 п. 78.1 статті 78 ПК України є інструментом внутрішнього контролю для виправлення допущених контролюючим органом нижнього рівня помилок, що є законним використанням повноважень ДПС України, спрямованих на забезпечення повного і належного виконання податкового законодавства.
17.09.2025 від представника Державної податкової служби України надійшло заперечення проти призначення судово-економічної експертизи, в якому зазначено, що порушення, які встановлені під час перевірки не потребує проведення судової експертизи. Дані ЄРАН є офіційним джерелом інформації, а офіційна експертиза не може ставити під сумнів дані державного реєстру. Позивач не вказує, які саме питання потребують спеціальних знань, тоді як експертиза має встановлювати факти, а не підтверджувати або спростовувати правильність висновків контролюючого органу.
10.11.2025 від представника ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що контролюючим органом дотримано процедуру призупинення та анулювання ліцензії, отже висновки акту є обґрунтованими, а податкові повідомлення-рішення правомірними.
26.11.2025 від позивача надійшли письмові пояснення, відповідно до яких зазначено, що контролюючим органом були допущені процедурні порушення призначення та проведення повторної перевірки, оскільки у ДПС України були відсутні підстави для призначення та проведення перевірки, оскільки останнє фактично ґрунтується лише на формальній зміні прийнятих рішень, а не перегляду матеріалів перевірки в цілому, оскільки із самими висновками актів перевірок контролюючий орган вищого рівня погодився.
03.12.2025 від представника Державної податкової служби України надійшло заперечення проти додаткових пояснень позивача, відповідно до якого при первинній перевірці ГУ ДПС у Дніпропетровській області не застосовано норму Закону № 3817, це означає, що ним не досліджено фактичні обставини правопорушення в контексті усіх чинних норм законодавства. Таким чином, висновки акту перевірки є неповними і не відповідають меті перевірки - об`єктивному встановленню дотримання платником податків вимог законодавства. Однією з головних цілей ДПС України є забезпечення єдиної практики застосування податкового законодавства та контроль за діяльністю нижчестоящих органів. Невірне застосування норм (особливо, якщо це призводить до значного заниження зобов`язань) є недбалістю або помилкою нижчестоящого органу. ДПС України має право усунути це порушення, але не в рамках адміністративного оскарження, а через встановлений п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Кодексу механізм усунення виявленого порушення. Таким чином, невірне застосування норм нижчестоящим органом юридично прирівнюється до неповного з`ясування обставин у розумінні пп. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78 Кодексу, тому ДПС України цілком правомірно використала пп. 78.1.12 Кодексу як єдиний законний спосіб для встановлення правильного застосування штрафної санкції.
04.12.2025 у зв`язку з технічним збоєм ВКЗ судове засідання було відкладено на 15:30 10.12.2025.
05.12.2025 від представника ГУ ДПС у Дніпропетровській області надійшло клопотання щодо долучення наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 13.12.2024 N348-дн «Про порушення дисциплінарного провадження» з додатком; наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 13.12.2024 N349-дн «Про порушення дисциплінарного провадження» з додатком; Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 12.02.2025 N6-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення»; Наказу Головного управління ПС у Дніпропетровської області від 12.02.2025 N7-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення»; Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 19.04.2024 N1513-п «Про проведення документальної планової перевірки ФОП ОСОБА_1 »; Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 31.05.2024 N2098-П «Про продовження строків документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 »; Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 01.08.2024 N3311-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 »; Наказу Головного управління ДПС у Дніпропетровської області від 12.02.2025 N951-П «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».
У судовому засіданні 10.12.2025 року представник позивача підтримав позовні вимогим та просив суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представники відповідачів проти позову заперечили та просили суд відмовити у задоволенні адміністративнго позову повністю.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Не погодившись із висновками вказаного акту, позивач подав заперечення, на підставі яких ініційовано документальну позапланову перевірку, висновки якої частково змінили результати висновків акта документальної планової виїзної перевірки від 14.06.2024, про що складено акт документальної позапланової виїзної перевірки від 15.08.2024 №2291/04-36-24-09/ НОМЕР_1 , однак встановлене порушення позивачем ч.1 ст. 15 Закону № 481 залишено без змін.
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.02.2025 № 7-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення» застосовано до головного державного інспектора відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Завгородньої Тетяни дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення зауваження за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
Наказом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 12.02.2025 № 6-дс «Про накладання дисциплінарного стягнення» застосовано до головного державного інспектора відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Дніпропетровській області Шураєвої Марти дисциплінарне стягнення у вигляді оголошення зауваження за вчинення нею дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 5 частини другої статті 65 Закону України «Про державну службу».
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.
У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України), законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів врегульовано Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі ПК України), яким визначено вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом: ведення обліку платників податків; інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно з підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
При цьому, згідно з пунктом 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:
направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;
копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;
службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Отже, обов`язковою інформацією, що має міститися у наказі про проведення документальної перевірки, є: дата видачі, найменування контролюючого органу, прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи платника податку, яка перевіряється, мета, вид (документальна планова/позапланова перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який перевірятиметься.
Відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за такої підстави: контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення;
На підставі такого наказу контролюючим органом, якому доручено здійснення перевірки, додатково видається наказ у порядку, передбаченому пунктом 81.1 статті 81 цього Кодексу.
З викладених висновується, що згадана норма є спеціальною, якою безпосередньо врегульовано підставу проведення перевірки платника податку з питань та за період, перевірку яких вже здійснено, однак із неповним з`ясуванням під час такої перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства або ж невідповідністю висновків такої перевірки вимогам законодавства. Тобто, цією нормою чітко встановлено дві окремі підстави для проведення перевірки.
При цьому, вказана норма спрямована на проведення контролю за посадовими особами фіскального органу. Перша підстава виникає, коли в акті перевірки виявлені невідповідності щодо правильного застосування посадовими особами законодавства, а інша у випадку неповного дослідження питань, для винесення об`єктивного висновку.
Таким чином, умовами для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки є: невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства; неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства; існування розпочатого дисциплінарного провадження щодо посадових осіб нижчого рівня або повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Наявність вказаних обставин є обов`язковою передумовою для призначення перевірки відповідно до підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.04.2019 у справі №810/955/17.
Також, Верховний Суд в постанові від 02.06.2021 у справі №1.380.2019.001429 виснував, що перевірка, яка проводиться на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України, за своєю суттю є додатковою перевіркою, що має на меті дослідити обставини, які не були дослідженні зовсім або досліджені не в повній мірі під час проведення перевірки або ж перевірити висновки, зроблені за результатами податкової перевірки у випадку встановлення їх невідповідності чинному законодавству. Залежно від наявної підстави для перевірки, визначається зміст та межі самої перевірки і, відповідно, обсяг документів та фактичних обставин, що підлягають дослідженню в ході перевірки, що в свою чергу безпосередньо впливає на обсяг прав платника податків під час проведення позапланової перевірки.
Отже, у вказаному рішенні ДПС України визначено межі фактичних обставин, що можуть бути предметом дослідження під час проведення документальної позапланової перевірки відповідно до вимог підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Крім того, у наказі не зазначено конкретної підстави для перевірки, на підставі чого прийнято рішення про проведення документальної позапланової перевірки, які висновки акта перевірки не відповідають вимогам законодавства, не зазначено зміст та межі самої перевірки і, відповідно, обсяг документів та фактичних обставин, що підлягають дослідженню в ході перевірки, що в свою чергу безпосередньо впливає на обсяг прав платника податків під час проведення позапланової перевірки. Податковий орган обмежився лише загальним посиланням на норму ПК України, якою передбачено можливість проведення такої перевірки.
Окрім того, суд зазначає, що положеннями підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України не надано повноважень контролюючому органу нижчого рівня на видання наказу про проведення позапланової перевірки на виконання наказу контролюючому органу вищого рівня.
Таким чином, прийняття ДПС України наказу від 29 січня 2025 року N76 не створювало для відповідача-1 підстав для прийняття окремого наказу про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 .
Тобто, приймаючи наказ «Про проведення документальної позапланової перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 " від 12.02.2025 № 951-п, ГУ ДПС у Дніпропетровській області фактично перебрало на себе повноваження контролюючого органу вищого рівня - ДПС України.
Відповідного висновку стосовно правового регулювання у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд в постанові від 02.06.2021 в справі №1.380.2019.001429.
Наведене свідчить про те, що наказ від 12.02.2025 № 951-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 » оформлено з порушенням законодавчих вимог, що свідчить про порушення порядку призначення другої (що є предметом розгляду) перевірки позивача та тягне за собою незаконність проведення такої перевірки.
Завданням адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно у випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.
З урахуванням наведеного, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входить до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягає першочерговому дослідженню.
У постанові Верховний Суд від 22.09.2020 у справі № 520/8836/18 дійшов до висновку, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього судом зазначено про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.
Суд вважає за необхідне зазначити, що реалізація відповідних функцій податкового органу у визначеній сфері щодо призначення перевірок не є безмежною. Певні функції має будь-який суб`єкт владних повноважень, однак реалізація таких функцій певним чином обмежена законодавством. Тобто, не в будь-якому випадку за наявності компетенції на проведення перевірки така перевірка може бути призначена.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.04.2025 у справі №460/7257/20.
Згідно з висновком Верховного Суду, сформованим у постанові від 27.09.2022 у справі №320/1510/20 ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення; межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови безумовного дотримання ним передбаченої законом процедури прийняття такого рішення.
Отже, враховуючи те, що порушення порядку проведення документальної позапланової перевірки позивача, допущене відповідачем-1, є істотним, воно тягне за собою визнання протиправним та скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення без надання правової оцінки висновкам по суті виявлених порушень, що відповідає постанові Верховного Суду від 18.06.2024 у справі №200/1769/22.
Суд звертає увагу, що правова позиція щодо необхідності визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, у разі встановлення в судовому порядку обставин проведення відповідної податкової перевірки, за результатами якої вони були прийняті, з порушенням вимог законодавства, неодноразово підтверджена обов`язковою для врахування судовою практикою Верховного Суду, яку відображено, зокрема, в постановах від 11.07.2019 у справі №804/8855/14, від 11.06.2019 у справі №815/348/18, від 07.02.2020 у справі №815/5748/15, від 20.03.2020 у справі №804/8592/15, від 02.09.2020 по справі №820/3426/16, від 06.11.2020 у справі №826/6329/16.
Встановлена судом протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її призначення та проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень.
Порядок та строки оскарження в адміністративному порядку рішень податкового органу регламентовано статтею 56 Податкового кодексу України.
Відповідно до приписів п.п.56.1, 56.2 та 56.10 ст.56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі якщо платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, такий платник має право звернутися із скаргою про перегляд цього рішення до контролюючого органу вищого рівня.
Рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, прийняті за розглядом скарги платника податків, є остаточними і не підлягають подальшому адміністративному оскарженню, але можуть бути оскаржені в судовому порядку.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що податковим законодавством передбачено право платника податків на оскарження рішення податкового органу, прийнятого за результатами розгляду його скарги, до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Разом з цим, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є таким, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Згідно з п.п. 17.1.7 п.17.1 ст. 17 ПК України платник податків має право оскаржувати в порядку, встановленому цим Кодексом, рішення, дії (бездіяльність) контролюючих органів (посадових осіб).

Платниками податків до суду можуть бути оскаржені рішення, дії, бездіяльність суб`єктів владних повноважень, які порушують права, свободи та інтереси. Втім, задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті позовні вимоги, які відновлюють фактично порушені права, свободи та інтереси особи у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що оскаржене в цій справі рішення ДПС України, прийняте за результатами розгляду скарги на податкове повідомлення-рішення, саме по собі не є юридично значущим для позивача, оскільки не має безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак безпосередньо не порушує права та інтереси позивача.

Зазначений висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними зокрема, в постановах від 11.06.2019 у справі № 826/24656/15, від 18.06.2019 у справі №826/7961/16, від 24.06.2019 у справі № 826/11001/15, від 06.02.2020 у справі № 810/101/16, від27.04.2020 у справі №360/1050/19.

З урахуванням зазначеного, відсутні підстави для скасування рішення ДПС України за результатами розгляду скарги № 35673/6/99-00-06-03-01-06 від 27.11.2024 в частині зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області здійснити позапланову перевірку, оскільки останнє не створює жодних правових наслідків для позивача, на відміну від зазначеного податкового повідомлення-рішення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню судом.

На підставі ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподіляються пропорційно до задоволених вимог позивача.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 14811,20 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.05.2025 № 783. Отже, сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача -1 на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань у розмірі пропорційному до задоволених позовних вимог у сумі 10 880,00 грн.

Керуючись ст. ст. 9, 77, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А; ), Державної податкової служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, скасування рішення задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 03.04.2025 № (форми "С").

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-А; ) судові витрати з оплати судового збору у розмірі 10 880 ( десять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 грудня 2025 року.

Суддя О.В. Царікова