Справа № 380/19621/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Коморного О.І., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області.

Обставини справи.

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Міського комунального підприємства "Золочівводоканал" з вимогою визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 17.09.2025 № 42911/13-01-04-13-17 про застосування до міського комунального підприємства «Золочівводоканал» штрафу в сумі 311 863,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, прийняте на підставі акта камеральної перевірки від 29.08.2025 року № 40022/13-01-04-13-17/5514287, є безпідставним та таким, що суперечить нормам чинного податкового законодавства. Позивач наголошує на двох ключових аспектах протиправності рішення суб`єкта владних повноважень.

По-перше, щодо податкових зобов`язань за 2018 рік, Позивач стверджує про пропуск контролюючим органом строку давності для застосування штрафних санкцій, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України (далі ПК України). За розрахунком Позивача, навіть з урахуванням періодів зупинення строків давності у зв`язку з карантином COVID-19 та введенням воєнного стану, станом на дату проведення перевірки (29.08.2025) сплинув 1095-денний строк, протягом якого контролюючий орган мав право застосувати штрафні санкції за порушення строків сплати зобов`язань, граничний термін сплати яких припадав на 2018 рік. Позивач детально наводить розрахунок днів, що минули, вказуючи, що сукупна кількість днів (до зупинення та після відновлення перебігу строків) перевищує 1200 днів, що є підставою для звільнення платника від відповідальності в силу закону.

По-друге, щодо несвоєчасної сплати узгодженої суми податкового зобов`язання за документом №380/721/20 на загальну суму 398 515,98 грн (зобов`язання 2020-2021 років), Позивач вказує, що сплата здійснювалася на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі №380/721/20, якою розстрочено виконання податкового боргу. Позивач наголошує, що платежі здійснювалися в межах строків та сум, затверджених Графіком погашення розстрочених сум заборгованості від 30.12.2020 №13, що підтверджується платіжними дорученнями. Відтак, Позивач вважає, що діяв правомірно, виконуючи судове рішення та узгоджений графік, а тому застосування штрафу за статтею 124 ПК України в цій частині є безпідставним.

Ухвалою від 03 жовтня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов до суду 20.10.2025 року. У відзиві ГУ ДПС у Львівській області заперечує проти позову, посилаючись на те, що камеральною перевіркою встановлено факт порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ, задекларованих Позивачем за період 2018 2025 років. Щодо строків давності Відповідач зазначає, що згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України та з урахуванням норм про зупинення строків (карантин та воєнний стан), строк давності для застосування штрафних санкцій не сплинув.

Відповідач акцентує увагу на тому, що обов`язковою умовою для застосування штрафу є факт погашення боргу, і відлік строку давності, на думку податкового органу, має починатися з дня, наступного за днем фактичної сплати зобов`язання. Оскільки сплата відбувалася у 2020, 2022, 2025 роках, то на момент перевірки строк у 1095 днів не минув.

24.10.2025 року Позивач подав відповідь на відзив, у якій додатково наголосив на хибності позиції Відповідача щодо моменту початку відліку строку давності. Позивач стверджує, що точкою відліку є граничний строк сплати зобов`язання (або подання декларації), а не дата фактичної сплати.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін від учасників справи не надходило, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

Міське комунальне підприємство «Золочівводоканал» () зареєстроване як юридична особа та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як платник податків, зокрема податку на додану вартість.

На підставі підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України та у порядку, визначеному статтею 76 цього Кодексу, посадовими особами ГУ ДПС у Львівській області проведено камеральну перевірку даних податкової звітності з податку на додану вартість МКП «Золочівводоканал» за період з жовтня 2018 року по січень 2025 року.

Предметом перевірки є своєчасність сплати узгоджених сум податкових зобов`язань.

За наслідками перевірки відповідачем складено Акт від 29 серпня 2025 року № 40022/13-01-04-13-17/5514287 «Про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з ПДВ».

В Акті перевірки зафіксовано, що платник податків допустив порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань, самостійно визначених у податкових деклараціях з ПДВ.

Згідно з розрахунком штрафних санкцій (додаток до Акту), затримка сплати за різними періодами становила від 1 до 759 календарних днів.

На підставі висновків, викладених в Акті перевірки, ГУ ДПС у Львівській області 17 вересня 2025 року прийняло податкове повідомлення-рішення № 42911/13-01-04-13-17. яким до МКП «Золочівводоканал» застосовано штрафні санкції у розмірі 5% (за затримку до 30 днів) та 10% (за затримку понад 30 днів) від суми погашеного податкового боргу, що загалом склало 311 863,15 грн.

Судом також встановлено, що частина податкових зобов`язань, які стали об`єктом перевірки була предметом судового розгляду.

Зокрема, постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2020 року у справі № 380/721/20 задоволено заяву МКП «Золочівводоканал» та розстрочено виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 червня 2020 року про стягнення податкового боргу у сумі 1 233 154,49 грн.

Розстрочення надано шляхом сплати заборгованості рівними частинами щомісяця в сумі 102 762,87 грн протягом одного року з дня ухвалення постанови.

На виконання вказаного судового рішення, 30 грудня 2020 року між органом ДПС та Позивачем затверджено «Графік погашення розстрочених (відстрочених) на підставі рішення суду сум заборгованості за платежами, контроль за справляння яких здійснюється органами ДПС» №13.

Згідно з цим Графіком, підприємству визначено до погашення періодичний платіж у сумі 68 526,85 грн (який включає: основний платіж 44 279,56 грн, штрафні санкції 14 858,12 грн, пеню 9 389,17 грн).

Дослідивши наявні у матеріалах справи платіжні доручення, суд встановив, що Позивач здійснював оплату частин розстроченого боргу з дотриманням строків, встановлених Графіком №13, а саме:

- Платіжне доручення №5033 на суму 68 526,85 грн виконано 17.03.2021 (граничний термін за Графіком 30.03.2021);

- Платіжне доручення №5092 на суму 68 526,85 грн виконано 15.04.2021 (граничний термін за Графіком 29.04.2021);

- Платіжне доручення №5116 на суму 68 526,85 грн виконано 25.05.2021 (граничний термін за Графіком 31.05.2021);

- Платіжне доручення №5116 на суму 68 526,85 грн виконано 23.06.2021 (граничний термін за Графіком 29.06.2021);

- Платіжне доручення №5145 на суму 68 526,85 грн виконано 08.07.2021 (граничний термін за Графіком 28.07.2021);

- Платіжне доручення №5232 на суму 68 526,85 грн виконано 26.08.2021 (граничний термін за Графіком 27.08.2021);

- Платіжне доручення №5302 на суму 68 526,85 грн виконано 27.09.2021 (граничний термін за Графіком 27.09.2021);

- Платіжне доручення №5362 на суму 68 526,85 грн виконано 18.10.2021 (граничний термін за Графіком 26.10.2021);

- Платіжне доручення №5409 на суму 68 526,85 грн виконано 17.11.2021 (граничний термін за Графіком 30.11.2021).

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать, що Позивач виконував зобов`язання зі сплати податкового боргу у порядку та строки, визначені судовим рішенням та погодженим з податковим органом графіком.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Водночас, згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктом 16.1 статті 16 ПК України закріплено обов`язки платника податків, до яких, зокрема, належить обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи (підпункт 16.1.4).

За правилами пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковими правопорушеннями, в розумінні пункту 109.1 статті 109 ПК України, є протиправні діяння (дія чи бездіяльність) платників податків, податкових агентів, та/або їх посадових осіб, а також посадових осіб контролюючих органів, що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за порушення правил сплати (перерахування) грошових зобов`язань встановлена статтею 124 ПК України. Так, відповідно до п. 124.1 ст. 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Спірним питанням у цій частині є визначення моменту, з якого починається відлік строку давності для застосування штрафних санкцій за несвоєчасну сплату податків, та чи сплинув цей строк з урахуванням законодавчих мораторіїв, а також чи є правомірним довід відповідача про те, що строк має обчислюватися з дати фактичної сплати.

Згідно з п. 114.1 ст. 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Пунктом 102.1 статті 102 ПК України встановлено загальний строк давності у 1095 днів. Вказана норма містить чітке та однозначне визначення моменту початку відліку цього строку:

«...не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39-2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання».

Суд відхиляє позицію Відповідача, викладену у відзиві, про те, що відлік строку давності для застосування штрафу за статтею 124 ПК України починається з дня, наступного за днем фактичної сплати узгодженого грошового зобов`язання. Така позиція суперечить буквальному тлумаченню статті 102 ПК України, яка пов`язує початок перебігу строку давності виключно з фактом подання податкової декларації (або граничним строком її подання), а у випадку нарахування зобов`язання контролюючим органом з граничним строком сплати такого зобов`язання.

Законодавець не пов`язує початок відліку строку давності з моментом фактичного погашення податкового боргу платником. Факт несплати податкового зобов`язання у встановлений законом строк є юридичним фактом, з настанням якого (наступного дня після спливу граничного строку сплати) вчинення правопорушення вважається закінченим, і саме з цього моменту у контролюючого органу виникає право на притягнення платника до відповідальності. Зволікання контролюючого органу з реалізацією цього права понад встановлені статтею 102 ПК України строки має наслідком втрату можливості застосування штрафних санкцій.

Таке тлумачення узгоджується з принципом правової визначеності, який є невід`ємною складовою верховенства права. Як зазначено в практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, строки давності слугують меті забезпечення юридичної визначеності та остаточності, захищаючи потенційних відповідачів від пред`явлення прострочених вимог, за якими докази могли бути втрачені, а також запобігаючи несправедливості, яка може виникнути в разі, якщо суди (або органи влади) будуть зобов`язані вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому.

Щодо розрахунку перебігу строку давності, суд враховує положення податкового законодавства щодо зупинення строків.

Карантин COVID-19.

Відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Законом України № 3219-IX від 30.06.2023 дію цієї норми припинено з 01 серпня 2023 року. Отже, перебіг строків був зупинений у період з 18.03.2020 по 31.07.2023.

Воєнний стан.

Згідно з підпунктом 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті, зокрема, зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством. Однак, з 01 серпня 2023 року Законом № 3219-IX відновлено перебіг строків давності, визначених статтею 102 ПК України.

Проаналізувавши розрахунок, наданий Позивачем, суд визнає його правильним та обґрунтованим. На прикладі податкових зобов`язань, граничний термін сплати яких припадав на 31.10.2018:

Період 1 (до зупинення): з 01.11.2018 (наступний день після граничного строку) по 17.03.2020 (переддень введення карантинного мораторію). Кількість днів = 503 дні.

Період 2 (зупинення): з 18.03.2020 по 31.07.2023. Перебіг строку давності не відбувався в силу імперативних приписів ПКУ.

Період 3 (після відновлення): з 01.08.2023 по 29.08.2025 (дата складання акта камеральної перевірки). Кількість днів = 760 днів.

Загальна кількість днів, протягом яких контролюючий орган мав можливість (право) застосувати штрафні санкції, становить: 503 + 760 = 1263 дні.

Це значення перевищує встановлений статтею 102 ПК України граничний строк у 1095 днів. Аналогічна ситуація спостерігається і щодо інших платежів за 2018 рік, наведених у позові, де сумарна кількість днів також перевищує 1095 днів.

За таких обставин, станом на дату проведення камеральної перевірки та прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, строк давності для притягнення позивача до відповідальності за несвоєчасну сплату податкових зобов`язань за 2018 рік сплинув.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 ПК України, якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму штрафних санкцій, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання.

Щодо штрафних санкцій, нарахованих на платежі, здійснені на виконання судового рішення (розстрочення).

Суд звертає увагу на те, що предметом штрафування також стали суми податкових зобов`язань у загальному розмірі 398 515,98 грн, сплата яких відбувалася в рамках виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.12.2020 року у справі № 380/721/20. Цією постановою виконання судового рішення про стягнення податкового боргу розстрочено.

Згідно з пунктом 100.1 статті 100 ПК України, розстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є зміна строків сплати грошових зобов`язань або податкового боргу платника податків. Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У цьому випадку, набрання законної сили судовим рішенням про розстрочення сплати податкового боргу змінило правовий режим строків виконання цього зобов`язання. Первинні граничні строки сплати (які настали відповідно до податкових декларацій) замінені новими строками, встановленими судом та деталізованими у затвердженому податковим органом Графіку погашення №13 від 30.12.2020.

Згідно з пунктом 109.1 статті 109 ПК України, податковими правопорушеннями є протиправні діяння (дія чи бездіяльність), що призвели до невиконання або неналежного виконання вимог, установлених цим Кодексом. Обов`язковою ознакою податкового правопорушення є протиправність діяння та наявність вини. Платник податків, який діє на виконання судового рішення, що набрало законної сили, та сплачує кошти в суворій відповідності до затвердженого на його основі графіка, не вчиняє жодного протиправного діяння. Навпаки, його дії є правомірними та спрямованими на добросовісне виконання обов`язку перед бюджетом у спосіб, визначений судовою владою.

Як встановлено судом, Позивач здійснював оплату частинами (платіжні доручення №5033, 5092, 5116, 5145, 5232, 5302, 5362, 5409), дотримуючись строків та сум, визначених Графіком №13. Жодного порушення нових, встановлених судом строків, Позивачем допущено не було.

Відповідач, застосовуючи штрафні санкції за статтею 124 ПК України до сум, сплачених в межах розстрочення, фактично ігнорує юридичний факт зміни строків сплати, що відбулася на підставі судового рішення. Податковий орган помилково порівнює дати фактичної сплати (які припадають на 2021 рік) із первинними строками сплати податкових зобов`язань (які настали у 2020 році), не беручи до уваги, що прострочення сплати у 2020 році було легалізовано шляхом надання розстрочення.

Притягнення до відповідальності за несвоєчасну сплату податку в ситуації, коли строки такої сплати були розстрочені судом і платник їх дотримався, є порушенням принципів податкового законодавства та нівелює обов`язковість судового рішення. Відтак, в діях Позивача відсутній склад податкового правопорушення, передбаченого статтею 124 ПК України, у зв`язку з чим застосування штрафних санкцій у цій частині є протиправним.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, згідно з якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Це означає, що саме податковий орган повинен надати суду достатні та беззаперечні докази того, що оскаржуване рішення прийняте ним на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

У ході судового розгляду справи Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав покладений на нього процесуальний обов`язок та не довів правомірності прийнятого ним податкового повідомлення-рішення. Доводи контролюючого органу щодо наявності підстав для застосування штрафних санкцій спростовані встановленими судом обставинами та наявними у справі письмовими доказами.

Зокрема, суд констатує, що Відповідач помилково витлумачив норми статті 102 ПК України щодо початку перебігу строків давності, безпідставно пов`язавши їх з моментом фактичної сплати, а не з граничними строками подання декларацій. Крім того, Відповідач не врахував імперативні норми законодавства щодо зупинення перебігу строків давності під час карантину та воєнного стану, що призвело до протиправного застосування штрафів за зобов`язаннями 2018 року, строки притягнення до відповідальності за якими сплинули.

Також суд критично оцінює дії Відповідача щодо нарахування штрафних санкцій на суми податкового боргу, які сплачувалися Позивачем у суворій відповідності до судового рішення про розстрочення та затвердженого графіка. Такі дії контролюючого органу суперечать конституційному принципу обов`язковості судових рішень (стаття 129-1 Конституції України), нівелюють сутність інституту розстрочення податкового боргу та порушують принцип належного урядування, оскільки держава не може карати платника за поведінку, яка відповідає встановленим судом правилам.

Враховуючи викладене, суд дійшов переконання, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним, порушує права та законні інтереси Позивача, а тому підлягає скасуванню. Задоволення позовних вимог у даному випадку є належним та достатнім способом захисту порушених прав.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4677,96 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №8167, який підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 17 вересня 2025 року № 42911/13-01-04-13-17 про застосування штрафних санкцій у сумі 311 863 (триста одинадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 15 копійок.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79026, ) на користь Міського комунального підприємства «Золочівводоканал» (вул. Валова, 1, м. Золочів, Львівська область, 80700, ) судовий збір у сумі 4 677 (чотири тисячі шістсот сімдесят сім) гривень 96 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 22.12.2025

Суддя Коморний О.І.