Справа № 120/6340/25
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

24 грудня 2025 р. Справа № 120/6340/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в :

08.05.2025 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальних даних про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі даних довідки військово-лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні відомості про ОСОБА_1 згідно довідки військово-лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року, а саме внести інформацію про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку на підставі довідки військово - лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року та вказати категорію обліку "невійськовозобов`язаний".

Позовні вимоги мотивовані протиправною бездіяльністю відповідача, що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальних даних про ОСОБА_1 на підставі даних довідки військово-лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року.

Ухвалою суду від 13.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

27.08.2025 року представник відповідача подав додатокові пояснення у справі, що 07.09.2023 року за вих. № 07.09.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 було направлено на адресу 11 Регіональної військово-лікарської комісії свідоцтво про хворобу № 513/3123 ОСОБА_1 .

Вказує, що 11.09.2023 року 11 Регіональна військово-лікарська комісія повернула не затверджене свідоцтво про хворобу № 513/3123 ОСОБА_1 . Відповідно постанови 11 Регіональної військово-лікарської комісії, ОСОБА_1 підлягає повторному обстеженню та медичному огляду ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Представник відповідача зазначає, що ОСОБА_1 належним чином повідомлений про постанову 11 Регіональної ВЛК, не пройшов повторне обстеження та медичний огляд у ІНФОРМАЦІЯ_6 та не підтвердив Свідоцтво про хворобу.

На думку представника відповідача, за відсутності затвердженого 11 Регіональною військово-лікарською комісією Свідоцтва про хворобу, ІНФОРМАЦІЯ_4 не має підстав для виключення з військового обліку.

Враховуючи наведене, представник відповідача просив продовжити строк на подання відзиву на позовну заяву та відмовити в задоволенні позову.

27.08.2025 року представник позивача просить залишити без розгляду додаткові пояснення відповідача та відмовити відповідачу в продовженні строку на подання відзиву на позовну заяву.

15.12.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на те, що позивач не виконує військовий обов`язок, порушує правила військового обліку, а саме не повідомляє про зміну персональних даних, не прибуває до ТЦК та СП за викликами, не проходить медичний огляд.

Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

14.03.2023 року за результатами проходження позивачем медичного огляду, Літинською територіальною позаштатною постійно діючою Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 винесено постанову, яка була оформлена довідкою ВЛК № 390/2003, згідно якої ОСОБА_1 на підставі ст.39а графи 3 Розладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Відповідно до п.22.5 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом МО України №402 від 14.08.2008 року, Літинською територіальною позаштатною постійно діючою Військово - лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 складено Свідоцтво про хворобу № 1 від 14.03.2023 року, в якому, окрім іншого вказано, що на підставі на підставі ст.39а графи 3 розладу хвороб ОСОБА_1 визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

У тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного № НОМЕР_1 зроблено запис під номером 14 про те, що 14.03.2025 року ОСОБА_1 виключений з військового обліку військовозобов`язаних за ст.39а графи 3 (наказ МО України 2008 р. № 402).

Вказаний запис у військово-обліковий документ внесений відповідачем та засвідчений підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 та печаткою.

Як вбачається з витягу "Резерв +" від 18.06.2024, 22.06.2024, 17.07.2024, 27.07.2024 та від 28.08.2024, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 виключений з військового обліку у зв`язку з непридатністю. Категорія обліку "не військовозобов`язаний", "непридатний з виключенням з військового обліку" постанова ВЛК від 14.03.2023 року.

Натомість, згідно витягу "Резерв +" від 31.01.2025 року, 27.02.2025, та від 07.05.2025, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 перебуває на військовому обліку. Категорія обліку "військовозобов`язаний", "непридатний з виключенням з військового обліку" постанова ВЛК від 14.03.2023 року.

26.02.2025 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив внести до Реєстру актуальні відомості про себе, а саме: інформацію про категорію обліку, де зазначити актуальну інформацію "не військовозобов`язаний" згідно довідки ВЛК від 14.03.2023 року.

Листом від 26.03.2025 року відповідач повідомив, що протоколом військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.11.2023 року № 788 прийнято рішення про скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 №513/322 від 01.09.2023 року щодо молодшого лейтенанта запасу ОСОБА_1 , "непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку".

Також у листі вказано, що позивач підлягає повторному медичному огляду ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 згідно вимог Положення.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до Реєстру актуальних даних на підставі довідки ВЛК від 14.03.2023 року №390/2003, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1, 2 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Частиною 1 статті 2 Закону № 2232-XII встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави є військовозобов`язаними (частина 9 статті 1 Закону № 2232-XII).

Згідно з частиною 10 статті 1 Закону № 2232-XII громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Пунктом 11 статті 38 Закону № 2232-XII визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 ( далі - Порядок №1487 ), визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності.

Відповідно до пункту 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з пунктом 22 Порядку №1487 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, підрозділах Служби зовнішньої розвідки здійснюється відповідно до Закону України Про військовий обов`язок і військову службу.

Відповідно до пункту 79 Порядку №1487 районні ( міські ) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки:

- організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці;

- здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством;

- проставляють у військово-облікових документах призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідні відмітки про взяття їх на військовий облік, зняття та виключення з нього;

- організовують оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, приписки до призовної дільниці, взяття на військовий облік, призначення на особливий період, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів і забезпечують здійснення контролю за їх прибуттям;

- організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них;

- забезпечують громадян військово-обліковими документами та зберігання зданих або вилучених у призовників, військовозобов`язаних та резервістів військово-облікових документів.

В свою чергу, Закон України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16 березня 2017 року № 1951-VIII (далі - Закон №1951) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).

Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України (стаття 1 Закону №1951).

Згідно з статтею 2 Закону №1951 основними завданнями Реєстру є:

1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України;

2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період;

3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.

Положеннями частин пунктів 1 та 2 частини 1 статті 3 Закону № 1951 визначено, що основними засадами ведення Реєстру є:

1) обов`язковість та своєчасність внесення до Реєстру передбачених цим Законом відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

2) повнота та актуалізація відомостей Реєстру про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

Оформлення документів військового обліку громадян України здійснюється з використанням засобів Реєстру ( ч. 2 ст. 3 Закону № 1951).

Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1951 держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру.

Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру. Адміністратор Реєстру обробляє відомості про призовників, військовозобов`язаних та резервістів від імені держателя Реєстру. Для цього із складу підпорядкованих йому органів визначаються органи адміністрування Реєстру та органи ведення Реєстр ( частина 3 ст. 5 Закону № 1951).

Розпорядник Реєстру відповідно до закону: 1)організовує функціонування Реєстру; 2) у межах своїх повноважень має доступ до відповідної інформації, що міститься в Реєстрі; 3) організовує підготовку підпорядкованих йому органів адміністрування та ведення Реєстру; 4) забезпечує контроль за повнотою, актуальністю, своєчасністю та достовірністю внесених до Реєстру відомостей ( частина 4 ст. 5 Закону № 1951).

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951 органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є: уповноважений орган адміністрування держателя Реєстру; оперативні командування; територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя; Центральне управління Служби безпеки України; відповідні підрозділи розвідувальних органів України.

Відповідно до частин 8 та 9 статті 5 Закону № 1951 органами ведення Реєстру є Міністерство оборони України, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

Частиною першою статті 6 Закону № 1951 визначено, що до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

У разі відсутності окремих відомостей до Реєстру вноситься відмітка про їх відсутність ( частина 4 статті 6 Закону №1951).

Пунктом 17-1 частини першої статті 7 Закону № 1951 визначено, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Частиною 1 ст. 8 Закону № 1951 встановлено, що до службових даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: 1) відомості про виконання військового обов`язку; 2) відомості про результати проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи); 3) відомості про проходження альтернативної (невійськової) служби відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; 4) відомості про участь у бойових діях.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону № 1951 призовник, військовозобов`язаний та резервіст має право:

1) отримувати інформацію про своє включення (невключення) до Реєстру та відомості про себе, внесені до Реєстру, в тому числі через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста;

2) звертатися в порядку, встановленому розпорядником Реєстру, до відповідного органу ведення Реєстру з мотивованою заявою щодо неправомірного включення (невключення) до Реєстру запису про себе, виправлення недостовірних відомостей Реєстру.

В свою чергу частиною 2 статті 9 Закону № 1951 встановлено, що призовник, військовозобов`язаний та резервіст зобов`язаний подавати до органу ведення Реєстру достовірну інформацію про свої персональні дані, що вносяться до Реєстру.

Згідно з частинами 1 та 3 статті 12 Закону № 1951 реєстр ведеться в електронній формі з єдиною централізованою базою даних, яка містить персональні та службові дані всіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів вносяться до бази даних Реєстру у формі запису - сукупності всіх даних призовників, військовозобов`язаних та резервістів, передбачених статтями 7 і 8 цього Закону.

Положеннями статті 13 Закону № 1951 визначено, що для формування бази даних Реєстру Центральна виборча комісія, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, подають шляхом електронної взаємодії Держателю Реєстру відомості, передбачені статтею 7 цього Закону, стосовно усіх громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік (приписці до призовних дільниць) відповідно до статті 14 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", віком до 60 років (частина 1 ).

Відомості про громадян України, які не є призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, знищуються суб`єктами Реєстру відповідно до Порядку ведення Реєстру, затвердженого держателем Реєстру ( частина 2 статті 13 ).

До Реєстру вносяться відомості, визначені статтею 6 цього Закону, одержані від призовників, військовозобов`язаних та резервістів або шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 цього Закону ( частина 3 статті 13).

Пунктом 2 частини першої статті 14 Закону № 1951 встановлено, що ведення Реєстру включає: внесення змін до персональних та службових даних призовників, військовозобов`язаних, резервістів на підставі відомостей органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, закладів освіти незалежно від підпорядкування і форми власності, а також відомостей, що подаються органу ведення Реєстру призовниками, військовозобов`язаними, резервістами.

Відповідно до положень частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України "Про публічні електронні реєстри", "Про розвідку" та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

Із системного аналізу наведених вище норм слідує, що у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів має відображатись повна, дійсна та актуальна інформація щодо призовників, військовозобов`язаних і резервістів, для забезпечення ведення військового обліку громадян України.

Органи адміністрування Реєстру, зокрема територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зобов`язані вносити до Реєстру інформацію щодо призовників, військовозобов`язаних та резервістів, в тому числі і інформацію про проходження медичного огляду (військово-лікарської експертизи), а також проводити актуалізацію цієї інформації у разі її зміни.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 559 затверджено Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа (далі - Порядок № 559).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа.

Військово-обліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється):

в електронній формі - засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації);

у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559.

Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ (пункт 2 Порядку № 559).

Військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, в електронній формі (далі - військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції ( пункт 5 Порядку №559 ).

Як визначено пунктом 8 Порядку № 559, військово-обліковий документ в електронній формі містить такі відомості з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (за наявності):

1) прізвище; 2) власне ім`я (усі власні імена); 3) по батькові (за наявності); 4) дата народження; 5) реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); 6) окремий номер запису в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 7) відомості про результати медичних оглядів, що проводилися з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку; 7-1) відомості про встановлення, зміну групи інвалідності (зокрема групу інвалідності, причину та строк, на який встановлено інвалідність); 8) відомості про наявність відстрочки від направлення для проходження базової військової служби для призовників або відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період (бронювання) для військовозобов`язаних та резервістів; 9) військове звання (для військовозобов`язаних та резервістів); 10) військово-облікова спеціальність для військовозобов`язаних та резервістів; 11) відомості про виконання військового обов`язку (категорія обліку); 12) відомості про перебування на військовому обліку (найменування територіального центру комплектування та соціальної підтримки, у якому громадянин перебуває або знятий (виключений) з військового обліку, та підстава зняття (виключення) з військового обліку); 13) відомості щодо звернення або надсилання до Національної поліції повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення; 14) адреса місця проживання; 15) номери засобів зв`язку; 16) адреси електронної пошти (за наявності); 17) дата і час оновлення облікових даних призовником, військовозобов`язаним та резервістом; 18) дата і час формування військово-облікового документа в електронній формі.

Згідно з абзацом 5 пункту 7 Порядку № 559 у разі коли відомості, зазначені у підпунктах 1-5, 8, 11-13 пункту 8 цього Порядку, на момент зчитування не відповідають відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, військово-обліковий документ в електронній формі вважається недійсним.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 559 у разі невідповідності відомостей, зазначених у посвідченні призовника, тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного, військовому квитку осіб рядового, сержантського і старшинського складу та військовому квитку офіцера запасу, відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів, громадянин України для внесення відповідних змін:

у паперовій формі - повинен звернутися до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (органу СБУ, розвідувального органу) за місцем перебування на військовому обліку;

в електронній формі - повинен скористатися засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста для звернення до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку.

Зміни вносяться протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Таким чином, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відповідальними органами за ведення Реєстру, до обов`язку яких належить, зокрема внесення змін до персональних та службових даних військовозобов`язаних на підставі відомостей, що подаються органу ведення Реєстру військовозобов`язаними.

Як вже встановлено судом, 14.03.2023 року за результатами проходження позивачем медичного огляду, Літинською територіальною позаштатною постійно діючою Військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_5 визнано непридатним до проходження військової служби з виключенням з військового обліку на підставі ст. 39а графи 3 Розладу хвороб, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року.

На підставі відомостей вказаної довідки військово-лікарської комісії у графі 14 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 , начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 внесено відомості (проставлено відмітку) про виключення позивача з військового обліку з 14.03.2023 року.

Згідно з п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України " Про військовий обов`язок та військову службу " виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів Служби зовнішньої розвідки України - у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку.

З наведеного вбачається, що з 14.03.2023 року позивача було визнано військово-лікарською комісією непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, а уповноваженою посадовою особою відповідача здійснено всі необхідні дії щодо реалізації такого рішення, зокрема шляхом внесення відповідної відмітки до військово-облікового документа позивача про його виключення з обліку.

Вищевказані дії здійснені на підставі та у спосіб, передбачені чинним на час їх вчинення законодавством.

Більш того, суд зауважує, що відповідні актуальні відомості щодо позивача були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів і обліковувались там до серпня 2024 року, що підтверджується витягами з "Резерв +" від 18.06.2024, 22.06.2024, 17.07.2024, 27.07.2024 та від 28.08.2024.

Тобто, до 28.08.2024 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 був виключений з військового обліку у зв`язку з непридатністю. Категорія обліку "не військовозобов`язаний", "непридатний з виключенням з військового обліку" постанова ВЛК від 14.03.2023 року.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що процедура виключення ОСОБА_1 з військового обліку фактично відбулась і була повністю завершена.

Разом з тим, отримавши оновлений витяг з "Резерв+", позивач встановив, що у вказаному документі відсутні відомості про те, що він виключений з військового обліку на підставі довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року, а навпаки міститься інформація про перебування його на обліку як військовозобов`язаного.

Враховуючи зазначене, 26.02.2025 року позивач звертався до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою, у якій просив зазначити актуальну інформацію, а саме внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про непридатність його до військової служби та інформацію про виключення з військового обліку.

У відповідь відповідач повідомив, що протоколом військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.11.2023 року № 788 прийнято рішення про скасування постанови ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 , оформленої довідкою ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 № 513/322 від 01.09.2023 року, щодо визнання ОСОБА_1 непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

Також у вказаному листі зазначено про необхідність проходження позивачем повторного медичного огляду військово-лікарською комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 відповідно до вимог Положення.

Аналіз обставин справи свідчить, що фактично підставою для повторного взяття позивача на військовий облік стало рішення Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 10.11.2023 року № 788 про скасування постанови ВЛК, оформленої довідкою від 01.09.2023 року.

Разом із тим суд звертає увагу, що виключення позивача з військового обліку здійснено саме на підставі довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року, про що свідчить відповідна відмітка у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного.

За таких обставин наведене виключає можливість ототожнення правових підстав виключення позивача з військового обліку з постановою ВЛК від 01.09.2023 року, яка стала предметом скасування Центральною військово-лікарською комісією.

Посилання відповідача на те, що 11.09.2023 року 11 Регіональною військово-лікарською комісією повернуто незатверджене свідоцтво про хворобу № 513/3123 ОСОБА_1 , у зв`язку з чим останній підлягає повторному обстеженню та медичному огляду у ІНФОРМАЦІЯ_6 , не спростовує встановлених судом обставин та не змінює правового статусу позивача.

Суд повторно наголошує, що позивач був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку саме на підставі довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року. При цьому матеріали справи містять свідоцтво про хворобу № 1 від 14.03.2023 року, оформлене за результатами відповідного медичного огляду.

Водночас матеріали справи не містять жодних належних і допустимих доказів скасування чи визнання недійсною довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року або незатвердження регіональною військово-лікарською комісією свідоцтва про хворобу від 14.03.2023 року.

Відповідач, у свою чергу, не довів наявності таких обставин і фактично їх не заперечував, що свідчить про відсутність у відповідача правових підстав для ігнорування чинного висновку ВЛК та зміни облікового статусу позивача.

Відтак зазначена довідка є чинною, такою, що не втратила юридичної сили, та продовжує породжувати відповідні правові наслідки для позивача. За відсутності рішення уповноваженого органу про скасування довідки ВЛК від 14.03.2023 року, відповідач був зобов`язаний виходити з її правової чинності та враховувати її при веденні військового обліку і внесенні відомостей до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Натомість ігнорування такого чинного медичного висновку та зміна облікового статусу позивача без належної правової підстави свідчить про порушення принципу законності та правової визначеності.

У зв`язку з наведеним суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відновлення облікового статусу позивача як особи, виключеної з військового обліку, та зобов`язання відповідача внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості відповідно до чинної довідки військово-лікарської комісії від 14.03.2023 року.

Суд враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для часткового задоволення даного адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір.

Вирішуючи питання про відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного

Згідно з частиною 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що в підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача надано договір № 03/25 про надання правової допомоги від 10.04.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 08.05.2025 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) №1 від 07.05.2025 року.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 01.02.2023 у справі №160/19098/21, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Як уже зазначалось, у зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі8500 грн.

Однак, в даному випадку суд враховує те, що ця адміністративна справа є справою незначної складності, з невеликим обсягом досліджуваних доказів, розглядається судом в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін). Обсяг і складність оформлених процесуальних документів також є незначним та потребував значних зусиль для адвоката.

Враховуючи вище викладене, на переконання суду, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу є сума в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , що полягає у невнесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальних даних про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі даних довідки військово-лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 внести до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів актуальні відомості про ОСОБА_1 згідно довідки військово-лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року, а саме внести інформацію про виключення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військового обліку на підставі довідки військово - лікарської комісії №390/2003 від 14.03.2023 року та вказати категорію обліку "не військовозобов`язаний".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривень сорок копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 )

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 )

Суддя Дончик Віталій Володимирович