Справа № 160/5448/25
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року м. Дніпросправа № 160/5448/25

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в адміністративній справі №160/5448/25 (головуючий суддя першої інстанції - Калугіна Н.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

Позивач 18.02.2025 року звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправним дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови йому як судді у відставці у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 30.05.1987 року по 02.06.1989 року - 2 роки 04 дні, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті - Українській державній юридичній академії з 01.09.1989 року по 28.06.1994 року - 02 роки 05 місяців, робота на посаді слідчого з 01.08.1994 року по 19.11.1997 року-03 роки 03 місяці 19 днів, військову службу по мобілізації на час дії військового стану в Україні з 17.03.2022 року по 29 серпня 2024 року - 02 роки 05 місяців 12 днів;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до його стажу роботи на посаді судді, який надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 30.05.1987 по 02.06.1989 - 2 роки 04 дні, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті - Українській державній юридичній академії з 01.09.1989 по 28.06.1994 - 02 роки 05 місяців, робота на посаді слідчого з 01.08.1994 по 19.11.1997 - 03 роки 03 місяці 19 днів, військову службу по мобілізації на час дії військового стану в Україні з 17 березня 2022 року по 29 серпня 2024 року 02 роки 05 місяців 12 днів - загалом 29 років 08 днів;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зробити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання як судді у відставці у розмірі 90% від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді виходячи зі стажу роботи на посаді судді, та суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/89/20-с від 18 травня 2020 року, починаючи з 19.02.2020 року без обмеження граничного розміру, та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум, оскільки такий перерахунок викликаний відновленням порушеного права від моменту неправомірного обрахування розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року провадження у справі №160/5448/25 в частині позовних вимог щодо:

- визнання протиправним дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 , як судді у відставці, у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання, з зарахуванням до стажу роботи, що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 30.05.1987 по 02.06.1989 - 2 роки 04 дні, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті - Українській державній юридичній академії з 01.09.1989 по 28.06.1994 - 02 роки 05 місяців, робота на посаді слідчого з 01.08.1994 по 19.11.1997 - 03 роки 03 місяці 19 днів;

- зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, який надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, календарний період проходження строкової військової служби з 30.05.1987 по 02.06.1989 - 2 роки 04 дні, половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті - Українській державній юридичній академії з 01.09.1989 по 28.06.1994 - 02 роки 05 місяців, робота на посаді слідчого з 01.08.1994 по 19.11.1997 - 03 роки 03 місяці 19 днів - закрито.

Зазначена ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржена.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо обрахування розміру відсотку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 50% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді - 26 повних років, та суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду № 04.2/89/20-с від 18 травня 2020 року, починаючи з 19.02.2020 року та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що з 16.09.2016 позивач перебуває на обліку як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №1402. За документами електронної пенсійної справи загальний стаж роботи складає 28 років 9 місяців 28 днів (зарахований по 31.08.2016), в тому числі стаж на посаді судді 18 років 8 місяців 12 днів (50%). Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 94590,00 грн. (189180,00 грн. х 50%). Частиною третьою статті 142 цього Закону встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Розмір отримуваного суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання залежить від розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, а у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Також скаржник зазначив, що прийняття певного рішення в залежності від результатів розгляду поданих заявником документів є дискреційними повноваженнями відповідача, втручання до яких з боку суду є неприпустимим, а тому висновки суду щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання судді у відставці позивачу є неправомірними.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подавав.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

У період з 25.07.2025 року по 29.07.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 01.09.2025 року по 15.09.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала у відпустці. У період з 24.09.2025 року по 11.11.2025 року та з 13.11.2025 року по 09.12.2025 року суддя-доповідач Юрко І.В. перебувала на лікарняному.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Позивач ОСОБА_1 є суддею у відставці Апеляційного суду Дніпропетровської області та з 16.09.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

Відповідно до рішення Вищої Ради Юстиції від 20.07.2016 №1454/0/15-16, ОСОБА_1 , крім стажу на посаді судді 18 років 7 місяців, має також 7 років 8 місяців стажу, який складається з періоду проходження строкової військової служби (з травня 1987 року по червень 1989 року), половини строку навчання за денною формою в Українській державній юридичній академії (з вересня 1989 року по червень 1994 року), роботи на посаді слідчого Петропавлівського РВВС Дніпропетровської області (з листопада 1997 року по березень 2008 року).

З матеріалів справи встановлено, що загальний стаж роботи ОСОБА_1 становить 26 років та 3 місяці, що дає йому право на звільнення з посади судді у відставку.

Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 р. у справі №205/9021/16-а, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську про визнання дій протиправними, розпорядження щодо визначення стажу роботи та розміру щомісячного грошового утримання - задоволено.

Визнано протиправними дії та розпорядження Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, викладене у протоколі № 5015 від 18.10.2016 року про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язано Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, починаючи з 16.09.2016 року призначити та виплатити ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді на час здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.10.2020 року у справі №160/10101/20, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Дніпровського апеляційного суду від 18.05.2020 року №04.2/89/20-с з 19.02.2020 року та виплатити внаслідок перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці заборгованість за період з 19.02.2020 року з урахуванням Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та фактично виплачених сум.

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області листом від 25.06.2021 року №20558-15715/З-01/8-0400/21 повідомив позивача, що з 16.09.2016 року позивач перебуває на обліку як одержувач щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів». За документами електронної пенсійної справи загальний стаж роботи складає 28 років 9 місяців 28 днів (зарахований по 31.08.2016 року), в тому числі стаж на посаді судді 18 років 8 місяців 12 днів (50%). Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 94590,00 грн. (189180,00 грн. х 50%).

Позивач, не погодившись із такими діями пенсійного органу, оскаржив їх до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що чинним Законом №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Суд першої інстанції зазначив, що при здійсненні перерахунку розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача та при застосуванні положень статті 142 Закону №1402-VIII діяв правомірно, однак відповідачем неправильно розраховано відсоток щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 50%, оскільки, враховуючи положення частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII та суддівський стаж позивача (26 років), з 19.02.2020 року щомісячне довічне грошове утримання позивача має розраховуватися, виходячи з 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що період проходження позивачем військової служби по мобілізації на час дії військового стану в Україні з 17 березня 2022 року по 29 серпня 2024 року не підлягає зарахуванню до відповідного стажу роботи що надає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки набуття такого стажу позивачем відбулося після звільнення позивача з посади судді та після встановлення Вищою радою юстиції стажу позивача у відповідному рішенні при розгляді заяви про відставку, а тому відмовив у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Частиною першою статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами, що повністю узгоджується з приписами частини другої статті 130 Конституції України.

Зазначені конституційні запобіжники мають на меті унеможливлення свавільного встановлення або зміни законодавцем розміру винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу через інші законодавчі акти.

Відповідно до ч.1 ст.135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Приписами ч.1, 2 ст.142 Закону №1402-VІІІ визначено, що суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.3, 4, 5 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Згідно з пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII, право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI).

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону №2453-VI.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону №2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 року №2-р/2020визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII зі змінами.

Конституційний Суд України у рішенні від 18.02.2020 року у справі №2-р/2020 вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 року №2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Колегія суддів акцентує уваги на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII в повному обсязі, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону №2453-VI.

Таким чином, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон № 1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Аналогічна правового висновку дійшов Верховний Суд у рішенні від 16.06.2020 у зразковій справі № 620/1116/20 (щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці).

Як правильно зазначив суд першої інстанції, з 19.02.2020 при вирішенні питання розміру щомісячного довічного грошового утримання позивача та, відповідно, здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання необхідно керуватися положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, які визначають, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Відповідно до частини 3 статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, правові підстави для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами відсутні, а тому для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами ч.4 ст.142 Закону №1402-VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку щодо зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 , як судді у відставці у розмірі 62% від суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, виходячи зі стажу роботи на посаді судді - 26 повних років, та суми, зазначеній у довідці Дніпровського апеляційного суду №04.2/89/20-с від 18 травня 2020 року, починаючи з 19.02.2020 року та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.

Доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, а зводяться лише до незгоди з позицією позивача з посиланням на положення Закону №1402, без зазначення конкретних та об`єктивних доводів, які б спростовували позицію, викладену в позовній заяві та рішенні суду першої інстанції.

Таким чином, враховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвалено обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не перевіряється.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, зазначені вимоги в апеляційних скаргах є не обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в адміністративній справі №160/5448/25 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 травня 2025 року в адміністративній справі №160/5448/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко