Справа № 320/9552/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2025 року м. Київ № 320/9552/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, в якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.02.2024;

зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 05.02.2024 та надати на нього обгрунтованону та повну відповідь по суті порушених питань.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що запит (звернення) було розглянуто неналежно та не по суті поставленого питання. Право позивача отримати інформацію на звернення прямо передбачено Законом. Посилання КДКП на відсутність повноважень надати обгрунтовані роз`яснення є хибним, оскільки органом, що здійснює дисциплінарне провадження, є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, яка є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів, переведення та звільнення прокурорів з посади/

Тобто, саме КДКП вирішує питання щодо допуску кандидатів до кваліфікаційного іспуту.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28.02.2024 задоволено заяву судді Лиска І.Г. про самовідвід та передано адміністративну справу для визначення складу суду згідно з ч. 1 ст. 31 КАС України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2024 на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів позивачем було направлено звернення щодо надання роз`яснення законодавства з питань проведення добору на посаду прокурора окружної прокуратури: "Статтею 31 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що особа, яка не

склала кваліфікаційний іспит, може бути допущена до складання такого іспиту повторно не раніше ніж через рік. З якого моменту (дня) слід обрахувати цей рік? Якщо особа пройшла всі три етапи кваліфікаційного іспиту (набрала більше 60 відсотків від максимальної кількості балів за кожен етап), проте не увійшла до числа кандидатів, які успішно склали іспит, то чи вважається цей кандидат таким, що не склав кваліфікаційний іспит? 2. Частиною сьомої статті 31 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що результати кваліфікаційного іспиту дійсні протягом трьох років. Чи може кандидат, який не увійшов до числа кандидатів, які успішно склали іспит, але при цьому пройшов усі три етапи кваліфікаційного іспиту (набрав більше 60 відсотків від максимальної кількості балів за кожен етап) використати ці результати під час наступних доборів? Чи можна комбінувати такі результати? Відповідь прошу надати письмово. Дякую. "

07.02.2024 позивачу надійшла відповідь КДКП на зазначене звернення, в якому зазначено про те, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів розглянуто звернення, щодо застосування окремих положень ст. 31 Закону України «Про прокуратуру», якою регламентовано порядок складання кваліфікаційного іспиту кандидатом на посаду прокурора. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 2 ст. 147 Конституції України, ст. 7 Закону України «Про Конституційний Суд України» тільки Конституційний Суд України наділений правом здійснювати офіційне тлумачення Конституції України та законів України. Згідно з повноваженнями, передбаченими ч. 1 ст. 77 Закону України «Про прокуратуру», Комісія не наділена повноваженнями щодо тлумачення (роз`яснення) норм права, зокрема ч. 8 ст. 31 Закону України «Про прокуратуру». У разі незгоди з наданою відповіддю особа має право оскаржити голові Комісії або до суду.

Наведене і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Відповідно до норм ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України визначено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Нормами ч. 1 ст. 1 Закону «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду.

Згідно із ч. 1 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З матеріалів даної справи встановлено, що 05.02.2024 на адресу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів позивачем було направлено звернення щодо надання роз`яснення законодавства з питань проведення добору на посаду прокурора окружної прокуратури.

07.02.2024 позивачу надійшла відповідь КДКП на зазначене звернення, в якому зазначено про те, що тільки Конституційний Суд України наділений правом здійснювати офіційне тлумачення Конституції України та законів України, а згідно з повноваженнями, передбаченими ч. 1 ст. 77 Закону України «Про прокуратуру» Комісія не наділена повноваженнями щодо тлумачення (роз`яснення) норм права, зокрема ч. 8 ст. 31 Закону України «Про прокуратуру».

Згідно норм ч. 1 ст. 73 Закону України «Про прокуратуру» органом, що здійснює дисциплінарне провадження, є Кваліфікаційно-дисциплінарна комісія прокурорів, яка є колегіальним органом, що відповідно до повноважень, передбачених цим Законом, визначає рівень фахової підготовки осіб, які виявили намір зайняти посаду прокурора, та вирішує питання щодо дисциплінарної відповідальності прокурорів, переведення та звільнення прокурорів з посади.

За п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про прокуратуру» відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження проводить добір кандидатів на посаду прокурора в установленому цим Законом порядку.

Тобто, саме відповідач вирішує питання вцодо допуску кандидатів до кваліфікаційного іспуту, тому запитувана позивачем інформація/роз`яснення, належить до повноважень відповідача, водночас, надана відповідь не містять відповіді на поставлені позивачем питання, з урахуванням меж повноважень відповідача у частині проведення добору на посаду.

При цьому, посилання відповідача у відповіді на звернення на ст. 7 Закону України "Про Конституційний Суд України", є помилковим, оскільки у вказаній статті передбачено повноваження Конституційного Суду України тлумачити саме Конституцію України.

Так, Верховний Суд в постанові від 27.04.2020 у справі №813/4351/16 зазначив: «… саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Так, істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення)».

Тож, відповідачем не спростовано факт неналежного розгляду звернення позивача, чим було порушено право позивача на звернення та надавно необґрунтовану та неповну відповідь на звернення, без відповіді на запитання, поставлені в зверненні від 05.02.2024.

Суд також враховує, що зміст «трискладового тесту» для оцінки відповідності втручання у право на отримання інформації правомірності такого втручання охоплює такі критерії, які мають оцінюватися у сукупності: 1) законність вручання; 2) легітимна мета (виправданість втручання загальним інтересом); 3) справедлива рівновага між інтересами захисту права та загальними інтересами (дотримання принципу пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою та уникнення покладення на власника надмірного тягарю).

У даному випадку, важливість для позивача отримання запиту (звернення) полягає у тому, що позивач намір брати участь у проведенні добору/мати інформацію про позицію Комісії щодо офіційних процедур та має легітимні очікування отримати доступ до інформації.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 2 КАС України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України встановлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.Тому, завданням адміністративного судочинства є захист саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, причому захист прав, свобод та інтересів є похідним, тобто передбачає наявність установленого судом факту їх порушення.

З огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд вважає, що в даному випадку, відповідачем було надано неповну відповідь на звернення та не по суті поставлених заявником питань.

Водночас, суд наголошує на тому що, у даному випадку, оцінка правовідносинам, що пов`язані з поставленими у зверненні питаннями, не надається, адже даний спір стосується виключно перевірці повноти та обґрунтованості, та належного мотивування відповіді на звернення по такій заяві суб`єктом владних повноважень.

Суд дійшов висновку, що при розгляді заяви, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); без використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стороною відповідача не було доведено правомірність своїх дій, адже відповідь на звернення позивача була надана, проте за суттю не є повною, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом визнання відповідних дій, а не бездіяльності протиправними.

Відповідь на звернення позивача має формальний характер і не ґрунтується на наданні відповіді щодо обставин і питань, які порушив позивач у своєму зверненні.

Зважаючи на наведене, належним способом судового захисту, є зобов`язання відповідача повторно розглянути звернення від 05.02.2024 та надати на нього обґрунтовану та повну відповідь по суті порушених питань. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору не підлягають розподілу.

Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправими дії Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.02.2024.

Зобов`язати Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 05.02.2024 та надати на нього обгрунтованону та повну відповідь по суті порушених питань.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.