Справа № 480/5479/25
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 р. Справа № 480/5479/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2025, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602 по справі № 480/5479/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Сумській області

про визнання дій протиправними та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії і скасувати рішення відповідача Головного управління ДПС у Сумській області рішення № /18-28-24-09-02 "від - дата рішення відсутня" про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 3747 грн. 51 коп. щодо ОСОБА_1 , облікова картка платника податків № НОМЕР_1 , мешкає в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що оскаржуване рішення відповідача є змістовною компіляцією двох попередніх рішень відповідача стосовно позивача, які через їх невідповідність діючому законодавству скасовані рішеннями вищого для відповідача органу Державної податкової служби України за його скаргами в процесі їх адміністративного оскарження. Наголосив, що вказаний відповідачем в оскаржуваному рішенні значний період часу до діючого законодавства вносилися зміни, якими було скасовано нарахування штрафу і пені в податкових взаєминах через введення військового стану. Крім того, у вказаний відповідачем в оскаржуваному рішенні значний період часу позивача було мобілізовано до лав Збройних Сил України на особливий період від березня 2014 року по квітень 2015 року і його підприємницька і адвокатська діяльність в вказаний період часу були зупинені відповідно до діючого законодавства, про що було офіційно повідомлено відповідачу, що унеможливлює для відповідача визначати в вказаний період часу підстави для нарахування штрафів і пені.

Також позивач зазначив, що не є платником ЄСВ відповідно до діючого законодавства і в лютому 2021 року повторно подав відповідачу відповідну заяву про зняття його з обліку, як платника ЄСВ. У позивача, як у роботодавця, станом на 01.05.25 відсутня заборгованості зі сплати ЄСВ за найманих працівників єдиного найманого працівника коректора (корегування текстів) ОСОБА_2 , про що відповідачем було видано довідку від 07.05.2025 № 3733/ 6/18-28-24-09.

31.07.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому останній вказав, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як фізична особа-підприємець, яка використовує працю інших працівників є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Позивачем належним чином не виконувались вимоги ст. 9 Закону № 2464, а саме, єдиний внесок за лютий 2014, березень 2014, вересень 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015 року, липень 2015, серпень 2015, вересень 2017, жовтень 2015, листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, грудень 2019, та січень 2020 року сплачено з порушенням встановленого законодавством строку, тобто пізніше 20 числа наступного календарного місяця за тим, за який був нарахований єдиний внесок. Враховуючи вищевикладене, просив в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення відповідача Головного управління ДПС у Сумській області рішення № /18-28-24-09-02 "від - дата рішення відсутня" про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальну суму 3747 грн. 51 коп. ОСОБА_1 .

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Сумській області витрати зі сплаті судового збору в сумі 968,96 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що ОСОБА_1 з 2005 року є самозайнятою особою та використовує працю найманого працівника коректора ОСОБА_2 . Таким чином, позивач мав обов`язок по сплаті єдиного податку за себе та за найманого працівника.

Зазначив, що по-перше, порушення, у зв`язку з яким було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та пені до ОСОБА_3 , полягає у несвоєчасності сплата, а не у відсутності такої взагалі. Наявність сплати ОСОБА_3 єдиного внеску, станом на дату подання позову до суду, не заперечувалася відповідачем, проте дана обставина не виключає наявність порушень у діянні позивача, оскільки згідно з пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 несвоєчасна сплата єдиного податку є самостійною підставою для застосування штрафної санкції. По-друге, надані платіжні доручення не підтверджують факт своєчасної сплати ОСОБА_3 єдиного внеску за досліджуваний період. Зокрема, платіжних доручень за лютий 2014, березень 2014, вересень 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015 року, липень 2015, серпень 2015, вересень 2017, жовтень 2015, листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016 позивачем взагалі надано не було. Сплачені позивачем суми єдиного внеску нібито за грудень 2019 та січень 2020 як за найманого працівника на банківський рахунок № НОМЕР_2 були зараховані як погашення недоїмки зі сплати єдиного внеску як самозайнятої особи, яка виникла за результатами самостійного нарахування єдиного внеску ОСОБА_1 , при цьому нараховані позивачем суми єдиного внеску за грудень 2019 та січень 2020 за найманого працівника залишилися не сплаченими.

Також зазначив, що факт наявності різних рахунків для сплати єдиного внеску та інформація щодо призначення кожного з них є загальновідомою. Факт несвоєчасної сплати ОСОБА_3 сум єдиного внеску підтверджується в результаті співставлення даних, відображених у звітах про нарахування єдиного внеску, наданих позивачем платіжних дорученнях та призначенні банківських рахунків, на які здійсненні платежі. Однак, даним обставинам судом першої інстанції не було надано оцінки.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), як фізична особа-підприємець, яка використовує працю інших працівників є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідачем у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного соціального внеску винесено рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.06.2025 № 6687/18-28-24-09-02.

Непогодившись з рішенням відповідача про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.06.2025 № 6687/18-28-24-09-02, позивач звернуся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що позивачем надано докази щодо сплати єдиного внеску за досліджуваний період. Відповідачами не подано до суду доказів, що спростовують вказані обставини.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю "працівник" фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі Закон №2464-VI) єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Платників єдиного внеску перелічено у статті 4 Закону № 2464-VI.

Згідно частини 1 статті 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) та фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) (крім використання праці домашніх працівників).

Особливості нарахування ЄСВ в залежності від категорії його платників закріплено у статті 7 Закону № 2464-VI.

Так, відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 01.01.2017) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, законодавцем передбачено сплату єдиного внеску самозайнятою особою як за себе, так і за найманих працівників.

Матеріалами справи підтверджується та позивачем не заперечується, що ОСОБА_1 з 2005 року є самозайнятою особою та використовує працю найманого працівника коректора ОСОБА_2 .

Тож, позивач мав обов`язок по сплаті єдиного внеску за себе та за найманого працівника.

Частиною 8 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частини 10 статті 9 Закону № 2464-VI днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки податкового органу або на єдиний рахунок - день списання банком, небанківським надавачем платіжних послуг або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на вказані рахунки.

Згідно з частиною 12 статті 9 Закoнy № 2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464-VI є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Згідно з пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464-VI за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно з підпунктом 2 пункту 2 розділу VII «Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953, зі змінами та доповненнями (далі - Інструкція), за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення у період до 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 10 відсотків своєчасно не сплачених сум.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Одночасно на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу (частина 10 статті 25 Закону № 2464-VI).

Нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно (частина 13 статті 25 Закону № 2464-VI).

При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції.

Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних ІКС «Податковий блок».

При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди (при цьому недоїмка за кожен такий період повинна бути повністю сплачена (погашена)).

Згідно частини 16 статті 25 Закону № 2464-VI строк давності щодо нарахування, застосування та стягнення сум недоїмки, штрафів та нарахованої пені не застосовується.

Про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа податкового органу у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску (частина 14 статті 25 Закон № 2464-VI).

Згідно з частиною 15 статті 25 Закону № 2464-VI рішення податкового органу про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

Згідно з частиною 6 статті 25 Закону № 2464-VI за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів.

Судовим розглядом встановлено, що рішення № 6687/18-28-24-09-02 від 26.06.2025 про нарахування фінансових санкцій прийнято за несвоєчасну сплату ОСОБА_1 єдиного внеску за лютий 2014, березень 2014, вересень 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015 року, липень 2015, серпень 2015, вересень 2017, жовтень 2015, листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, грудень 2019 та січень 2020 року.

Висновок про наявність показників, що підлягають сплаті контролюючий орган зробив на підставі Звіту про нарахування єдиного внеску за січень 2015, за січень 2016, за січень 2020, за лютий 2014, за лютий 2015, за лютий 2016, за березень 2014, за березень 2016, за квітень 2016, за травень 2016, за липень 2015, за серпень 2015, за вересень 2015, за жовтень 2015, за листопад 2015, за грудень 2014, за грудень 2015, за липень 2019 та уточнюючого розрахунку єдиного внеску за січень 2020 року, які були подані позивачем самостійно до контролюючого органу.

ОСОБА_1 на підтвердження здійснення платежів по єдиному внеску було долучено до матеріалів справи платіжні доручення відповідно до яких ОСОБА_1 на рахунки податкового органу були сплачені суми по єдиному внеску за квітень 2019, травень 2019, червень 2019, липень 2019, серпень 2019, вересень 2019, жовтень 2019, листопад 2019, січень 2020, лютий 2020 та Виписку по рахункам ОСОБА_1 відповідно до якої останній здійснював перерахування на рахунок податкового органу суми по єдиному внеску за грудень 2019, березень 2020, квітень, травень, червень 2020.

Відповідач не заперечує наявність сплати ОСОБА_1 єдиного внеску станом на дату подання позову до суду, проте зазначає, що дана обставина не виключає наявність порушень у діянні позивача, оскільки згідно з пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону № 2464 несвоєчасна сплата єдиного внеску є самостійною підставою для застосування штрафної санкції.

Колегія суддів зазначає, що надані платіжні доручення не підтверджують факт своєчасної сплати ОСОБА_1 єдиного внеску за досліджуваний період. Зокрема, платіжних доручень за лютий 2014, березень 2014, вересень 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015 року, липень 2015, серпень 2015, вересень 2017, жовтень 2015, листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016 позивачем взагалі надано не було. Сплачені позивачем суми єдиного внеску за грудень 2019 та січень 2020 як за найманого працівника на банківський рахунок № НОМЕР_2 були зараховані як погашення недоїмки зі сплати єдиного внеску як самозайнятої особи, яка виникла за результатами самостійного нарахування єдиного внеску ОСОБА_1 , при цьому нараховані позивачем суми єдиного внеску за грудень 2019 та січень 2020 за найманого працівника залишилися не сплаченими.

Враховуючи, що ОСОБА_1 належним чином не виконувались вимоги статті 9 Закону № 2464-VI, а саме єдиний внесок за лютий 2014, березень 2014, вересень 2014, грудень 2014, січень 2015, лютий 2015 року, липень 2015, серпень 2015, вересень 2017, жовтень 2015, листопад 2015, грудень 2015, січень 2016, лютий 2016, березень 2016, квітень 2016, травень 2016, грудень 2019 та січень 2020 року сплачено з порушенням встановленого законодавством строку, тобто пізніше 20 числа наступного календарного місяця за тим, за який був нарахований єдиний внесок, Головним управлінням ДПС у Сумській області по ОСОБА_1 прийнято спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.06.2025 № 6687/18-28-24-09-02.

Щодо доводів позивача про невідповідності форми та змісту спірного рішення Головного управління ДПС у Сумській області, зокрема відсутність дати ухвалення, що, на думку позивача, є істотним порушенням та достатньою підставою для твердження про його протиправність, самостійною та достатньою підставою для його скасування, колегія суддів зазначає що окремі дефекти форми рішення контролюючого органу не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли недотримано окремих елементів. Технічні помилки не є недоліками форми оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Аналогічна правова позиція щодо недоліків форми рішення викладена Верховним Судом у постановах від 6 серпня 2018 року у справі № 802/1198/16-а, від 19 травня 2020 року у справі №820/2300/18, від 30 квітня 2020 року у справі №810/384/16, від 17 березня 2020 року у справі № 808/4140/15, від 25 січня 2019 року у справі №812/1112/16,

Крім того, суд звертає увагу на те, що оскаржуване рішення в правому нижньому куті містить шрих-код з реєстраційним номером та датою реєстрації, які є відповідними значенню номеру рішення та дати його ухвалення. Відсутність дати ухвалення в заголовку рішення є незначним недоліком та не може бути підставою для його скасування.

Щодо доводів позивача, що оскаржуване рішення є змістовною компіляцією двох попередніх рішень, судом встановлено наступні обставини.

У відношенні ОСОБА_1 . Головним управлінням ДПС у Сумській області були прийняті рішення від 06.05.2025 № 4460/18-28-24-09-02, від 26.06.2025 № 6687/18-28-24-09-02 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за період з лютого 2014 року по грудень 2019.

З даними рішеннями позивач не погодився та оскаржив їх в адміністративному порядку, за результатами чого були прийняті рішення від 02.06.2025 №15759/6/99-00-06-02-01-06 та від 02.06.2025 №15761/6/99-00-06-02-01-06, якими вирішено Рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 06.05.2025 № 4460/18-28-24-09-02 та від 07.05.2025 № 4488/ скасувати, оскільки періоди застосування штрафної санкції були указані невірно та вважати їх відкликаними з дня прийняття даного рішення, а скаргу задовольнити частково, Головне управління ДПС у Сумській області зобов`язати винести та направити нове рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач зазначає, що на виконання вищевказаних рішень про результати розгляду скарги Головним управлінням ДПС у Сумській області було усунуто недоліки у зазначенні періоду застосування штрафних санкції та з тих самих підстав прийнято нове рішення №6687/18-28240902 від 26.06.2025, у зв`язку з чим воно є змістовною компіляцією попередніх рішень.

Щодо доводів позивача про застосування фінансових санкцій під час дії воєнного, надзвичайного стану, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змін, внесених Законом України від 30 червня 2023 року № 3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (набрав чинності 01.08.2023) до п. 9 прим. 21 розд. VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями, тимчасово, за порушення, вчинені у період з початку дії воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», штрафні санкції, визначені частиною одинадцятою статтею 25 Закону № 2464, не застосовуються до 01 серпня 2023 року.

Розрахунок штрафних санкцій ОСОБА_1 , зазначених у Рішенні про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.06.2025 № 6687/18-28-24-09-02 здійснений з урахуванням положень вищевказаної норми.

Щодо зупинення позивачем підприємницької діяльності у період з березня 2014 року по квітень 2015 року, як підстави не нарахування штрафної санкції та пені, то колегія суддів зазначає, що у період часу з березня 2014 року по квітень 2015 року ОСОБА_1 були самостійно подані звіти про нарахування єдиного внеску № від 14.03.2014, № від 15.04.2014, № від 15.10.2014, № від 17.01.2025, № від 20.02.2015, від 17.03.2015 за несвоєчасну сплату по яким позивачу були нараховані штрафні санкції та пеня.

З огляду на вищевказане, твердження ОСОБА_1 про зупинення підприємницької діяльності є безпідставним.

Щодо доводів позивача про введення його в оману працівниками відповідача, які повідомили йому хибну інформацію щодо рахунку для сплати ним ЄСВ за найманого працівника, що всупереч його волі потягло зайву сплату ним грошових сум на інший рахунок для сплати ЄСВ та фактично до подвійного оподаткування його при сплаті ним ЄСВ за найманого працівника та не повернення таких грошей, колегія суддів зазначає, що частиною 5 статті 9 Закону № 2464-VI визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки податкових органів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування.

Відповідач зазначає, що для сплати єдиного внеску залежно від категорій платників створені окремі рахунки, зокрема є один окремий рахунок для сплати фізичною особою за себе як за самозайняту особу та інший окремий рахунок для сплати за найманих працівників.

Офіційний сайт Державної податкової служби України https://tax.gov.ua містить вичерпний перелік рахунків для сплати платежів та є в загальному доступі. Зважаючи на це, факт наявності різних рахунків для сплати єдиного внеску та інформація щодо призначення кожного з них є загальновідомою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ГУ ДПС у Сумській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 26.06.2025 № 6687/18-28-24-09-02 є таким, що відповідає вимогам частини 2 статті 2 КАС України, а тому вимоги про визнання його протиправним та скасування є такими, що не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 по справі № 480/5479/25 прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а отже підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Сумській області - задовольнити.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.10.2025 по справі № 480/5479/25 - скасувати.

Ухвалити постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання дій протиправними та скасування рішення відмовити .

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Любчич