Справа № 520/9673/25
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 р. Справа № 520/9673/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 р. (ухвалене суддею Котеньовим О.Г.) по справі № 520/9673/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод Південкабель"

до Харківської митниці

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Завод Південкабель» (в подальшому ПП «Завод Південкабель») звернулося до суду з адміністративним позовом до Харківської митниці, в якому просило: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2024/000608/2 від 21.10.2024 р., № UA807000/2024/000611/2 від 22.10.2024 р. та № UA807000/2024/000615/2 від 28.10.2024 р., картки відмови у митному оформленні випуску № UA807200/2024/000730, № UA807200/2024/000733 та № UA807200/2024/000739.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 р. та прийняти рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Митного кодексу України (в подальшому МК України), Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що 14.05.2020 р. між фірмою «VIPLAST SERVICE OU» Тартуське шосе 83-305, 10115, Таллінн, Естонія та ПАТ «Завод Південкабель», м. Харків, вул. Автогенна, 7, Україна укладено контракт № 14/05/2020, згідно з яким Продавець («VIPLAST SERVICE OU») продає, а Покупець (ПАТ «Завод Південкабель») купує товари, згідно із специфікаціями на кожну відвантажену партію товару.

Згідно із контрактом № 14/05/2020 від 14.05.2020 р., ціна товару розуміється на умовах FCA Марду та погоджується сторонами у специфікації, яка оформляється на кожну окрему партію товару і включає вартість тари, пакування. Загальна сума Контракту орієнтовно складає 10000000 долл. США. Валюта платежу долар США. Додатковими угодами № 4 від 17.05.2023 р. та № 5 від 15.11.2023 р., якими змінені реквізити Продавця.

Відповідно до вимог Контракту № 14/05/2020 від 14.05.2020 р. Сторони в Специфікаціях № 217 від 11.10.2024 р., № 219 від 11.10.2024 р. та № 220 від 14.10.2024 р. погодили кількість товару, його ціну (ціна за одиницю поліетилену низької щільності - 2,50 дол. США, ціна за одиницю Співполимеру етилену з вінілацетатом марки SJ-201TR 3,50 дол. США), загальну вартість поставки, умови поставки, країну походження та відвантаження товару, інші обов`язкові реквізити.

Коносаменти № ВКА013128, дата видачі 10.05.2024 р. та № ВКА013382, дата видачі 18.07.2024 р., а також Необоротна морська накладна № SELE43250800 засвідчили укладення договору перевезення вантажу морським судном у порт розвантаження, прийняття вантажу для перевезення, а також надали право ПАТ «ЗАВОД ПІВДЕНКАБЕЛЬ» одержати вантаж у місті поставки.

Комерційні рахунки-фактури № 24199 від 14.10.2024 р., № 24201 від 15.10.2024 р. та № 24205 від 22.10.2025 р. по Контракту № 14/05/2020 від 14.05.2020 р. засвідчили відвантаження товару, умови поставки FCA Maardu, обов`язок Покупця 100% оплати протягом 40 календарних днів від дати інвойсу на відвантажену партію Товару.

Покупцем укладений Договір-доручення № 10 від 01.10.2018 р. на транспортно- експедиторські послуги з перевезення вантажів автомобільним транспортом.

ПАТ «Завод Південкабель» отримав: Сертифікати походження товару №ЕЕ414901, № ЕЕ414965 та № ЕЕ 415310, Сертифікати аналізу від 10.05.2024 р. та від 17.07.2024 р., а також Сертифікат аналізу напівпровідного компаунду для дротів та кабелів б/н, пакувальні листи № 24199 від 14.10.2024 р., № 24201 від 15.10.2024 р. та № 24205 від 22.10.2025 р., Декларації Європейської спільноти (товаро-супроводні документи) № 24ЕЕ1210RL123738В0 та № 24ЕЕ1210N0038250J8, Міжнародні товарно-транспортні накладні CMR 24199, CMR 24201, CMR 24205, Рахунки № 342 від 14.10.2024 р., № 346 від 15.10.2024 р. та № 359 від 22.10.2024 р.до Договору на транспортно-експедиційні послуги № 10 від 01.10.2018 р., Довідки про транспортно-експедиторські витрати 342 від 14.10.2024 р., № 346 від 15.10.2024 р. та № 359 від 22.10.2024 р., Комерційна пропозиція від 30.09.2024, довідки з оцінками спот-цін на полімери в Америці та Азії, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару станом на 02.10.2024 р., Інформаційний лист з технічною інформацією про поліетилен низької щільності № 13/03-04 від 13.03.2024 р.

21.10.2024 р. до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПАТ «Завод Південкабель» (код 00214534) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД №UA807200/2024/015512 (24UA12U6) на товар: №1 «Поліетилен низької щільності, високого тиску, марки CLNB-8141S....… код товару згідно з УКТ ЗЕД », що надійшов на адресу ПАТ «Завод Південкабель» за зовнішньоекономічним контрактом з Viplast Service OU, Tartu mnt 83-305, 10115 Tallinn, Estonia.

Під час митного оформлення № UA807000/2024/000608/2 на підтвердження митної вартості товару декларантом 21.10.2024 р. подані документи, реквізити яких зазначені у графі 44 митної сертифікат якості (Certificate of quality) сертифікат аналізу від 10.05.2024 р.; пакувальний лист (Packing list) №24199 від 14.10.2024 р. ; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 24199 від 14.10.2024 р.; коносамент (Bill of lading) № BKA013128 від 10.05.2024 р.; Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 24199 від 14.10.2024 р.; автотранспортна накладна (Road consignment note) №EXP-12180-AKL від 08.10.2024 р.; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) №EE 414901 від 14.10.2024 р.; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 10.05.2024 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 342 від 14.10.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка о ТЕВ №342 від 14.10.2024 р.; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа PLATTS від 02.10.2024 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 14/05/2020 від 14.05.2020 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 17.05.2023 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 15.11.2023 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація №217 від 11.10.2024 р.; договір (контракт) про перевезення № 10 від 01.10.2018 р.; договір (контракт) про перевезення б/н від 01.12.2022 р.; договір (контракт) про перевезення б/н від 10.10.2024 р.; інформація про позитивні результати державних видів контролю №12020129 від 21.10.2024 р.; інші некласифіковані документи б/н (Лист про взаємозалежність) від 18.01.2023 р.; інші некласифіковані документи технічна інформація № 8141S від 13.03.2024 р.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД №24UA12U6 від 21.10.2024 р., спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): перелік індикаторів ризику - Індикатор 1.1.3. неякісна копія документа в графі 44; Індикатор 3.3.4. рівень митної вартості товарів нижче рівня за оформленими ідентичними товарами.

До спецпідрозділу митниці (відділу аналізу та контролю митної вартості) був направлений запит щодо вирішення складного випадку визначення митної вартості товарів за ЕМД №24UA12U6 від 21.10.2024 р. Причиною направлення вказаного запиту є спрацювання АСАУР щодо можливого заниження митної вартості.

21.10.2024 р. декларанта повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ.

21.10.2024 р. позивачем надіслано лист № 12/46 щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та інформацією та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що подані ПАТ «Завод Південкабель» документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 21.10.2024 р. митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись ст. 54, 55, 64 МКУ митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару № UA807000/2024/000608/2 за резервним методом у відповідності до ст. 64 МКУ.

21.10.2024 р. до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПАТ «Завод Південкабель» (код 00214534) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД №UA807200/2024/015510 (24UA10U6) на товар: №1 «Співполімер етилену з вінілацетатом марки SJ-201TR, у первинній формі у вигляді гранул (чорного кольору)....… код товару згідно з УКТ ЗЕД », що надійшов на адресу ПАТ «Завод Південкабель» за зовнішньоекономічним контрактом з Viplast Service OU, Tartu mnt 83-305, 10115 Tallinn, Estonia.

Разом з ЕМД №24UA10U6 від 21.10.2024 р. декларантом подані документи, реквізити яких зазначені у гр. 44: сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 09.03.2024 р.; пакувальний лист (Packing list) №24201 від 15.10.2024 р.; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 24201 від 15.10.2024 р.; коносамент (Bill of lading) № SELE43250800 від 28.03.2024 р.; автотранспортна накладна (Road consignment note) № 24201 від 15.10.2024 р.; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 28.03.2024 р.; сертифікат про походження товару (Certificate of origin) № ЕЕ 414965 від 15.10.2024 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 346 від 15.10.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка о ТЕВ №346 від 15.10.2024 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30.09.2024 р.; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа PLATTS від 02.10.2024 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів № 14/05/2020 від 14.05.2020 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) 4 17.05.2023 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація № 219 від 11.10.2024 р.; договір (контракт) про перевезення №10 від 01.10.2018 р.; договір (контракт) про перевезення б/н від 01.12.2022 р.; договір (контракт) про перевезення б/н від 16.02.2024 р.; інформація про позитивні результати державних видів контролю № 12028305 від 21.10.2024 р.; інші некласифіковані документи б/н (Лист про взаємозалежність) від 18.01.2023 р.; інші некласифіковані документи технічна інформація № SJ-201TR від 18.08.2023 р.; копія митної декларації країни відправлення № 24EE1210RL123738B0 від 15.10.2024 р.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № 24UA10U6 від 21.10.2024 р., спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): підстава: Перелік індикаторів ризику [3.3.4.] Ціна нижча за наявними оформленнями. Перелік індикаторів ризику [1.1.1.] нечіткі копії.

21.10.2024 р. декларанта повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ.

Позивачем 22.10.2024 р. надіслано лист № 12/47 щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та інформацією та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що подані ПАТ «Завод Південкабель» документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 22.10.2024 р. митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись ст. ст. 54, 55, 64 МКУ митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару №UA807000/2024/000611/2 за другорядним методом (за ціною товару договору щодо ідентичних товарів ст. 59 МКУ).

28.10.2024 р. до митного поста «Барабашово» Харківської митниці ПАТ «Завод Південкабель» (код 00214534) була подана до митного контролю та митного оформлення ЕМД № UA807200/2024/015857 (24UA57U1) на товар: №1 « 1. Поліетилен низької щільності, високого тиску, марки CLNB-8141S.....… код товару згідно з УКТ ЗЕД », що надійшов на адресу ПАТ «Завод Південкабель» за зовнішньоекономічним контрактом з Viplast Service OU, Tartu mnt 83-305, 10115 Tallinn, Estonia.

Разом з ЕМД № 24UA57U1 від 28.10.2024 р. декларантом подані документи, реквізити яких зазначені у гр. 44: сертифікат якості (Certificate of quality) сертифікат аналізу від 17.07.2024 р.; пакувальний лист (Packing list) № 24205 від 22.10.2024 р.; рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) № 24205 від 22.10.2024 р.; коносамент (Bill of lading) № BKA013382 від 18.07.2024 р.; автотранспортна накладна (Road consignment note) №24205 від 22.10.2024; автотранспортна накладна (Road consignment note) №EXP-12211-AKL від 14.10.2024 р.; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) № EE 415310 від 22.10.2024 р.; сертифiкат про походження товару (Certificate of origin) б/н від 17.07.2024 р.; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 359 від 22.10.2024 р.; документ, що підтверджує вартість перевезення товару Довідка о ТЕВ №3 59 від 22.10.2024 р.; прейскурант (прайс-лист) виробника товару б/н від 30.09.2024 р.; документ, що містить інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини Біржа PLATTS від 02.10.2024 р.; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу 14/05/2020 від 14.05.2020 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №4 від 17.05.2023 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 15.11.2023 р.; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Специфікація № 220 від 14.10.2024 р.; договір (контракт) про перевезення № 05022024 від 05.02.2024 р.; договір (контракт) про перевезення № 10 від 01.10.2018 р.; договір (контракт) про перевезення б/н від 01.12.2022 р.; інформація про позитивні результати державних видів контролю № 2054012 від 28.10.2024 р.; інші некласифіковані документи б/н (Лист про взаємозалежність) від 18.01.2023 р.; інші некласифіковані документи технічна інформація № 8141S від 13.03.2024 р.; копія митної декларації країни відправлення № 24EE1210N0038250J8 від 22.10.2024 р.

Під час здійснення співробітником підрозділу митного оформлення митного контролю ЕМД № 24UA57U1 від 28.10.2024 р., спрацювали ризики, згенеровані АСАУР щодо можливого заниження митної вартості товарів (додаються), зокрема за кодом 105-2 (Контроль правильності визначення митної вартості): індикатор [3.3.4.] Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

28.10.2024 р. декларанту повідомлено, що на виконання вимог ст. 54 МКУ та відповідно до вимог ст. 53 МКУ у зв`язку з тим, що документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, передбачені ч. 3 ст. 53 МКУ.

28.10.2024 р. позивачем надіслано лист № 12/48 щодо неможливості на даний час надати додаткові документи та інформацією та проханням винести рішення про коригування митної вартості товару.

У зв`язку з тим, що подані ПАТ «Завод Південкабель» документи не спростовували в повній мірі сумнівів митниці щодо дійсності задекларованої найнижчої митної вартості оцінюваних товарів, 28.10.2024 р. митницею було прийняте рішення про неможливість визначення митної вартості за першим методом (за ціною угоди), та керуючись ст. 54, 55, 64 МКУ митницею було прийняте рішення про коригування митної вартості оцінюваного товару № UA807000/2024/000615/2 за другорядним методом (резервним згідно ст. 64 МКУ).

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані рішення та картки відмови необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 246 Митного кодексу України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи (ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України).

Статтею 264 Митного кодексу України встановлено, що відмова органу доходів і зборів у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта; орган доходів і зборів відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом; у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою органу доходів і зборів заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із ч. 3 ст. 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно із п. п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на страхування цих товарів.

Відповідно до п. 5 ч. 19 ст. 58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом. Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (ч.ч. 1, 2 ст. 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу, за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно із ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Частинами 1, 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно із ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях (ч. ч. 3, 4 ст. 64 Митного кодексу України).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості, митний орган зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у ст. 58 Митного Кодексу України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.02.2024 р. у справі № 804/7882/16.

Разом з тим, витребовувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Верховного Суду від 17.01.2022 р. у справі № 520/2000/19, від 14.03.2024 р. у справі № 823/1696/17.

Проте, митним органом не вказано які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Також, ненадання декларантом вiдповiдної технiчної специфiкацiї заводу виробника щодо партії оцiнюваного товару не може бути підставою для коригування митної вартості товару.

Судовим розглядом встановлено, що разом з митною декларацією було подано: аркуш пакування NST02.2024 UA-PL від 22.10.2024 р., інвойс № NST02.2024 UA від 22.10.2024 р., коносамент № WMSS24101933A від 05.11.2024 року, Автотранспортну накладну №17196 від 15.01.2025 р., декларацію про походження товару № NST02.2024 UA від 22.10.2024 р., квитанцію про переказ грошових коштів від 13.06.2024 р. swift б/н, квитанцію про переказ грошових коштів від 19.12.2024 р. swift б/н, квитанцію про переказ грошових коштів від 03.01.2025 року swift б/н, рахунок - фактуру № TG140125030 від 14.01.2025 р., довідку про транспортні витрати № 17196/1 від 14.01.2025 р., прайс лист від 14.06.2024 р., Контракт №NST0519A від 07.05.2019 р., Додаткову угоду № 1.27 від 22.10.2024 р.; Додаткову угоду № 2.27 від 30.12.2024 р.; додаткову угоду №10 від 01.03.2021 р., додаткову угоду №9 від 18.12.2020 р., Додаток №27 до контракту від 13.06.2024 р., Договір про надання послуг митного брокера №177 від 01.03.2023 р., Договір про перевезення № 06.03.2023/377ОД-П від 06.03.2023 р., Договір (контракт) про перевезення № 03.07.2023/1176 ОД від 03.07.2023 р., Єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів UA.005.000902-25 від 20.01.2025 р.

Тобто, позивачем надано необхідні документи для підтвердження правильності та достовірності визначення ним митної вартості задекларованих товарів.

Судовим розглядом встановлено, що відповідно до Договору-доручення на транспортно-експедиційні послуги по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № 10 від 01.10.2018 р. Замовник (ПАТ Завод Південкабель) доручає, а Експедитор (ТОВ ЛЕК-7) бере на себе зобов`язання навантаження та експедування автомобілів Перевізника. Експедитор укладає від свого імені договір перевезення з Перевізником, який отримав у встановленому порядку ліцензію по наданню послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом загального користування та має ліцензійну картку на автомобільний засіб.

На підтвердження суми витрат на транспортування позивачем надано: рахунками № 342 від 14.10.2024 р., № 346 від 15.10.2024 р. та № 359 від 22.10.2024 р. до Договору на транспортно-експедиційні послуги № 10 від 01.10.2018 р., Довідками про транспортно-експедиторські витрати 342 від 14.10.2024 р., № 346 від 15.10.2024 р. та № 359 від 22.10.2024 р., які підписані головним бухгалтером ТОВ ЛЕК-7.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», експедитор - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Платою експедитору вважаються кошти, що сплачені клієнтом за належне виконання договору транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність», наведеного закону, експедитори для виконання доручень клієнтів можуть укладати від свого імені та в інтересах Клієнта договори з перевізниками, портами, авіапідприємствами, судноплавними компаніями тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження відповідних витрат позивачем надані рахунки № 342 від 14.10.2024 р., № 346 від 15.10.2024 р. та № 359 від 22.10.2024 р., які містять усі необхідні реквізити сторін, суму та умови платежу, а також дають можливість однозначно ідентифікувати належність витрат до оцінюваних товарів.

Судовим розглядом встановлено, що між сторонами Контракту № 14/05/2020 від 14.05.2020 р. погоджено ціну товару, яка включає в себе вартість доставки морським транспортом до порту Гельсінкі, Фінляндія. Витрати на морський фрахт та розвантажувальні роботи входять до договірної ціни товару та підтверджуються коносаментами № ВКА013128 від 10.05.2024 р. та № ВКА013382 від 18.07.2024 р., а також Необоротною морською накладною № SELE43250800, в яких міститься застереження про попередню оплату морського фрахту.

За умовами поставки FCA Марду, Естонія (визначеними Контрактом № 14/05/2020), обов`язок продавця обмежується доставкою товару у зазначене місце та передачею його перевізнику. Витрати на подальше транспортування товару несе покупець.

Таким чином, декларантом підтверджено витрати з транспортування товару з м. Марду (Естонія) до м. Харків (Україна) шляхом подання до митного органу Договору-доручення на транспортно-експедиторські послуги № 10 від 01.10.2018 р., рахунків № 342 від 14.10.2024 р., № 346 від 15.10.2024 р. та № 359 від 22.10.2024 р., а також довідок про транспортно-експедиторські витрати, підписаних уповноваженою особою експедитора.

Щодо не прийняття наданих позивачем прайс листів, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців. Прайс-лист є документом довільної форми, чинне законодавство не встановлює вимог до форми та змісту прайс-листів, які можуть оформлюватись не лише виробником товару, а й продавцем у довільній формі на власний розсуд. Водночас наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, інформації щодо умов поставки, не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 28.02.2024 р. у справі № 815/1460/18.

Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що надані позивачем на підтвердження митної вартості товару документи підтверджували митну вартість товару, підлягали обчисленню та містили всі реквізити, які ідентифікували ввезений товар, а відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано на обставини, які обумовили виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів відносно не підтвердження чи невизначеності кількісних, вартісних і достовірних елементів митної вартості або відсутності хоча б однієї із їх складових, яка є обов`язковою при обчисленні такої вартості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення та картки відмови митного органу необґрунтовані, у зв`язку з чим підлягають скасуванню.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 77, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.09.2025 р. по справі № 520/9673/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич