Справа № 320/39325/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Ключкович В.Ю.

Кузьмишина О.М.

за участі:

секретар с/з Кващук Т.А.

пр-к позивача Ванжула Я.В.

пр-к відповідача Федоренко А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУД СИСТЕМИ» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

У С Т А Н О В И В:

ТОВ «БУД СИСТЕМИ» звернулося з позовом до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.09.2023 №2 та від 29.09.2023 №2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що операції по взаємовідносинах між позивачем та його контрагентами не мали реального характеру, контрагенти є фігурантами кримінальних проваджень, тому первинні документи складені за наслідками здійснення таких операцій не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством. На думку відповідача, за спірними операціями лише оформлялись окремі первинні документи та податкові накладні без фактичного виконання контрагентами обумовлених операцій, чим створювалась видимість реального здійснення операцій, наслідком чого є отримання позивачем необґрунтованої податкової вигоди.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі та встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 09 жовтня 2025 року.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 10 грудня 2025 року.

У судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні повністю заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС у м. Києві проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» () з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2021, валютного законодавства за період з 01.01.2017 по 30.09.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 22.04.2016 по 30.09.2021 та іншого законодавства за відповідний період, за результатами якої складено акт від 02.08.2023 № 51589/26-15-07-02-01-03/40443988.

Перевіркою встановлено порушення:

-пункту 44.1, пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 5, 7, 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. № 290, пунктів 6, 19 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999р. № 318, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 152 182 грн, у тому числі: за 2017 рік у сумі 891 292 грн, за 2018 рік у сумі 662 491 грн, за 2019 рік у сумі 580 450 грн, за 2020 рік у сумі 17 853 грн, за 3 квартал 2021 року у сумі 97 грн;

-пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 2 172 932 грн, у тому числі: за квітень 2017 року у сумі 72 086 грн, за травень 2017 року у сумі 14 833 грн, за червень 2017 року у сумі 90 070 грн, за липень 2017 року у сумі 28 379 грн, за серпень 2017 року у сумі 297 600 грн, за вересень 2017 року у сумі 77 698 грн, за жовтень 2017 року у сумі 40 952 грн, за листопад 2017 року у сумі 78 739 грн, за грудень 2017 року у сумі 154 059 грн, за січень 2018 року у сумі 51 081 грн, за лютий 2018 року у сумі 103 845 грн, за березень 2018 року у сумі 46 473 грн, за квітень 2018 року у сумі 41 680 грн, за серпень 2018 року у сумі 108 556 грн, за вересень 2018 року у сумі 113 816 грн, за жовтень 2018 року у сумі 48 963 грн, за листопад 2018 року у сумі 74 437 грн, за грудень 2018 року у сумі 83 886 грн, за квітень 2019 року у сумі 189 913 грн, за травень 2019 року у сумі 162 051 грн, за червень 2019 року у сумі 246 608 грн, за вересень 2019 року у сумі 135 147 грн, за жовтень 2019 року у сумі 81 227 грн, за лютий 2020 року у сумі 833 грн;

-підпункту 168.1.1, підпункту 168.1.2, підпункту 168.1.5 пункту 168.1, статті 168, пункту 171.1 статті 171 з врахуванням підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164, пункту 54.2 статті 54, пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено нарахування та сплату податку на доходи фізичних осіб до бюджету за листопад 2018 року - червень 2019 року у сумі 21 600 грн;

-пункту 51.1 статті 51, пункту 70.16 статті 70, підпункту «б» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України та розділу 3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого ) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, щодо подання з помилками податкових розрахунків (форма №1ДФ та 4ДФ) за II та III квартали 2020 року, 3 місяць II кварталу 2021 року та 1 місяць III кварталу 2021 року;

-пункту 161 підрозділу 10 розділу XX з урахуванням статті 176, підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, в результаті чого занижено нарахування та сплату військового збору до бюджету за листопад 2018 року - червень 2019 року у сумі 1 800,00 грн;

-пункту 1 частини 2 статті 6, пункту 1 частини 1 статті 7 та пункту 5 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», в результаті чого занижено нарахування єдиного внеску за листопад 2018 року - червень 2019 року на загальну суму 26 400 грн.

ТОВ «БУД СИСТЕМИ» подано заперечення на акт, за результатами розгляду яких, Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України призначено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань, що стали предметом оскарження.

За результатами позапланової перевірки складено акт від 22.09.2023 № 61179/26-15-07-02-01-03/40443988, згідно з висновками якого встановлено порушення:

-пункту 44.2 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України, пунктів 5, 7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999р. № 290, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 40 627 грн, у тому числі: за 2018 рік на суму 23 577 грн, за 2020 рік на суму 16 953 грн, за 3 квартали 2021 року у сумі 97 грн;

-пункту 185.1 статті 185, пункту 198.1, пункту 198.3, пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 078 031 грн, відображеного ТОВ «БУД СИСТЕМИ» у складі податкового кредиту декларацій з ПДВ (р. 17): за серпень 2017 року у сумі 45 425 грн, за серпень 2018 року у сумі 66 558 грн, за вересень 2018 року у сумі 113 816 грн, за жовтень 2018 року у сумі 48 963 грн, за листопад 2018 рок у сумі 74 437 грн, за грудень 2018 року у сумі 83 886 грн, за квітень 2019 року у сумі 19 913 грн, за травень 2019 року у сумі 162 051 грн, за червень 2019 року у сумі 246 608 грн, за вересень 2019 року у сумі 135 147 грн, за жовтень 2019 року у сумі 81 227 грн.

На підставі акту перевірки від 22.09.2023 № 61179/26-15-07-02-01-03/40443988 Головним управлінням ДПС у м. Києві винесено податкові повідомлення-рішення:

- № 2 від 29.09.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на загальну суму 46 521 грн, з яких за податковим зобов`язанням 40 627,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 5 894,00 грн;

- № 2 від 29.09.2023, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1 347 539 грн, з яких за податковим зобов`язанням - 1 078 031,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 269 508,00 грн.

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Згідно підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України встановлено, що об`єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). Для цілей цього підпункту до річного доходу від будь-якої діяльності, визначеного за правилами бухгалтерського обліку, включається дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг), інші операційні доходи, фінансові доходи та інші доходи.

Таким чином, платник податку на прибуток підприємстві з метою визначення об`єкта оподаткування - прибутку визначає фінансовий результат до оподаткування (прибутку або збитку) шляхом коригування (збільшення або зменшення), використовуючи дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. При цьому показники обліку доходів, витрат доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат доходів та фінансового результату у фінансовій звітності підприємства визначаються відповідно до Положень (стандартів) бухгалтерського обліку або Міжнародних стандартів фінансової звітності.

Частиною другою статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики, який затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності.

Згідно з пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 № 290 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена. Критерії визнання доходу, наведені в цьому Положенні (стандарті), застосовуються окремо до кожної операції. Проте ці критерії потрібно застосовувати до окремих елементів однієї операції або до двох чи більше операцій разом, якщо це випливає із суті такої господарської операції (операцій).

Відповідно до пунктів 5-7 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені.

Не визнаються витратами й не включаються до звіту про фінансові результати: платежі за договорами комісії, агентськими угодами та іншими аналогічними договорами на користь комітента, принципала тощо; попередня (авансова) оплата запасів, робіт, послуг; погашення одержаних позик; інші зменшення активів або збільшення зобов`язань, що не відповідають ознакам, наведеним у пункті 6 цього Положення (стандарту); витрати, які відображаються зменшенням власного капіталу відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; балансова вартість валюти.

Поряд з цим, як передбачено підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до підпункту «а» пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Положеннями пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У відповідності до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Таким чином, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність здійснення господарської операції.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-ХІV (далі - Закон № 996-ХІV) господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. Отже, господарська операція повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до частини другої статті 3 Закону № 996-ХІV бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно частини першої статті 9 Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною другою статті 9 Закону № 996-ХІV встановлено, що первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, виходячи із системного аналізу викладених правових норм, для встановлення правомірності визначення платником податків його податкових зобов`язань та податкового кредиту, належить з`ясувати реальність руху активів і коштів у процесі здійснення господарських операцій, господарську мету укладання відповідних договорів та економічний результат їх вчинення.

Так, як слідує з перевірки повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2017 по 30.09.2021 встановлено його заниження всього у сумі 40 627 грн, у тому числі: за 2018 рік у сумі 23 577 грн, за 2020 рік у сумі 16 953 грн, за 3 квартали 2021 року у сумі 97 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач здійснював поставку товару ТОВ «ВЛД ГРУП», ТОВ «Будівельно-енергетична компанія -16», ТОВ «Укрклімат Інжиніринг» (нова назва ТОВ «Байт Сайд») шляхом виставлення їм рахунків та їх оплату покупцями, а також поставки Позивачу товару згідно видаткових накладних та подальшою їх оплату покупцями.

В підтвердження здійснення господарських операцій з TОB «Укрклімат Інжиніринг» позивачем надано рахунок на оплату № 1468 від 18.05.2018 на загальну суму 52 037,14 грн, у т.ч. ПДВ 8672,86 грн, видаткову накладну № 1604 від 18.05.2018 та довіреність № 22 від 18.05.2018.

Оплата за цими операціями здійснена в повному обсязі, в підтвердження чого надано виписку по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «Укрсиббанк» за період з 01.01.2018 по 31.12.2018; оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за січень 2017 року - вересень 2021 року.

В підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «Будівельно-енергетична компанія-16» позивачем надано рахунок на оплату № 4979 від 09.12.2020 на загальну суму 13 732,02 грн, у т.ч. ПДВ 2288,67 грн, видаткову накладну № 4733 від 16.12.2020, довіреність № 328 від 16.12.2020.

Оплата за цими операціями здійснена в повному обсязі, в підтвердження чого надано виписку по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «Укрсиббанк» за період з 01.01.2020 по 31.12.2020; оборотно-сальдову відомість по рахунку 361 за січень 2017 року - вересень 2021 року.

На підтвердження здійснення господарських операцій з ТОВ «ВЛД ГРУП» позивачем надано рахунки-угоди № 2248 від 06.07.2018 на загальну суму 70035,26 грн, у т.ч. ПДВ 11672,54 грн; № 2249 від 06.07.2018 на загальну суму 1592,40 грн, у т.ч. ПДВ 265,40 грн; № 4620 від 20.11.2018 на загальну суму 7320,34 грн, у т.ч. ПДВ 1220,06 грн; № 3040 від 20.07.2020 на загальну суму 13793,52 грн, у т.ч. ПДВ 2298,92 грн; № 3703 від 03.09.2020 на загальну суму 24337,70 грн, у т.ч. ПДВ 4056,28 грн; № 3793 від 09.09.2020 на загальну суму 15987,79 грн, у т.ч. ПДВ 2664,63 грн; № 5114 від 24.12.2020 на загальну суму 2985,37 грн, у т.ч. ПДВ 497,56 грн; № 5123 від 24.12.2020 на загальну суму 23344,42 грн, у т.ч. ПДВ 3890,74 грн; № 5131 від 28.12.2020 на загальну суму 538,85 грн, у т.ч. ПДВ 89,81 грн та видаткові накладні № 2415 від 06.07.2018, № 2525 від 13.07.2018, № 2557 від 16.07.2018, № 2432 від 09.07.2018, № 5231 від 30.11.2018, № 3183 від 04.08.2020, № 3525 від 08.09.2020, № 3595 від 11.09.2020, № 4824 від 24.12.2020, № 4835 від 28.12.2020, № 4842 від 29.12.2020, а також довіреності на отримання ТМЦ.

Оплата за цими операціями здійснена в повному обсязі, в підтвердження чого надано виписку по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «Укрсиббанк» за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018, та з 01.01.2020 по 31.12.2020; оборотно-сальдову відомість по рахунку 361.

У свою чергу, колегія суддів враховує, що вищезазначений будівельний матеріал, який реалізовувався вказаним вище покупцям, ТОВ «БУД СИСТЕМИ» попередньо придбавав у постачальників будівельних матеріалів, а саме у Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)», Товариства з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна», Дочірнього підприємства «Капарол Україна» на підставі договорів поставки.

Отже, висновки відповідача про нереальність та непідтвердження здійснення господарських операцій з вказаними контрагентами не відповідають дійсності та спростовуються наявними у справі належними доказами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що придбані у постачальників товари були належним чином реалізовані контрагентам в межах господарської діяльності позивача, а тому останній правомірно формував дані податкового обліку за перевірений період по взаємовідносинам зі вказаними контрагентами.

У той же час, колегія суддів зазначає, що відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів на підтвердження викладених в акті перевірки обставин щодо непідтвердження факту здійснення господарських операцій між позивачем та покупцями ТОВ «ВЛД ГРУП», ТОВ «Будівельно-енергетична компанія-16», ТОВ «Укрклімат Інжиніринг».

При вирішені даного спору суд враховує позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі №814/788/14, від 30 листопада 2018 року у справі №820/4698/17, від 14 лютого 2018 року у справі №804/15887/14, згідно з якою інформація про ознаки фіктивної діяльності контрагента (як-то: податковий стан платника податків, відсутність необхідних та достатніх матеріально-технічних ресурсів та персоналу тощо), одержана контролюючим органом з його власних інформаційних систем, що не оформлена рішенням суб`єкта владних повноважень і не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації.

Слід також наголосити, що платник не несе відповідальності за дії всіх підприємств та організацій, що беруть участь у багатостадійному процесі сплати податків до бюджету. Зворотне призвело б до неправомірного покладення на платника тягаря відповідальності за дії третіх осіб у багатостадійному господарському обороті.

У постановах Верховного Суду від 08 жовтня 2020 року по справі № 816/1909/18, від 06 жовтня 2020 року по справі № 140/1611/19 зазначено, що вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платників та інших учасників правовідносин у сфері економіки. У зв`язку з цим презюмується, що дії платника, результатом яких є отримання податкової вигоди, вважаються економічно виправданими, а відомості, що містяться у податковій та бухгалтерській звітності платника, - достовірні. Подання платником до контролюючого органу усіх належним чином оформлених первинних документів, передбачених податковим законодавством, з метою отримання податкової вигоди є підставою для її отримання, якщо податковий орган не доведе неправдивість, недостовірність або суперечливість відомостей, що містяться у таких документах. Доводи ж податкового органу про отримання платником необґрунтованої податкової вигоди мають ґрунтуватись на сукупності доказів, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення сплаченого податку на додану вартість до податкового кредиту.

В даному випадку, відповідачем не наведено суду жодних обставин та доказів, які б свідчили про незвичність цін за спірними операціями, або про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, незвичності цих операцій, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про непов`язаність операцій з господарською діяльністю позивача, фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.

Не беруться до уваги посилання відповідача на пояснення осіб про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, до винесення вироку в рамках кримінального провадження, пояснення про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності не може вважатись належним доказом в адміністративному судочинстві.

При цьому, такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правомірності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.

Щодо наявності вироку Печерського районного суду м. Києва від 15.02.2023 по справі №757/37647/22-к, яким визнано керівника та засновника ТОВ «Будівельно-енергетична компанія-16» винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.205-1 КК України, то слід зазначити таке.

Диспозиція вказаної норми КК України, у вчиненні якого було визнано винним керівника та засновника ТОВ «Будівельно-енергетична компанія-16», передбачає відповідальність за підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, проте не встановлює фіктивність господарської діяльності цього товариства, не стосується порушень податкового законодавства та взаємовідносин товариства із контрагентами і не має жодного впливу на правомірність формування податкового кредиту або валових витрат.

Отже, факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, якщо іншими наданими доказами підтверджуються рух товару, робіт (послуг) і зміни в активах/зобов`язаннях платника податків.

При цьому, сам факт отримання свідчень (пояснень) посадової особи суб`єкта господарської діяльності чи ухвали судів, постановлених в межах кримінального провадження, процесуального характеру, не є беззаперечними фактами, що підтверджують відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, здійснених між платником та його контрагентом.

Під час проведення господарських операцій платник податку може бути і необізнаним щодо дійсного стану правосуб`єктності свого постачальника і реально отримати від нього товари (роботи/послуги), незважаючи на те, що контрагент можливо і має намір щодо порушення податкового законодавства.

Крім того, як вбачається з поданих доказів у справі, документи від імені контрагентів підписані особами, право на яке надано їм на підставі довіреностей.

Так, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19:

«Вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача. Такі вирок чи ухвала суду за результатами розгляду кримінального провадження мають оцінюватися адміністративним судом разом з наданими первинними документами та обставинами щодо наявності первинних документів, правильності їх оформлення, можливості виконання (здійснення) спірних господарських операцій, їх зв`язку з господарською діяльністю позивача та можливого використання придбаного товару (робіт, послуг) у подальшій діяльності.

Порушення, допущені одним платником податків, за загальним правилом не впливають на права та обов`язки іншого платника податків; чинне законодавство не покладає на підприємство обов`язок збирання інформації про стан господарської діяльності та порушення підприємств-контрагентів; так само невиконання контрагентами своїх податкових обов`язків не може бути безумовним свідченням відсутності ділової мети та/або обізнаності платника податків із протиправним характером діяльності його контрагентів та відповідно недостовірності задекларованих даних податкового обліку платника податків.

Отже, якщо іншою особою були внесені до документа відомості щодо учасника господарської операції, який має дефекти правового статусу, то добросовісний платник податків, який скористався відповідним документом для підтвердження даних свого податкового обліку, не може зазнавати жодних негативних наслідків у тому разі, якщо інші обставини, зазначені в первинному документі, зокрема рух відповідних активів, мали місце. При цьому має враховуватися реальна можливість платника податків пересвідчитися у тому, чи були достовірними відомості, що внесені до первинного документа його контрагентом».

Колегія суддів звертає увагу на те, що у вироку суду не встановлювались обставини фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «Будівельно-енергетична компанія-16» з ТОВ «БУД СИСТЕМИ», а тому в контексті податкової перевірки такий вирок не має жодного доказового значення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки контролюючого органу про заниження позивачем податку на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 40 627 грн. є необґрунтованими та безпідставними.

Стосовно висновків контролюючого органу про встановлення завищення податкового кредиту з податку на додану вартість, колегія суддів зазначає наступне.

Так, перевіркою повноти визначення податкового кредиту за період з 01.01.2017 р. по 30.09.2021 р. встановлено його завищення на суму 1078031 грн., відображеного ТОВ «БУД СИСТЕМИ» у складі податкового кредиту декларацій з ПДВ (р. 17): за серпень 2017 року у сумі 45425 грн., за серпень 2018 року у сумі 66558 грн., за вересень 2018 року у сумі 113816 грн., за жовтень 2018 року у сумі 48963 грн., за листопад 2018 року сумі 74437 грн., за грудень 2018 року у сумі 83886 грн., за квітень 2019 року у сумі 19913 грн., за травень 2019 року у сумі 162051 грн., за червень 2019 року у сумі 246608 грн., за вересень 2019 року у сумі 135147 грн., за жовтень 2019 року у сумі 81227 грн.

Згідно акту позапланової перевірки контролюючий орган дійшов висновку, що здійснення протягом перевіряємого періоду господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг), зокрема, рекламних послуг позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «СОЛОМОН КАПІТАЛ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «КІЛІАН ЛОДЖИСТІК» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛМАЗ КОРПОРЕЙТ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «БІНОМ КОРПОРЕЙТ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕЛЬМОНД ТОРГ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛЕТІК СИСТЕМ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕЛЬМПРОМТЕХ» (), Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНОГОД» () документально не підтверджено як щодо взаємовідносин із наведеними контрагентами, так і щодо подальшого використання у господарській діяльності, оформлення супроводження господарських операцій, оплати і наявності заборгованості.

Як встановлено судом першої інстанції, основною діяльністю ТОВ «БУД СИСТЕМИ» є торгівля будівельними матеріалами.

Позивач є дистриб`ютором європейських та українських виробників будівельної продукції, зокрема, таких як Товариство з обмеженою відповідальністю «Бауміт Україна», Товариство з додатковою відповідальністю «СІНІАТ», Товариство з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «Хенкель Баутехнік (Україна)», Дочірнє підприємство «Капарол Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Хірш Пороцелль», Товариство з обмеженою відповідальністю «Амекс Техніка Кріплення».

Згідно із договорами поставки з цими постачальниками, позивач, з метою перепродажу, купує, зокрема, товари торгівельних марок «Baumit», «Siniat» та інше, які вже були введені їх власниками в цивільний оборот.

З метою стимулювання продажу товарів вищезазначених торгових марок на території України позивачем, за попередньою згодою з вищезазначеними постачальниками, залучено третіх осіб, а саме: ТОВ «БЕЛЬМОНД ТОРГ» (), ТОВ «АТЛЕТІК СИСТЕМ» (), ТОВ «КІЛІАН ЛОДЖИСТІК» (), ТОВ «АЛМАЗ КОРПОРЕЙТ» (), ТОВ «БІНОМ КОРПОРЕЙТ» (), ТОВ «СОЛОМОН КАПІТАЛ» (), ТОВ «ПЕЛЬМПРОМТЕХ» (), ТОВ «ТЕХНОГОД» (), з якими укладено договори про надання рекламних послуг.

На підтвердження виконання умов договору про надання рекламних послуг № 03/08-18 від 03.08.2018, укладеного з ТОВ «ТЕХНОГОД», надано Додаток № 1 від 03.08.2018 до Договору та Додаток № 2 від 03.08.2018 року до Договору, оригінал-макет № 1 від 03.08.2018; оригінал-макет № 2 від 03.08.2018; оригінал-макет № 3 від 03.08.2018; оригінал-макет № 4 від 03.08.2018; оригінал-макет № 5 від 03.08.2018; оригінал-макет № 6 від 03.08.2018; оригінал-макет № 7 від 03.08.2018; Звіт про розповсюдження рекламної продукції; а також подано акти надання послуг № 3 від 08.08.2018, № 8 від 14.08.2018, № 29 від 17.08.2018, № 30 від 21.08.2018, № 21 від 23.08.2018, № 23 від 29.08.2018, № 33 від 17.09.2018, № 34 від 20.09.2018, № 35 від 24.09.2018, № 36 від 26.09.2018, № 37 від 28.09.2018 та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 18.09.2018 по 06.11.2018.

В підтвердження виконання умов договору про надання рекламних послуг БС № 29/10-18 від 29.10.2018, укладеного з ТОВ «ПЕЛЬМПРОМТЕХ», надано Додаток № 1 від 29.10.2018 до Договору та Додаток № 2 від 29.10.2018 до Договору; оригінал-макет № 1 від 29.10.2018; оригінал-макет № 2 від 29.10.2018; оригінал-макет № 3 від 29.10.2018; оригінал-макет № 4 від 29.10.2018; оригінал-макет № 5 від 29.10.2018; оригінал-макет № 6 від 29.10.2018; оригінал-макет № 7 від 29.10.2018; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 30.10.2018; а також подано акти надання послуг № 2 від 22.10.2018, № 3 від 23.10.2018, № 4 від 25.10.2018 та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.12.2018 по 30.12.2018.

В підтвердження виконання умов договору про надання рекламних послуг № РП 24/04 від 24.04.2019, укладеного з ТОВ «АТЛЕТІК СИСТЕМ», надано Додаток № 1 до Договору та Додаток № 2 до Договору; оригінал-макет № 1; оригінал-макет № 2; оригінал-макет № 3; оригінал-макет № 4; оригінал-макет № 5; оригінал-макет № 6; оригінал-макет № 7; а також подано акти надання послуг № 199 від 17.05.2019; № 205 від 21.05.2019; № 210 від 24.05.2019; № 217 від 28.05.2019; № 225 від 31.05.2019 та Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 30.05.2019 та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

В підтвердження виконання умов договору про надання рекламних послуг № 5/30-18 від 30.10.2018, укладеного з ТОВ «БЕЛЬМОНД ТОРГ», надано Додаток № 1 від 30.10.2018 року до Договору та Додаток № 2 від 30.10.2018 року до Договору; оригінал-макет № 1 від 30.10.2018; оригінал-макет № 2 від 30.10.2018; оригінал-макет № 3 від 30.10.2018; оригінал-макет № 4 від 30.10.2018; оригінал-макет № 5 від 30.10.2018; оригінал-макет № 6 від 30.10.2018; оригінал-макет № 7 від 30.10.2018; а також надано акти надання послуг № 794 від 16.11.2018, № 794 від 16.11.2018, № 792 від 19.11.2018, № 796 від 21.11.2018, № 796 від 21.11.2018, № 791 від 22.11.2018, № 795 від 23.11.2018, № 797 від 24.11.2018, № 793 від 27.11.2018, № 790 від 28.11.2018, № 789 від 30.11.2018, № 1081 від 17.12.2018, № 1082 від 18.12.2018, № 1083 від 20.12.2018, № 1084 від 22.12.2018, № 1087 від 25.12.2018, № 1095 від 26.12.2018, № 1086 від 28.12.2018; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 30.12.2018 та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.01.2018 по 31.12.2018, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

В підтвердження виконання умов договору про надання послуг № ДР-23 від 01.03.2019, укладеного з ТОВ «БІНОМ КОРПОРЕЙТ», надано Додатки № 1 від 01.03.2019, № 2 від 01.03.2019, № 3 до Договору; оригінал-макет № 1, оригінал-макет № 2, оригінал-макет № 3, оригінал-макет № 4, а також надано акти надання послуг № 236 від 18.03.2019; № 245 від 21.03.2019; № 249 від 25.03.2019; № 251 від 27.03.2019; № 256 від 29.03.2019; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 30.03.2019; акти надання послуг № 92 від 16.04.2019; № 96 від 19.04.2019; № 99 від 23.04.2019; № 108 від 26.04.2019; № 130 від 29.04.2019; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 26.04.2019 та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.01.2019 по 31.12.2019, з 01.01.2019 по 31.12.2019.

В підтвердження виконання умов договору про надання послуг № 18 від 07.06.2019, укладеного з ТОВ «АЛМАЗ КОРПОРЕЙТ», надано Додаток № 1 від 07.06.2019, Додаток № 2 від 07.06.2019; оригінал-макет № 1 від 07.06.2019; оригінал-макет № 2 від 07.06.2019; оригінал-макет № 3 від 07.06.2019; оригінал-макет № 4 від 07.06.2019; оригінал-макет № 5 від 07.06.2019; оригінал-макет № 6 від 07.06.2019; оригінал-макет № 7 від 07.06.2019; а також надано акти надання послуг № 109 від 17.06.2019; № 119 від 19.06.2019; № 131 від 21.06.2019; № 142 від 25.06.2019; №167 від 07.06.2019; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 30.06.2019 та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період з 01.01.2019 по 31.12.2019.

В підтвердження виконання умов договору про надання рекламних послуг № 16/09-Р від 16.09.2019, укладеного з ТОВ «КІЛІАН ЛОДЖИСТІК», надано Додаток № 1 від 16.09.2019; оригінал-макет № 1 від 16.09.2019; оригінал-макет № 2 від 16.09.2019; оригінал-макет № 3 від 16.09.2019; оригінал-макет № 4 від 16.09.2019; оригінал-макет № 5 від 16.09.2019; оригінал-макет № 6 від 16.09.2019; оригінал-макет № 7 від 16.09.2019; оригінал-макет № 8 від 16.09.2019; оригінал-макет № 9 від 16.09.2019; а також надано акти надання послуг № 33 від 19.09.2019; № 51 від 23.09.2019; № 77 від 25.09.2019; № 88 від 26.09.2019; № 96 від 27.09.2019; № 109 від 30.09.2019; 220; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 30.09.2019 року та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період 01.01.2019 по 31.12.2019.

В підтвердження виконання умов договору про надання рекламних послуг № 16/09-Р від 16.09.2019, укладеного з ТОВ «СОЛОМОН КАПІТАЛ», надано Додаток № 1 від 08.10.2019 та Додаток № 2 від 08.10.2019; оригінал-макет № 1; оригінал-макет № 2; оригінал-макет № 3; оригінал-макет № 4; оригінал-макет № 5; оригінал-макет № 6; оригінал-макет № 7; оригінал-макет № 8; оригінал-макет № 9; а також надано акти надання послуг № 75 від 17.10.2019; № 90 від 23.10.2019; № 98 від 30.10.2019; Звіт про розповсюдження рекламної продукції від 31.10.2019 року та податкові накладні.

Оплата за договором здійснена, що підтверджується випискою по рахунку ТОВ «БУД СИСТЕМИ» в АТ «УКРСИББАНК» за період 21.11.2019 по 06.12.2019.

Так, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України «Про рекламу» реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Згідно з частинами 1, 3 статті 9 Закону України «Про рекламу» реклама має бути чітко відокремлена від іншої інформації, незалежно від форм чи способів розповсюдження, таким чином, щоб її можна було ідентифікувати як рекламу.

Інформаційний матеріал, в якому привертається увага до конкретного товару та який формує або підтримує обізнаність та інтерес глядачів (слухачів, читачів) щодо цих товарів, є рекламою.

При цьому, колегія суддів враховує, що всі договори про надання рекламних послуг, укладені із ТОВ «БЕЛЬМОНД ТОРГ», ТОВ «АТЛЕТІК СИСТЕМ», ТОВ «КІЛІАН ЛОДЖИСТІК», ТОВ «АЛМАЗ КОРПОРЕЙТ», ТОВ «БІНОМ КОРПОРЕЙТ», ТОВ «СОЛОМОН КАПІТАЛ», ТОВ «ПЕЛЬМПРОМТЕХ», ТОВ «ТЕХНОГОД» містять затверджені дизайни макетів та звіти про розповсюдження рекламної продукції. Згідно затверджених дизайнів макетів позивач замовляв рекламу самого себе та товарів вищезазначених торгових марок, реалізацію яких здійснює позивач.

Також, всі затверджені макети, крім назви товару із зазначенням торгової марки, містять зображення самого товару в різних типах упаковки (мішках, пластикових ємкостях тощо).

Наразі, надані позивачем акти надання послуг, звіти та інші первинні документи не носять формальний характер, а у своїй сукупності належно відображають перелік та опис наданих послуг, який є достатнім для прийняття таких доказів як достовірних та належних, таких, що підтверджують реальне здійснення господарських операцій за спірними договорами, з огляду на що висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки, є необґрунтованими.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, на підтвердження того, що укладення договорів між позивачем та його контрагентами не відповідало дійсним намірам сторін щодо набуття цивільних прав та обов`язків, як і не надано належних доказів, які свідчать про невідповідність первинних документів вимогам законодавства.

Водночас, висновки контролюючого органу про допущені позивачем порушення ґрунтуються на доводах про неможливість фактичного здійснення вказаних господарських операцій та на наявності кримінальних проваджень, у яких фігурують контрагенти позивача.

Так, в акті перевірки контролюючий орган посилається на: ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова № 642/8947/21 від 10.01.2022; ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області №265/173/20 від 07.07.2021; ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 14.06.2019 по справі №751/10326/16-к; ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2019 у справі № 757/14621/19-к; ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 07.07.2021 № 262/173/20; ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 10.02.2020 № 1-кс/464/217/20; ухвалу Печерського районного суду міста Києва №757/62507/19-к від 27.11.2019; ухвалу Печерського районного суду міста Києва №757/62507/19-к від 27.11.2019.

Отже, з установлених судом обставин слідує, що фактично висновки акта перевірки ґрунтуються на інформації, яка наявна в протоколах допиту та ухвалах слідчих суддів.

У той же час, колегія суддів зазначає, що до винесення вироку в рамках кримінального провадження, протокол допиту досудового розслідування не може вважатися належним доказом в адміністративному судочинстві, аналогічна правова позиція викладена Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №822/551/18.

Окрім того, слід врахувати те, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 року у справі №822/551/18 дійшов висновку, що ч. 4 ст. 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Таким чином, висновок відповідача про наявність обставин які свідчать про безтоварність спірних господарських операцій позивача з переліченими контрагентами, зроблений на підставі податкової інформації та відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, що на думку суду є безпідставним.

Також, судом першої інстанції правильно не взято до уваги посилання відповідача на пояснення осіб про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності, оскільки відповідно до положень частини шостої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.07.2022 по справі №160/3364/19 вирок щодо посадової особи контрагента за статтею 205 КК України, а також ухвала про звільнення особи від кримінальної відповідальності за цією статтею КК України у зв`язку із закінченням строків давності не можуть створювати преюдицію для адміністративного суду, якщо тільки суд кримінальної юрисдикції не встановив конкретні обставини щодо дій чи бездіяльності позивача.

Крім того, у постановах від 27.02.2018 у справі №811/2154/13, від 16.04.2020 у справі №805/5017/15-а та ін. Верховний Суд вже наголошував на тому, що будь-яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись допустимими.

Збирання податкової інформації є етапом контрольно-перевірочної роботи та не передбачає здійснення контролюючим органом оцінки дотримання платником вимог податкового законодавства та аналізу змісту та характеру правовідносин, що стали підставою для формування даних податкового обліку платника, оскільки питання правильності відображення платником в обліку проведених господарських операцій досліджуються контролюючим органом при проведенні податкової перевірки платника з дослідженням фінансово-господарських документів, пов`язаних з нарахуванням і сплатою податку. Записи у інформаційних базах контролюючого органу до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків, не відносяться, відповідно, сама по собі така інформація не є належним доказом по справі (постанови від 26.06.2018 у справі №К/9901/27855/18, від 19.06.2018 у справі №К/9901/3749/18, від 27.03.2018 у справі № 816/809/17).

Доцільність вибору платником податку контрагентів відноситься до його виключної компетенції, яка походить із принципу свободи підприємницької діяльності. На вибір контрагента своїх постачальників платник податків взагалі не має впливу. Критерії та причини, за яких особа обирає тих чи інших постачальників, не мають ніякого відношення до правил ведення податкового обліку. Тому, відповідні доводи відповідача та мотиви суду першої інстанції, колегія суддів відхиляє.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, згідно правових висновків Верховного Суду, недостатність персоналу, відсутність власних транспортних засобів, виробничо-складських приміщень не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань, що унеможливлює здійснення господарської діяльності, оскільки наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання здійснювати посередницьку діяльність, залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладених ним договорах.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що жодних належних доказів, які б спростовували товарність спірних господарських операцій, представниками контролюючого органів не наведено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що спірні податкові повідомлення-рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Інша частина доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно вимог ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: В.Ю. Ключкович

О.М. Кузьмишина

(повний текст постанови складено 22.12.2025р.)