Справа № 405/7462/24
Суддя: Іванова Л. А.
Дата ухвалення: 2025-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/7462/24
Провадження №2-а/405/97/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2025 року Подільський районний суд міста Кропивницького у складі головуючого судді Іванової Л.А. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу №405/7462/24 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону старшого лейтенанта поліції Маляренка Олександра Анатолійовича (м. Кропивницький, вул. Юрія Бутусова, буд. 22), Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Міхальова В.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВА № 1094919 від 30.10.2024 року) в інтересах позивача звернулася до суду з позовом, в якому (позові) просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3301289 від 20.10.2024 року, провадження по справі закрити, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що постановою серії ЕНА №3301289 від 20 жовтня 2024 року, винесеною інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області старшим лейтенантом поліції Маляренком О.А. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Відповідно до мотивувальної частини оскаржуваної постанови, 20.10.2024 року о 08 год. 33 хв. в м. Кропивницькому по вул. Перша Виставкова (Мурманська), водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті, позначеним дорожнім знаком 5.49 «Кропивницький», рухався зі швидкістю 75 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 25 кв/год., швидкість вимірювалась приладом трукам tc008448, чим порушив п.12.4 ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах). Позивач вважає зазначену постанову протиправною, такою, що винесена з порушенням законодавства України та його конституційних прав, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Так, 20 жовтня 2024 року приблизно о 08:00 год. позивач керував автомобілем «AUDI А6», державний знак НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку виїзду із населеного пункту «Кропивницький» по вул. Першій Виставковій. Проїхавши незначну відстань по вищезазначеній вулиці, він побачив зупинений на узбіччі зустрічної смуги службовий автомобіль патрульної поліції, позаду якого (автомобіля) знаходилися працівники поліції, які спостерігали за рухом транспортних засобів, які в`їжджали в населений пункт. Будь-які технічні прилади монтовані/розміщені по зовнішньому периметру дороги та/або закріплені на службовому автомобілі були відсутні. Після зупинки його транспортного засобу, до нього підійшов поліцейський Маляренко О.А., який повідомив, що позивач порушив п. 12.4 ПДР а саме: перевищив встановлене обмеження швидкості. Почувши заперечення позивача щодо невизнання вини, поліцейський повернувся до екіпажу патрульної поліції, а через декілька хвилин до автомобіля підійшов інший працівник поліції, який тримав в руках якийсь прилад, та на прохання позивача останній показав на моніторі приладу нечітке фото автомобіля. В межах фактичних обставин справи, до позивача ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП.

Крім того, зазначила, що в оскаржуваній постанові серії ЕНА №3301289 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ПДР за перевищення встановленої швидкості руху, яка вимірювалася приладом ТruCam ncu008448.

Разом з тим, прилад ТruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», в якій зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення правил дорожнього руху.

Відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема, тримати в руках.

Так, значення слів «монтований/розміщений» в контексті наведеної статті Закону слід розуміти так, що технічний засіб має бути або ж вмонтований, або ж розміщений стаціонарно (статично), що виключало б можливість його руху (механічного (регулярного чи випадкового) коливання предмета навколо точки рівноваги) під час вимірювання швидкості. При цьому, використання технічного засобу в ручному режимі (тримання в руках) законодавством не передбачено.

Оскільки, 20.10.2024 року вимірювач швидкості ТruCam, не був закріплений (розміщений) в порядку, передбаченому ст.40 Закону України "Про Національну поліцію", а знаходився в руках поліцейського, останній не може вважатися технічним засобом, що здійснював вимірювання швидкості, результати якого можуть розглядатися як доказ у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вважає, що в супереч вимогам ст. 19 Конституції України, ст. 280 КУпАП поліцейський 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області Маляренко О.А., не розглянув справу об`єктивно, не надав належної оцінки доказам його ( ОСОБА_1 ) невинуватості, та його усні заперечення до уваги не прийняті.

За таких обставин, вважає, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3301289 винесена незаконно, упереджено, з порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення та норм КУпАП, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2024 року зазначену позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, запропонувавши позивачу в установлений строк виправити зазначені в мотивувальній частині ухвали недоліки позовної заяви, а саме: визначитися з колом відповідачів та зазначити їх повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, а також сплатити судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп.

На виконання вищевказаної ухвали суду представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Міхальовою В.В. подано позовну заяву в новій редакції з визначеним позивачем суб`єктним складом відповідачів, а саме: інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Маляренка О.А. та Департамента патрульної поліції, а також надано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 14 листопада 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання учасників справи.

При цьому, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача не надходили, а так само не надходили від учасників справи і клопотань про призначення судового засідання та їх викликом в судове засідання.

При цьому, у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького.

Представником відповідача інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Маляренка О.А. Департаменту патрульної поліції Негрею О.В. (діє на підставі довіреності №23447/41/3/01-2023 від 22 грудня 2023 року) подано відзив на позовну заяву, зареєстрований судом 16 грудня 2024 року за вх. №33959, за яким просила відмовити в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 , вказуючи на їх необґрунтованість, та вважаючи їх такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Зокрема, відповідно до п.12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості ТruCam передбачає фіксацію швидкості лише того транспортного засобу, на який наведено лазерний промінь. З відеоматеріалів, зафіксованих за допомогою приладу ТruCam II LТІ 20/20 ТС 008448 чітко вбачається наявність лазерного променю, який відображений у вигляді перехрестя червоно-білого кольору на транспортному засобі «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , що перебував під керуванням позивача. Долучений до відзиву відеозапис дає можливість ідентифікувати державний номерний знак автомобіля, що на ньому зображений а також його марку, колір, модель та швидкість руху у момент вимірювання, яка становила 75 км/год., що на 25 км/год перевищувало допустиму швидкість руху в населеному пункті в якому він рухався, що є порушенням вимог п.п.12.4 ПДР. Крім того, зазначила, що позивач не заперечує факту керування ним транспортним засобом в межах населеного пункту «Кропивницький», та, крім того, вищезазначене правопорушення було зафіксоване лазерним вимірювачем швидкості транспортних засобів ТruCam II LТІ 20/20 ТС 008448, без впливу людського фактору. Фактичні дані отримані за його допомогою є прямими доказами у вказаній адміністративній справі. Окрім того, можливість використання приладу TruCam LTI 20/20, який розміщений по зовнішньому периметру дороги у ручному режимі також прямо передбачено свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації. Відтак, здійснюючи фіксацію, тримаючи прилад в руках - фактично поліцейський діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, Інструкції з експлуатації приладу та інших документів, що в сукупності свідчить про помилковість доводів позивача. Окремо звернуто увагу на те, що вимірювання швидкості транспортних засобів цей прилад здійснює автоматично. Таким чином, постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим визначені Законом підстави для її скасування, - відсутні.

Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, приймаючи до уваги поданий відповідачем інспектором 1 взводу 1 роти 1 батальйону УПП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції Маляренком О.А. відзив на позовну заяву, дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Положення ст. 5 КАС України є реалізацією ч. 1 ст. 55 Конституції України, яка визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, у разі, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 20.10.2024 року інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маляренком О.А. винесено постанову серії ЕНА №3301289 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Вказана постанова мотивована тим, що 20.10.2024 о 08 год. 33 хв. в м. Кропивницькому по вул. Перша Виставкова (Мурманська), 7, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті, позначеним дорожнім знаком 5.49 «Кропивницький», рухався зі швидкістю 75 км/год., чим перевищив встановлене обмеження швидкості на 25 кв/год., швидкість вимірювалась приладом трукам ТС008448, чим порушив п.12.4 ПДР (порушення швидкісного режиму в населених пунктах), чим скоїв адміністративне правопорушення, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позивачем оскаржується правомірність винесеного інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маляренком О.А. рішення у формі постанови серії ЕНА №3301289 від 20.10.2024 року.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В свою чергу, конкретні правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Кодексу адміністративного судочинства України, Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про дорожній рух», Закону України «Про Національну поліцію», Правил дорожнього руху.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Згідно з ч. 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п.12.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, визначену технічною характеристикою даного транспортного засобу (п.а); перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил (п.б); перешкоджати іншим транспортним засобам, рухаючись без потреби з дуже малою швидкістю (п.в); різко гальмувати (крім випадків, коли без цього неможливо запобігти дорожньо-транспортній пригоді) (п.г).

Відповідно до п.п.12.4 -12.7 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.

У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год.

Поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 5.51 "Початок населеного пункту" дозволяється рух зі швидкістю: автобусам (мікроавтобусам), що здійснюють перевезення організованих груп дітей, легковим автомобілям з причепом і мотоциклам не більше 80 км/год; транспортним засобам, якими керують водії зі стажем до 2 років, не більше 70 км/год; вантажним автомобілям, що перевозять людей у кузові, та мопедам, не більше 60 км/год; автобусам (за винятком мікроавтобусів) не більше 90 км/год; іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 5.1 "Автомагістраль" не більше 130 км/год, на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою не більше 110 км/год, на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год.

Під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год.

Дорожній знак 3.29 означає обмеження максимальної швидкості. Забороняється рух із швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться наявністю належних доказів.

На підставі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Абзацом 4 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

За таких обставин, достатньою та необхідною правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху є наявність в її діях (бездіяльності) відповідного складу правопорушення, що повинно підтверджуватися належними і допустимими доказами, одним з яких є фото чи відеозапис.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Виходячи із норм, викладених в ст. 77 КАС України, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона. При розгляді справи щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає саме на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Для повного та всебічного з`ясування обставин справи судом був переглянутий відеозапис (файл _04200_1020_083324.avi), з приладу LTI 20/20 TruCam,та долучена до відеозапису фотороздруківка, які долучені до матеріалів справи відповідачем на цифровому носії DVD-R диску, які визнаються судом належним доказом, оскільки останні відображають відомості щодо перевищення швидкості позивачем, під час керування транспортним засобом «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , зокрема, швидкість транспортного засобу становила 75 км/год.

При цьому, суд не погоджується з доводами позивача ОСОБА_1 з приводу того, що прилад TruCam при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути закріплений (розміщений) в порядку ст.40 Закону України «Про національну поліцію», виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України "Про Національну поліцію" для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, поліція може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, і, зокрема, фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень (п.1 ч.1 ст.40 Закону).

Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних повітряних суднах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.

Отже, всупереч тверджень позивача, положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Крім того, судом зазначається, що лазерний вимірювач швидкості TruCam є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту Методичних рекомендації щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCAM для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, листа ДП «Укрметтестстандарт» від 01.10.2019 року № 22-38/49.

Суд також враховує, що факт руху автомобіля, яким керував позивач, зі швидкістю 75 км/год, підтверджується фотознімком №_04200_1020_083324.jmx, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTI 20/20, серійний номер ТС008448, який отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 року, згідно експертного висновку від 15.12.2023 року, придатний до використання, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29946, чинного до 19.12.2024 року.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/29946, виданого ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 19.12.2023 року та чинного до 19.12.2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів ТruСАМ LTI 20/20 №ТС008448, виробник Laser Technology Inc., США, за результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.

Крім того, в самому свідоцтві про повірку зазначено, що діапазон вимірювань швидкості від 2км/год. до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах: ± 2 км/год в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год., ± 1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год.

Окрім того, відповідно до інформації ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» від 01.10.2019 за №22-38/49, з приводу використання приладу ТгиСАМ, вбачається, що лазерний вимірювач ТrиСАМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів (ТЗ), тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі. В автоматичному режимі без участі оператора забезпечується циклічне виконання послідовності дій: вибір цільового ТЗ, вимірювання швидкості руху ТЗ, документування результатів вимірювання та фотофіксація належної до цих результатів дорожньої ситуації.

Тим самим, можливість використання приладу TruCam LTI 20/20 в ручному режимі прямо передбачена свідоцтвом про повірку приладу, сертифікатом, інструкцією з експлуатації, а також самою конструкцією приладу (наявність ручки для тримання) та не суперечить вимогам законодавства.

Виробник приладу TruCam (LTI, США) застосував алгоритм шифрування АЕS з метою посилення достовірної доказової бази дорожньої поліції в суді у разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Враховуючи викладене, cуд приходить до висновку про наявність правових підстав стверджувати, що факт руху автомобіля «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував позивач ОСОБА_1 , в м. Кропивницькому по вул. Перша Виставкова (Мурманська), зі швидкістю 75 км/год, в населеному пункті, позначеним дорожнім знаком 5.49 «Кропивницький», підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, які є належними.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке, з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є частиною національного законодавства, зазначив, що будь - яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що доводи позивача, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

При цьому, щодо інших аргументів учасників справи, суд зазначає, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ч.1 ст.245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За викладених обставин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доводи позивача ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, тому у задоволенні позову позивачу ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі, при цьому, враховуючи, що позивачу ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовлено повністю, понесені останнім судові витрати у справі, що складаються з судового збору, - слід залишити по фактично понесеним позивачем.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 5, 6, 9, 72, 77, 132, 139, 241, 242, 244, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ч. 1 ст.122, ст.ст. 251, 254, 256, 283, 288, 289 Кодексу України про адміністративні про адміністративні правопорушення, суд, -

В И Р І Ш ИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 1 роти 1 батальйону старшого лейтенанта поліції Маляренка Олександра Анатолійовича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3301289 від 20.10.2024 року, винесену інспектором взводу №1 роти №1 батальйону УПП в Кіровоградській області ДПП старшим лейтенантом поліції Маляренком Олександром Анатолійовичем, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі, понесені позивачем ОСОБА_1 , які складаються з судового збору, - залишити по фактично понесеним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч. 2, 3ст. 295 КАС України.

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Лілія Андріївна Іванова