Справа № 420/41998/25
Суддя: Кузьменко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Кузьменко Н.А., вивчивши матеріали позовної заяви Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення 1366,95 грн., -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 19.12.2025 року надійшла позовна заява Національної поліції України до ОСОБА_1 , в якій позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Національної поліції України (ідентифікаційний код юридичної особи 40108578; вул. Богомольця, 10, м. Київ, 01601) 1366,95 грн. вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився.

Згідно з ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, о чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши позовну заяву, суддя вважає, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Зі змісту наданих матеріалів вбачається, що як вказує позивач в позові, відповідно до наказу від 06 січня 2021 року № 15 о/с відповідача звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 11 січня 2021 року. Відповідно до Наказу сума відшкодування вартості предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, становить 1366,95 грн. Згідно з наданою розпискою від 11.01.2021 відповідач у день звільнення отримав витяг з Наказу, а тому був обізнаний про необхідність здійснення обов`язку щодо відшкодування на користь Національної поліції України вартості предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився. Водночас Відповідачем не було добровільно погашено суму відшкодування вартості предметів однострою особистого користування строк носіння (експлуатації) яких не закінчився.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 травня 2022 року № 288, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 травня 2022 року за № 567/37903, затверджено Зміни до Порядку забезпечення поліцейських одностроєм (у мирний час), затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 12 вересня 2017 року № 772, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03 жовтня 2017 року за № 1224/31092 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 24 грудня 2019 року № 1100).

Відповідно до наведеного наказу викладено в новій редакції пункт 10 розділу V Порядку: «у разі непогашення поліцейським, особою, яку звільнено із служби в поліції, суми відшкодування протягом 15 днів з дня його звільнення із служби в поліції підрозділ забезпечення в триденний строк інформує підрозділ правового (юридичного) забезпечення за місцем звільнення із служби для організації претензійної та позовної роботи відповідно до законодавства України».

Отже, наказом від 11 травня 2022 року № 288 було визначено, що підрозділ правового (юридичного) забезпечення за місцем звільнення із служби організовує претензійну та позовну роботу у разі непогашення суми відшкодування поліцейським, якого звільнено із служби в поліції.

Таким чином, з сукупного аналізу матеріалів позову вбачається, що позивач пропустив тримісячний строк на звернення до суду, оскільки відповідач у визначений після звільнення строк не відшкодував вартість предметів однострою особистого користування, строк експлуатації яких не закінчився, при цьому з позовом до суду про стягнення цих сум позивач звернувся лише 19.12.2025 року.

В позовній заяві позивач просить суд поновити строк звернення до суду з позовом.

Таку вимогу позивач обґрунтовує тим, що: внесення змін до Порядку наказом № 288 (яким було визначено, що підрозділ правового (юридичного) забезпечення за місцем звільнення із служби організовує претензійну та позовну роботу у разі непогашення суми відшкодування поліцейським, якого звільнено із служби в поліції) відбулося в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, а саме 11.05.2022; на час дії воєнного стану територіальні органи та структурні підрозділи центрального органу управління Національної поліції України переведено на посилений варіант службової діяльності, значно збільшено кількість завдань, покладених на територіальні органи та структурні підрозділи центрального органу управління Національної поліції України по наданню відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації; зважаючи на існуючі обмеження та перешкоди, які встановлені під час вказаного особливого правового режиму; задля забезпечення права Позивача на звернення до Суду, враховуючи постанову Верховного Суду від 29.09.2022 у справі № 500/1912/22 щодо уникнення судами надмірного формалізму в питання строків звернення.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суддя зазначає, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку. Неможливість здійснення процесуальних прав учасником процесу задля визнання підстави поважною причиною пропуску процесуального строку має бути реальною. Саме по собі посилання на воєнний стан не може свідчити про неможливість виконувати процесуальні права та обов`язки вчасно.

З урахуванням зазначеного, суддя вважає вказані доводи позивача безпідставними, оскільки вони не містять належного обґрунтування, що позивач пропустив строк звернення до суду з цим позовом через запровадження воєнного стану в Україні.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Суддя зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Таким чином, зазначені позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду суддя вважає неповажними, тому в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду слід відмовити.

Суддя зазначає, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії», справа «Голдер проти Сполученого Королівства»).

Згідно з ч.ч.1-2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин позов повинен бути залишений без руху, а позивачу наданий термін для усунення недоліків.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.2 ст.169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Зазначені недоліки необхідно усунути шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням інших підстав для поновлення строку з підтверджуючими доказами.

Керуючись ст.122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 287 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Залишити без руху позовну заяву Національної поліції України до ОСОБА_1 про стягнення 1366,95 грн.

Встановити строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачем. В іншому випадку позов буде повернутий позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Кузьменко