Справа № 160/15957/24
Суддя: Єзеров А.А.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відкриття касаційного провадження

22 грудня 2025 року

м. Київ

справа №160/15957/24

адміністративне провадження №К/990/53364/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Єзерова А.А., суддів: Стеценка С.Г., Чиркіна С.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі №160/15957/24 за позовом Приватного підприємства «Еталон» до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кам`янської міської ради, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У червні 2024 року Приватне підприємство «Еталон» (далі - позивач, Підприємство) звернулось до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - відповідач, Держгеокадастр), за участю третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Кам`янської міської ради (далі - третя особа, Міська рада), в якому просило:

визнати протиправною бездіяльність відповідача при видачі витягу із технічної документації нормативної грошової оцінки земельних ділянок №HB-024 від 14.03.2024, а саме незастосування таких показників нормативної грошової оцінки земельної ділянки: площа земельної ділянки - 8319 кв.м.; середня (базова) вартість 1 кв.м.- 461,69 кв.м., коефіцієнт Км2 - 1,36; сукупний коефіцієнт Км3 - 0,50; коефіцієнт Кф - 1,2; коефіцієнт індексації - 1,33;

зобов`язати відповідача видати Приватному підприємству «Еталон» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,8319 га, розташованої вул. Стасова, 65, Кам`янське, Дніпропетровської області, (кадастровий номер :02:029:0016) із застосуванням при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки таких показників: площа земельної ділянки - 8319 кв.м.; середня (базова) вартість 1 кв.м.- 461,69 кв.м., коефіцієнт Км2 - 1,36; сукупний коефіцієнт Км3 - 0,50; коефіцієнт Кф - 1,2; коефіцієнт індексації - 1,33, станом на 14.03.2024.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 11.06.2025, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025, позов задовольнив. Також суд вирішив питання розподілу судових витрат, та з урахуванням повного задоволення позовних вимог, суд стягнув на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача: сплачений судовий збір у розмірі 4542,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн та витрати на проведення судової експертизи з питань землеустрою у розмірі 75900,00 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції і постановою суду апеляційної інстанції, Держгеокадастр звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить суд скасувати судові рішення попередніх інстанцій в частині задоволенні позовних вимог і ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Згідно з положеннями пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Такі випадки визначені у частині четвертій статті 328 КАС України, згідно із якою підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як на підставу касаційного оскарження скаржник посилається на положення пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, яке передбачає, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Скаржник зазначає про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, зокрема статті 201 Земельного кодексу України, пункту 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, статей 5, 15, 18, 23 Закону України «Про оцінку земель» від 11.12.2003 №1378-IV (далі - Закон №1378-IV, у редакції, чинній на час виникнення правовідносин), Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051 (далі - Порядок №1051, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489 (далі - Порядок №489, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Скаржник у касаційній скарзі покликається на неврахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду щодо застосування наведених норм права, викладених у постанові від 14.06.2023 у справі №160/14039/22, де Суд дійшов висновку, що видача витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки конкретної земельної ділянки не передбачає можливість вибору суб`єктом владних повноважень на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, оскільки є єдиним законодавчо закріпленим варіантом поведінки відповідача при оформленні даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки. Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки, розташованої в межах населеного пункту, сформований правомірно із діючої, розробленої відповідно до вимог Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, технічної документації з нормативної грошової оцінки земель населеного пункту, яка затверджена та введена в дію рішенням органу місцевого самоврядування та відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.

Відповідач вважає, що у наведеній постанові Верховний Суд звернув увагу, зокрема на формування спірного витягу про нормативну грошову оцінку саме виходячи з внесених до Державного земельного кадастру відомостей стосовно цієї земельної ділянки, що корелюючи до обставин у цій справі, на думку відповідача, здійснено ним на законних та обґрунтованих підставах, оскільки формування спірного витягу здійснено відповідачем з використанням програмного забезпечення Державного земельного Кадастру та в автоматичному режимі, який не передбачає можливості коригування чи впливати на застосовані програмним забезпеченням складові та коефіцієнти під час розрахунку, формуючи розмір нормативної грошової оцінки за визначеною формулою та у чіткій відповідності до внесених до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, які в цій справі, на думку скаржника, внесені з некоректними (помилковими) даними і не відповідають змісту її затвердженої паперової копії.

Також, скаржник зазначає про порушення судами норм процесуального права та покликається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Відповідач зауважує, що суд апеляційної інстанції залишив поза увагою його доводи, що заявлені у цій справі позовні вимоги не передбачають скасування виданого відповідачем витягу із технічної документації нормативної грошової оцінки земельної ділянки №НВ024 від 14.03.2024, що в свою чергу, на його думку, вказує на неефективність заявлених позовних вимог про видачу нового витягу без скасування в судовому порядку раніше виданого витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з невірно визначеним розрахунком її вартості.

Відповідач вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, сформульовані у постанові від 14.06.2023 у справі №160/14039/22 щодо ефективного способу захисту порушених прав позивача шляхом подання позову про скасування виданих витягів нормативної грошової оцінки.

Окрім цього, скаржник звертає увагу Суду на те, що суди першої та апеляційної інстанцій, ухвалюючи рішення щодо стягнення з нього судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн та витрати на проведення судової експертизи з питань землеустрою у розмірі 75900,00 грн, не дослідили опис і зміст виконаних робіт (наданих послуг), витрат, необхідних для надання правничої допомоги, розрахункові документи вартості експертизи тощо, що має значення при визначенні розміру наведених витрат.

Касаційна скарга містить також й інші доводи щодо неправильного правозастосування судами першої та апеляційної інстанцій.

Колегія суддів вважає, що наведені доводи вказують на наявність обставин, визначених пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, які потребують ретельної перевірки, що у свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 КАС України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.11.2025 у справі №160/15957/24.

Витребувати із Дніпропетровського окружного адміністративного суду справу №160/15957/24.

Надіслати особам, які беруть участь у справі, копії ухвали про відкриття касаційного провадження разом з копією касаційної скарги.

Установити десятиденний строк з моменту отримання учасниками справи цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу. Роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та долучених до нього документів іншим учасникам справи.

Суддя-доповідач А.А. Єзеров

Суддя С.Г. Стеценко

Суддя С.М. Чиркін