Справа № 640/27752/20
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Сорочка Є.О., Коротких А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_2 в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 12 жовтня 2020 року № 3714/5, яким скасовано рішення від 27.05.2019 №47062374, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком Олегом Анатолійовичем.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 22 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Апелянт зазначив, що відповідачем порушено порядок розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, оскільки розгляд має відбуватися Комісією в два етапи, а саме попередній розгляд скарги та розгляд справи по суті. Крім того апелянт вважає, що ОСОБА_2 не мала жодних зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, щодо майна відносно якого нею подано скаргу, а тому якщо не має права відповідно і не має і порушення, а тому відсутні підстави що свідчать про порушення прав останньої.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Відповідач зазначив, що Міністерством було встановлено підтвердження порушення прав особи, яка звернулась зі скаргою, а саме, Колегією Міністерства було встановлено, що ОСОБА_2 є потерпілою у кримінальному провадженні № 0009114 щодо вчинення самоправства відносно гаражного боксу. Відповідач наголосив, що Наказ № 3514/5 від 12.10.2020, прийнято на підставі висновку Колегії з розгляду скарг на рішення дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації територіальних органів Міністерства юстиції від 02.09.2020. Розглядаючи скаргу та приймаючи відповідний Наказ, Міністерство діяло в межах своїх повноважень. Насамперед, Міністерство встановлювало наявність (відсутність) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного (в порядку письмового) позовного провадження, колегія суддів, керуючись пунктом 3 частини 1 статті 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. прийнято рішення №47062374 про проведення державної реєстрації змін до права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс (літера Г), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

28.12.2019 за №45810-33-19Д до Міністерства юстиції України надійшла скарга від ОСОБА_2 на рішення від 27.05.2019 №47062374, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А. щодо гаражного боксу (літера Г), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами розгляду скарги ОСОБА_2 наказом Міністерства юстиції України від 12.10.2020 за №3514/5 скасовано рішення від 27.05.2019 №47062374, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу слугував Висновок колегії Міністерства юстиції України, в якому зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. прийняв оскаржуване рішення та зареєстрував зміни до права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс змінивши його загальну площу з 21 кв. м на 39 кв.м. без технічного паспорта на гаражний бокс, а також без документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. При цьому заявником у відповідній заяві не було надано відомостей про реєстраційний номер цього документу, не перевіривши відомості Єдиного реєстру дозвільних документів про такий документ.

Вважаючи наказ відповідача про скасування рішення державного реєстратора протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України від № 1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: 1)гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Частиною першою статті 7 Закону № 1952-IV визначено, що Міністерство юстиції України:

1) забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав;

2) здійснює нормативно-правове регулювання у сфері державної реєстрації прав;

3) забезпечує створення та функціонування Державного реєстру прав, є його держателем;

4) організовує роботу, пов`язану із забезпеченням діяльності з державної реєстрації прав;

5) здійснює контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій відповідно до цього Закону та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

6) забезпечує доступ до Державного реєстру прав державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, визначених цим Законом, інших суб`єктів, право доступу яких визначено цим Законом, та приймає рішення про тимчасове блокування або анулювання такого доступу у випадках, передбачених цим Законом;

7) розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом;

8) складає протоколи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення;

9) організовує роботу з підготовки та підвищення кваліфікації державних реєстраторів;

9-1) надає узагальнені роз`яснення щодо застосування законодавства з питань державної реєстрації прав;

10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно частини першої статті 37 Закону № 1952-IV (у редакції, чинній на час ухвалення спірного наказу) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Частиною другою 2 статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що Міністерство юстиції України розглядає:

1) скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав;

2) скарги на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України;

3) повідомлення державного реєстратора про виявлений ним факт використання його ідентифікаторів доступу до Державного реєстру прав іншими особами.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

У разі якщо розгляд та вирішення скарги потребують перевірки діяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав, а також залучення скаржника чи інших осіб, Міністерство юстиції України та його територіальні органи можуть подовжити строки розгляду та вирішення скарги, повідомивши про це скаржника. При цьому загальний строк розгляду та вирішення скарги не може перевищувати 45 календарних днів.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону № 1952-IV скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім`я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім`я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Частиною шостою статті 37 Закону № 1952-IV передбачено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу:

про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав);

про залишення скарги без розгляду по суті.

Судом встановлено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. здійснив реєстрацію зміни до права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс змінивши його загальну площу з 21 кв. м на 39 кв.м.

ОСОБА_2 подала до Міністерства юстиції України скаргу на дії приватного реєстратора.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.10.2020 за №3514/5 скасовано рішення від 27.05.2019 №47062374, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А.

Підставою для видання вказаного наказу є висновок Колегії МЮУ з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів МЮУ від 02.09.2020 за результатами розгляду скарги ОСОБА_2 від 27.12.2019, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2019 за № 45810-33-19.

У вказаному висновку Комісією зазначено, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко О.А. прийняв оскаржуване рішення та зареєстрував зміни до права власності ОСОБА_1 на гаражний бокс змінивши його загальну площу з 21 кв. м на 39 кв.м. без технічного паспорта на гаражний бокс, а також без документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. При цьому заявником у відповідній заяві не було надано відомостей про реєстраційний номер цього документу, не перевіривши відомості Єдиного реєстру дозвільних документів про такий документ.

Позивачем ні у позовній заяві, ні в апеляційній скарзі не зазначено жодних доводів та не надано жодних доказів, які б спростовували зазначені вище висновки Комісії.

Натомість головним доводом апелянта є те, що скаргу до МЮУ було подано особою, права якої у зв`язку з оскаржуваним рішенням у сфері державної реєстрації прав не порушено.

Проте, як правильно зазначено судом першої інстанції та відповідачем, ОСОБА_2 є потерпілою у кримінальному провадженні №0009114 щодо вчинення самоправства відносно гаражного боксу.

Зокрема, в матеріалах справи наявна копія постанови слідчого СВ Шевченківського УП ГУ Національної поліції у м.Києві від 02.12.2019, в якій вказано, що ОСОБА_1 самовільно, без отримання дозвільних документів здійснив переобладнання гаражу.

Вказано, що в даній ситуації вбачаються порушення прав та інтересів ОСОБА_2 та інтересів мешканців, оскільки даний гаражний бокс, який розташований на прибудинковій території, за обслуговування якого ОСОБА_2 та інші мешканці сплачують житлово-комунальні послуги.

Вказані обставини були враховані МЮУ про прийнятті скарги та ухваленні оскаржуваного наказу.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем було порушено порядок розгляду скарги на рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною десятою статті 37 Закону № 1952-IV порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1128 затверджено Порядок розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції (далі - Порядок № 1128), який визначає процедуру здійснення Мін`юстом та його територіальними органами розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту (далі - скарги у сфері державної реєстрації).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1128 розгляд скарг у сфері державної реєстрації здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами у межах компетенції, визначеної законом.

Розгляд скарг у сфері державної реєстрації на предмет наявності (відсутності) порушень закону у рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту здійснюється колегіально, крім випадку, передбаченого цим Порядком.

Для забезпечення колегіального розгляду скарг у сфері державної реєстрації Мін`юстом чи його територіальними органами утворюються постійно діючі колегії з розгляду скарг у сфері державної реєстрації (далі - колегії), положення про які затверджуються Мін`юстом. Склад колегій затверджується Мін`юстом чи відповідним територіальним органом.

Пунктом 8 Порядку № 1128 передбачено, що у разі коли під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, Мін`юст чи відповідний територіальний орган здійснює колегіальний розгляд такої скарги на предмет наявності (відсутності) порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, що оскаржуються.

Якщо під час розгляду Мін`юстом скарги у сфері державної реєстрації відповідно до пункту 5 цього Порядку не виявлено підстав для відмови в її задоволенні чи підстав для пересилання її за належністю, проте встановлено наявність очевидних порушень закону в рішеннях, діях або бездіяльності державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Мін`юсту, розгляд такої скарги здійснюється Мін`юстом на підставі службової записки посадових осіб Мін`юсту, погодженої заступником Міністра, невідкладно без розгляду її колегіально.

Згідно з пунктом 9 Порядку № 1128 під час розгляду скарги у сфері державної реєстрації Мін`юст чи відповідний територіальний орган встановлює наявність обставин, якими обґрунтовано скаргу, та інших обставин, які мають значення для її об`єктивного розгляду, зокрема шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), у разі необхідності витребовує документи (інформацію) і вирішує:

1) чи мало місце рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту;

2) чи було оскаржуване рішення, дія або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту прийнято, вчинено на законних підставах;

3) чи належить задовольнити скаргу у сфері державної реєстрації або відмовити в її задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у скарзі у сфері державної реєстрації;

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що Міністерство юстиції України про розгляд скарги повідомляло сторін належним чином.

Інформація про час і місце засідання Колегії розміщена на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, тобто є публічною та загальнодоступною.

Розгляд скарги відповідачем призначено в межах строку, передбаченого частиною п`ятою статті 37 Закону № 1952-VІ, відповідачем прийнято рішення в межах наявних у відповідача та наданих відповідачу матеріалів, обґрунтовано, із дотриманням встановленого порядку.

У спірному наказі відповідач виклав достатню їх мотивацію шляхом зазначення в якості підстав для їх прийняття відповідних висновків центральної Колегії.

Принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, закріплений статтею 9 КАС, полягає насамперед у активній ролі суду при розгляді справи. В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставин справи з метою ухвалення справедливого та об`єктивного рішення. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

Частинами першою-третьою статті 242 КАС встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Решта доводів учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Є.О.Сорочко

А.Ю. Коротких