Справа № 200/8655/25
Суддя: Христофоров А.Б.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року Справа№200/8655/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Христофорова А.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_2 , в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо невключення до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 сум додаткової винагороди, Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", при обчисленні розміру грошової компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток;

зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні оплачуваних відпусток в загальній кількості 150 днів, обчисливши її суму, виходячи із розміру місячного грошового забезпечення, з урахуванням сум додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", та провести її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 . На думку позивача, відповідач невірно визначив розмір компенсації за невикористані дні оплачуваних відпусток внаслідок не включення в її розрахунок додаткової винагороди відповідно до Постанови №168.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою суду від 14 листопада 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі, призначено справу до розгляду одноособово суддею в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду із позовом та поновити ОСОБА_1 пропущений строк звернення до суду. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 надати пояснення, щодо розрахунку сум грошової компенсації ОСОБА_1 за невикористані дні щорічної основної відпустки та додаткової відпустки як учаснику бойових дій в загальній кількості 150 днів, а саме які складові грошового забезпечення Позивача було враховано при розрахунку сум грошової компенсації за невикористані дні відпусток.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що нунктом 12 Постанови № 168 визначено, що виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). У відповідності до правової природи щомісячної додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, з огляду на зміст пункту 1 Постанови № 168, ця винагорода яка має тимчасовий характер (виплачується лише у період дії воєнного стану, а її розмір не є сталим, вона виплачується залежно від виконання завдань в обставинах військової агресії російської федерації проти України, та визначається наказами командирів (начальників)), що сукупно свідчить про тимчасовий характер такої додаткової винагороди. Окрім цього, на таке тлумачення вказаної норми вказує подальший підхід держави до вказаної виплати, наприклад, в наказі Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 "Про внесення змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 № 177/39233) перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення доповнено додатковою винагородою на період дії воєнного стану. Виходячи із приписів пункту 2 статті 9 Закону N 2011-XII , пункту 2 Постанови № 704, до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер. Поряд з тим жодним нормативно-правовим актом не передбачено включення до складу місячного грошового забезпечення (з якого нараховується компенсація щорічної та додаткової відпусток, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Очевидним є те, що додаткова винагорода не нараховується за період, коли особа не приймає участь у визначених Постановою № 168 заходах, в тому числі на період відпустки, відрядження, хвороби (крім поранень, пов`язаних із виконанням визначених заходів), або взагалі у випадку якщо військовослужбовець здійснює іншу службову діяльність, і не здійснює бойові (спеціальні) завдання. З аналізу норм Інструкції № 558 слід дійти висновку, що до складу місячного грошового забезпечення віднесено лише ті види виплат, які нараховуються і виплачуються незалежно від обсягу виконання завдань конкретним військовослужбовцем, тобто ті які виплачуються в конкретній величині. В свою чергу, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення віднесено ті виплати, які або здійснюються разово, або виплачуються за виконання певних завдань, участь в яких не є постійною. Саме тому пунктом 14 Особливостей № 726 додаткову винагороду було віднесено до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, жодним чином не порушуючи права позивача в цьому питанні.

Узагальнюючи все наведене, слід також звернути увагу на те, що відповідно до абзацу 4 пункту 6 глави 8 розділу V Інструкції № 558, грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. Так як з набранням чинності Постанови № 793 додаткова винагорода втратила щомісячний характер, а з набранням чинності Особливостей № 726 була віднесена до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, на день виключення позивача зі списків в/ч НОМЕР_2 додаткова винагорода не входила в місячне грошове забезпечення, з якого обчислювалась грошова компенсація за невикористані дні відпусток.

У зв`язку з чим, представник відповідача вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Представником позивача надано відповідь на відзив в якій представник підтримав свою позицію викладену у позовній в заяві, заперечував проти доводів викладених у відзиві та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), є громадянином України, що підтверджується копією паспорта № НОМЕР_4 .

Позивач, з 17.09.2019 року по 21.09.2024 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_5 .

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 виданого 19 липня 2024 року позивач має статус учасника бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій.

Відповідно до витягу з наказу командира НОМЕР_7 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 21 вересня 2024 року №501-ОС, старшого матроса ОСОБА_1 , звільненого з військової служби наказом командира НОМЕР_7 загону морської охорони Державної прикордонної служби України від 19 вересня 2024 року №497-ОС за підпунктом «д» (у зв`язку із звільненням з полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 21 вересня 2024 року.

Вищевказаним наказом доручено провести з позивачем розрахунок при звільненні. Зокрема, передбачено виплатити: грошову компенсацію за 30 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2022 рік, за 30 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2023 рік, за 20 невикористаних календарних днів щорічної основної відпустки за 2024 рік, грошову компенсацію за 70 невикористаних календарних днів додаткової відпустки із збереженням заробітної плати, як учаснику бойових дій, за 2020 2024 роки.

28.10.2025 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому зокрема просив: надати інформацію чи було враховано додаткову грошову винагороду, отриману ОСОБА_1 , при обрахунку грошової компенсації за невикористану щорічну основну відпустку за 2022-2024 роки. Надати інформацію про період який взято було для обрахування розміру місячного грошового забезпечення для визначення одноденного розміру грошового забезпечення при розрахунку компенсації за невикористані відпустки у 2020-2024 роках.

Відповідач листом № 09/4333-25-Вих від 31.10.2025 на адвокатський запит повідомив представника, що грошова компенсація за всі невикористані дні відпустки провадиться виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого має військовослужбовець відповідно до чинного законодавства, на день виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. У свою чергу пунктом 2 Розділу І Наказу №558 визначено, що місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством. Місячне грошове забезпечення складається із: основних видів грошового забезпечення (посадовий оклад, оклад за військовим званням); щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, премія), тобто без врахування розміру додаткової грошової винагороди. Враховуючи зазначене, для визначення розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток за 2022-2024 роки ОСОБА_2 застосовувався одноденний розмір грошового забезпечення, який визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на день виключення на 30 календарних днів. Одночасно повідомляємо, що нарахування та виплата грошового забезпечення за 2023 рік у 2023 році не проводилася, у зв`язку із знаходженням ОСОБА_3 у полоні. Зазначена виплата проведена у жовтні 2024 року.

Згідно архівної відомості Військової частини НОМЕР_2 в жовтні 2024 року Позивачу було нараховано та виплачено: компенсація невикористаної щорічної відпустки 56 406,40 грн., компенсація невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій 49 355,60 грн., додаткова винагорода за період перебування в полоні (безвісти відсутні) (100000) 2 129 032,26 грн., додаткова винагорода ПКМ №168 від 28.02.22 (30000) 21 000,00 грн.

На виконання вимог ухвали суду від 14 листопада 2025 року представником відповідача було надано пояснення від 20.11.2025 року № 141, в яких представник зазначив, що при розрахунку суми грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпустки, як учаснику бойових дій ОСОБА_1 використовувався місячний розмір грошового забезпечення станом на 21.09.2024 року 21 152,40 грн. де: посадовий оклад 2640,00 грн.; оклад за військове звання 600,00 грн.; надбавка за вислугу років 972,00 грн.; надбавка за особливості проходження служби 1684,80 грн.; надбавка за особливості проходження служби (додаткова) 1263,60 грн.; премія 13992,00 грн. Враховуючи зазначене, компенсація невикористаної щорічної відпустки станом на 21.09.2024 склала - 56406,40 грн (21152,40 грн/30*80 к.д.). Компенсація невикористаної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій станом на 21.09.2024 склала - 49355,60 грн (21152,40/30*70 к.д.).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, компенсацію за невикористані дні щорічної основної відпустки, додаткової відпустки, як учаснику бойових дій позивачу розраховано без врахування додаткової винагороди відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Частинами другою, четвертою статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та має забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п. 1, абз. 3 п. 14 статті 10-1 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців, які проходять базову військову службу, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі не використані за час проходження військової служби дні щорічних основної та додаткової відпусток, а також додаткової відпустки військовослужбовцям, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, та додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону України "Про відпустки".

Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Постановою № 704, окрім тарифної сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців та розмірів надбавки за вислугу років також визначено додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу (Додаток 15). У вказаному додатку серед щомісячних додаткових видів грошового забезпечення відсутні винагороди.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення, зокрема, включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.

Відповідно до пункту 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 розрахунок грошового забезпечення за час надання щорічної основної відпустки з подальшим виключенням зі списків особового складу та грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки здійснюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, крім винагород з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення місячного розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів.

Тобто, при обчисленні грошової компенсації за невикористані дні відпустки, необхідно виходити з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Слід окремо зауважити, що одноразові додаткові види грошового забезпечення до обрахунку компенсації за невикористані дні відпустки не включаються.

Виходячи з аналізу Порядку № 260 до місячного грошового забезпечення не входять одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 16 розділу І Порядку № 260 передбачено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова КМУ № 168), в пункті 1 якої передбачалось, що військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

З аналізу приписів цієї Постанови № 168 у подальших редакціях, зокрема, що діяли у період служби позивача і отримання ним такої винагороди, вбачається, що вирішуючи питання віднесення додаткової винагороди, встановленої вказаною Постановою, до тих виплат, які мають постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення суд зазначає, що її пункти 1-1, 1-2 Постанови № 168 чітко і однозначно встановлюють, що, зокрема:

- додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану;

- розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів тощо;

- визначається наказами командирів (начальників).

Отже, за відсутності принаймні однієї із указаних умов, виплата додаткової винагороди не здійснюється.

Таким чином, за своєю правовою природою, додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, є тимчасовою та, відповідно, не включається до місячного грошового забезпечення.

Щодо правової позиції викладеної Верховним Судом у постанові від 08.08.2024 у справі №240/26703/23, у якій суд дійшов, що за своєю правовою природою, щомісячна додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168, є додатковим видом грошового забезпечення, яку законодавець відніс до категорії винагород, виплату якої запроваджено під час воєнного стану, Верховний Суд зазначив, що застосовуючи вказану правову позицію колегія суддів не стверджує про подібність правовідносин у справі №240/26703/23та у справі що розглядається, а використовує вказаний підхід для з`ясування правової природи додаткової винагороди, установленої пунктом 1 постанови № 168.

Поряд із цим, суд зазначає, що у постанові 23 вересня 2024 року у справі №240/32125/23 Верховний Суд зазначив, що «на відміну від правил обчислення розміру допомоги на оздоровлення, підпункт 6 розділу ХХХІ Порядку № 260 не містить жодних застережень щодо заборони урахування винагород до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір такої компенсації.

Навпаки, за приписами указаної норми до такого розрахунку включено щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою. Тому при обчисленні розміру таких виплат, відповідач був зобов`язаний урахувати суму винагороди, яку позивач отримував перед звільненням.

Таким чином, ураховуючи те, що додаткова винагорода, запроваджена постановою КМУ №168 є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, що відповідно до довідки військової частини від 07 листопада 2023 року №133/9275 (а.с. 59) виплачувалася позивачу, починаючи з квітня 2022 року по лютий 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що указана винагорода входить до складу грошового забезпечення позивача (як розрахункової величини), з якого обчислюється розмір компенсації за всі невикористані ним дні щорічної основної відпустки».

Однак, висновки постанови Верховного Суду 23 вересня 2024 року у справі №240/32125/23 щодо природи додаткової винагороди суперечать висновкам щодо віднесення її до одноразових видів грошового забезпечення, сформованим Верховним Судом у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №580/9551/23.

Відтак, застосовуючи правову позицію Верховного Суду щодо визначення правової природи додаткової винагороди, установленої пунктом 1 постанови № 168, викладену у постанові від 10 грудня 2024 року у справі №580/9551/23, у розрізі приписів п. 6 розділу XXXI. «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» Порядку № 260, яка містить вичерпний перелік видів грошового забезпечення, що включаються до розрахунку грошової компенсації за невикористані відпустки (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років; щомісячні додаткові види грошового забезпечення, які військовослужбовець отримував за останньою займаною штатною посадою), суд дійшов висновку, що означена додаткова винагорода до розрахунку не включається, оскільки не є складовою щомісячного додаткового виду грошового забезпечення та віднесена до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2025 у справі № 200/1564/24, від 27.03.2025 у справі №240/2921/23.

До цього ж, пункту 2 розділу І Порядку № 260 прямо передбачає, що додаткова винагорода на період дії воєнного стану належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення (абз. 17).

Додаток 15 до Постанови № 704 теж не включає винагороди до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Наказ Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 729 про деякі питання виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» теж відносить додаткову винагорода, передбачено Постановою № 168, до одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Отже, оскільки до складу грошового забезпечення, з якого нараховується компенсація за невикористані дні відпустки, включаються ті його складові, які мають постійний характер, а додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, належить до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, має тимчасовий (непостійний) характер, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану та інших обставин, передбачених Постановою № 168, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для включення до складу грошового забезпечення, з якого повинна бути обрахована компенсація за невикористані дні відпустки, додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи встановлені обставини спірних правовідносин у розрізі нормативно-правових актів, якими їх врегульовано, висновки Верховного Суду щодо порядку їх застосування, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а також ураховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 23 грудня 2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.Б. Христофоров