Справа № 460/20780/25
Суддя: К.М. Недашківська
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

23 грудня 2025 року м. Рівне№460/20780/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді К.М.Недашківської, за участю: секретаря судового засідання О.В.Драної; представника позивача адвоката В.В.Боюки; представника відповідача В.С.Ігнатолі; представника третьої особи не прибув; розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення певних дій.

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі Позивач) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Відповідач), в якому Позивач просить суд: визнати протиправною бездіяльність / дії Відповідача щодо відсутності своєчасного та належного реагування на клопотання представника стягувача, а також невжиття своєчасних та ефективних заходів з примусового виконання Рішення у справі 460/51087/22 від 02.11.2023, несвоєчасне та неповне вжиття заходів, вчинення дій та прийняття рішень державним виконавцем з примусового виконання рішення суду, відсутність належної організації роботи та контролю з боку керівництва органу ДВС за діяльністю державного виконавця за виконанням Рішення суду, у виконавчому провадженні №73618484; зобов`язати Відповідача вжити своєчасних та ефективних заходів з примусового виконання, у порядку передбаченому Законом України Про виконавче провадження, вирішити клопотання представника стягувача та вчинення як у межах виконавчого провадження самостійно, так за клопотанням дії та прийняти рішення, які спрямовані на примусове виконання рішення суду; постановити Окрему Ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, бездіяльність яких визнаються протиправними.

Стислий виклад позиції Позивача.

Позивач зазначає, що згідно Рішення Рівненського окружного адміністративного суду у справі № 460/51087/22 від 2 листопада 2023 року позовну заяву до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). Рішення суду набрало законної сили 5 грудня 2023 року та у добровільному порядку не виконане. Про наявність відкритого касаційного провадження у справі № 460/51087/22 інформація відсутня. На примусове виконання Рішення суду було отримано виконавчий лист та 14 грудня 2023 року пред`явлено його до примусового виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. На примусове виконання Рішення суду державним виконавцем органу ДВС Вознюк І.Я. 19 грудня 2023 року було відкрито виконавче провадження № 73618484. Ознайомившись з відповідними даними по АСВП, з яких та з інформації по АСВП, слідує, що Рішення суду не виконане, а державним виконавцем заходи та дії з примусового виконання Рішення з часу актуалізації таких, звернення представника із відповідним клопотанням не вживаються. Представник Позивача звертався до органу ДВС із клопотання та було чітко артикульовано про реальне здійснення примусового виконання рішення - вжиття заходів контролю та реагування, супроводу процесу примусового виконання, його документування, як з боку державного виконавця, так і керівництва органу ДВС, зокрема керівника відділу - В. Колпакова, дотримання визначених Законом строків вчинення виконавчих дій та прийняття рішень у межах виконавчого провадження, встановлення таких строків державним виконавцем або керівником відділу, при відсутності їх визначення Законом, направлення вимог, контроль за своєчасністю та повною їх виконання їх боржником, вжиття заходів реагування - штраф, подання, й теж у межах строків, вчинення інших виконавчих та заходів. які не заборонені Законом у межах виконавчого провадження, тобто своєчасне та ефективне виконання посадовими особами органу ДВС своїх функціональних обов`язків з метою забезпечення виконання рішення суду у примусовому порядку, а не формальне відлежування матеріалів виконавчого провадження в шухляді, як мусору, з формальним, при потребі реагувати на звернення представника або суду (за ініціативою представника або за ініційованими ним справами та провадженнями) забезпеченням враження правомірності своїх дій, формуванням (стряпанням) документів нашвидкуруч, щоб хоч якось створити враження діяльності, а не лише правомірності та своєчасності своїх дій у межах виконавчого провадження. Враховуючи системність проблеми, обізнаність з боку керівництва про наявність виконавчого провадження, звернення представника стягувача як до державного виконавця, так і до керівництва органу ДВС, із відповідним клопотанням, висловлення прохання про заміну вибувшого державного виконавця, яке тривалий час не реалізовувалося, з метою все знаходження цим виконавчим провадження вже діючого державного виконавця та приступлення таким до його примусового виконання, що вказувало на неналежну організацію роботи виконавчої служби, яке в свою чергу напряму впливало на виконавче провадження в частині належного та своєчасно виконання рішення суду. Така бездіяльність Відповідача є протиправною, що стало підставою для звернення до суду з позовом. Просив задовольнити позов у повному обсязі.

Стислий виклад заперечень Відповідача.

Відповідач зазначає, що на примусовому виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження №73618484 щодо примусового виконання виконавчого листа від 12.12.2023 у справі №460/51087/22 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік). 19.12.2023 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 24.06.2025 державним виконавцем сформовано вимогу щодо боржника по виконанню судового рішення. 01.07.2025 боржник листом повідомив виконавчий орган про те, що сума нарахованої заборгованості за рішенням суду становить 91300,80 грн та буде виплачена після виділення коштів на такі цілі. Відповідач зазначає, що вживав усі належні дії щодо виконання судового рішення відповідно до статті 63 Закону України «Про виконавче провадження». Просив відмовити Позивачу у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, з врахуванням особливостей провадження у категорії справ з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця (стаття 287 КАС України), у відкритому судовому засіданні на 02.12.2025; залучено до участі у справі якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області.

Ухвалою суду від 02.12.2025 судове засідання відкладене на 11.12.2025.

Ухвалою суду від 11.12.2025 замінено відповідача у справі №460/20780/25 Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на правонаступника Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України ().

Ухвалою суду від 11.12.2025 витребувано додаткові докази.

Ухвалою суду від 11.12.2025, постановленою без оформлення окремого документа, у судовому засіданні оголошена перерва до 18.12.2025.

Ухвалою суду від 18.12.2025 судове засідання відкладене на 23.12.2025.

Представник Позивача у судовому засіданні 23.12.2025 підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник Відповідача заперечив проти позовних вимог, та просив суд відмовити Позивачу у задоволенні позову повністю.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд при вирішенні справи керується принципами верховенства права, законності, рівності усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин, гласності і відкритості адміністративного процесу.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності та з`ясувавши всі обставини, які мають правове значення для вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

Рівненським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист від 12.12.2023 у справі №460/51087/22 щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с. 41).

Позивач звернувся до виконавчого органу із заявою про примусове виконання виконавчого документа листа Рівненського окружного адміністративного суду від 12.12.2023 у справі №460/51087/22 (а.с. 40).

Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Вознюк І.Я. винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2023 ВП №73618484 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 12.12.2023 у справі №460/51087/22, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 19 червня 2022 року доплати до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-ХІІ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с. 43).

Копію Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2023 ВП №73618484 державним виконавцем надіслано учасникам виконавчого провадження супровідним листом від 19.12.2023 №8984 (а.с. 42).

Позивач звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою від 10.06.2025 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №73618484 та надання копій документів боржника щодо виконання судового рішення у справі № 460/51087/22 (заява зареєстрована в органі 11.06.2025) (а.с. 44).

Відповідач надіслав на адресу боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Вимогу державного виконавця за вих. №1136 від 24.06.2025 про надання інформації щодо виконання рішення суду, зокрема, у справі №460/51087/22 з наданням підтверджуючих документів (а.с. 45).

Листом від 30.06.2025 №19594 Відповідач надіслав Позивачу інформацію про хід виконання судового рішення (а.с. 46).

Позивач звернувся до виконавчого органу із заявою від 25.09.2025 (реєстраційний №9573 від 25.09.2025), в якій просив здійснити контроль за виконавчим провадженням щодо виконання судового рішення (а.с. 57).

Відповідач надіслав на адресу боржника Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області Вимогу державного виконавця №73618484 від 26.09.2025 щодо надання інформації щодо виконання судового рішення у справі №460/51087/22 (а.с. 60).

Вважаючи, що державним виконавцем не вживалися заходи з примусового виконання рішення суду у справі №460/51087/22 своєчасно та ефективно, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

Перевіривши правову та фактичну обґрунтованість дій Відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, яка визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку; суд зазначає таке.

За приписами статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII).

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (пункт 16 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII).

Відповідно до частини четвертої статті 19 Закону №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до частини першої статті 63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Частинами 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII регламентовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, та встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Стаття 75 Закону №1404-VIII встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону №1404-VIII).

За приписами частини другої статті 75 Закону №1404-VIII, у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів виконавчого провадження №73618484 слідує, що 19.12.2023 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження №73618484 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 12.12.2023 у справі №460/51087/22, в якій зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Копію вказаної постанови державним виконавцем направлено боржнику супровідним листом від 19.12.2023 №8984.

Водночас, докази фактичного надіслання боржнику та стягувачу Постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2023 ВП №73618484 в матеріалах виконавчого провадження відсутні та до суду Відповідачем не надані.

З матеріалів виконавчого провадження №73618484 суд встановив, що 24.06.2025 державним виконавцем сформовано та надіслано на адресу ГУ ПФУ в Рівненській області Вимогу державного виконавця за вих. №1136, у якій державний виконавець просив надати інформацію щодо виконання рішення суду, зокрема, у справі №460/51087/22 з наданням підтверджуючих документів.

Друга Вимога державного виконавця датована 26.09.2025 (а.с. 60).

Третя Вимога державного виконавця датована 05.12.2025 (а.с. 129).

Таким чином, дії, спрямовані на здійснення заходів примусового виконання рішення, вчинені державним виконавцем вперше лише через півтора роки (24.06.2025) після відкриття виконавчого провадження (19.12.2023) та лише після звернення стягувача із заявою за вх.№6060 від 11.06.2025 щодо надання інформації про хід виконавчого провадження; друга вимога сформована 26.09.2025 лише після звернення Позивача до виконавчого органу із заявою від 26.09.2025; третя вимога сформована вже під час розгляду даної адміністративної справи.

Не містять матеріали виконавчого провадження також і доказів здійснення державним виконавцем заходів з примусового виконання рішення у спосіб та в порядку, які встановлені Законом №1404-VIII, зокрема дій, передбачених частинами 1-3 статті 63 Закону №1404-VIII, а саме: перевірки виконання рішення боржником після спливу строку, зазначеного у постанові про відкриття виконавчого провадження, за наслідками яких, у разі невиконання боржником судового рішення, державний виконавець зобов`язаний винести постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Так, Постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 5100,00 грн винесена лише 14.11.2025, тобто майже після двох років з дня відкриття виконавчого провадження (а.с. 65).

Інша Постанова про накладення на боржника штрафу у розмірі 10200,00 грн винесена 01.12.2025, тобто на час розгляду адміністративної справи в суді (а.с. 146).

Вказане свідчить про невжиття державним виконавцем своєчасних заходів для примусового виконання рішення суду у справі № 460/51087/22 в порядку, встановленому Законом №1404-VIII.

Вказане також підтверджується тим, що заступником начальника Управління винесена Постанова про результати перевірки законності ВП №73618484 від 01.12.2025, відповідно до якої визнано дії державного виконавця такими, що не відповідають положенням статті 63 Закону №1404-VIII; доручено державному виконавцю вжити вичерпних заходів для виконання виконавчого документа (а.с. 137).

Також виконавчим органом скеровано Головному управлінню Національної поліції у Рівненській області Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 01.12.2025 №35833 щодо невиконання боржником дій, спрямованих на виконання судового рішення у справі №460/20780/25 (а.с. 132).

Суд зазначає, що у спірному випадку невжиття державним виконавцем своєчасних заходів для примусового виконання рішення суду у справі № 460/51087/22, не надіслання учасникам справи рішень у виконавчому провадженні в порядку та у строки, встановлені Законом №1404-VIII, недотримання строків вчинення виконавчих дій відповідно до статті 63 Закону №1404-VIII, свідчать про протиправну бездіяльністю органу державної виконавчої служби, яка порушує права та законні інтереси Позивача, як стягувача у виконавчому провадженні.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права є обґрунтування такого порушення. Отже, порушення права має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право конкретизоване у законах України.

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина 2 статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Конституційний Суд України встановив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом. Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі ЄКПЛ або Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в статті 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви №17160/06 та №35548/06; п. 33).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Це особливо стосується гарантій, закріплених ст. 6 Конвенції, з огляду на визначне місце, яке у демократичному суспільстві займають право на справедливий суд разом з усіма гарантіями за цією статтею (див. рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Альберт-Адам ІІ проти Німеччини» (Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany) [ВП], заява №42527/98, п. 45). У п. 54 рішення у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland, заява №28249/95) Суд також погодився, що можуть бути справи, в яких майбутній позивач повинен мати попередній дозвіл до того, як йому дозволять процедуру подання позову (див. рішення суду у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom).

Стаття 13 Конвенції під назвою «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Зміст адміністративної юстиції ефективний судовий захист від порушень у публічно-правових відносинах.

Загальні способи звернення до адміністративного суду та захисту права у публічно-правових відносинах визначені частиною першою статті 5 та частиною другою статті 245 КАС України.

Для ефективного поновлення порушеного права необхідно, щоб існував чіткий зв`язок між правопорушенням та способом захисту права. Іншими словами, метою заявлених позовних вимог має бути усунення перешкод у здійсненні права, а її досягненням визначений спосіб захисту права, який би вичерпував себе.

Суд зазначає, що належним та ефективним способом захисту та відновлення порушених прав та інтересів Позивача у цьому випадку є визнання протиправною бездіяльності Відповідача щодо невжиття своєчасних заходів для примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі №460/51087/22 в порядку, встановленому Законом №1404-VIII, та зобов`язання Відповідача вжити передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання судового рішення.

Отже, в цій частині позовних вимог позов підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відповідача вирішити клопотання представника стягувача та вчинити як у межах виконавчого провадження самостійно, так за клопотанням дії та прийняти рішення, які спрямовані на примусове виконання рішення суду, суд зазначає таке.

За приписами пункту 3 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний: розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до частини першої статті 19 Закону №1404-VIII, сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону №1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд зазначає, що вищевказана позовна вимога не підлягає задоволенню, оскільки вчинення державним виконавцем дій, спрямованих на повідомлення сторін про хід виконавчого провадження, в тому числі із надісланням копій матеріалів виконавчого провадження та розгляд клопотань стягувача (та інших учасників виконавчого провадження), безпосередньо передбачено Законом №1404-VIII, зокрема, статтями 18, 19, 28 Закону №1404-VIII.

Як зазначалося вище, заступником начальника Управління винесена Постанова про результати перевірки законності ВП №73618484 від 01.12.2025, відповідно до якої визнано дії державного виконавця такими, що не відповідають положенням статті 63 Закону №1404-VIII; доручено державному виконавцю вжити вичерпних заходів для виконання виконавчого документа (а.с. 137).

Тобто в частині розгляду клопотання стягувача Відповідачем вчинені дії та винесено Постанову про результати перевірки законності ВП №73618484 від 01.12.2025.

Тому, підстави зобов`язувати Відповідача до вчинення відповідних дій судовим рішенням відсутні, оскільки обов`язок державного виконавця вчинити такі дії виникає в силу прямої норми закону.

Фактично, задоволення позовної вимоги про зобов`язання Відповідача вжити передбачених Законом №1404-VIII заходів щодо примусового виконання судового рішення, вже передбачає вчинення ним дій, вище описаних.

Окрім цього, суд зазначає, що предметом спору в межах даної адміністративної справи є визнання протиправною бездіяльності виконавчого органу щодо відсутності своєчасного та належного реагування на клопотання стягувача, а також невжиття своєчасних та ефективних заходів з примусового виконання Рішення у справі 460/51087/22 від 02.11.2023, несвоєчасне та неповне вжиття заходів, вчинення дій та прийняття рішень державним виконавцем з примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні №73618484.

Тобто, суд надає оцінку діям виконавчого органу, які передбачені Законом №1404-VIII як заходи з примусового виконання рішення, їх своєчасності та повноти.

Натомість, питання щодо правильності сум, які нараховані боржником на виконання судового рішення у справі №460/51087/22, не є предметом спору, а стосуються питання виконання судового рішення у справі №460/51087/22.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідачем не доведено правомірності оскаржуваної бездіяльності в порядку статті 77 КАС України, а тому права та інтереси Позивача підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог частково.

В прохальній частині позову Позивач також просить суд постановити Окрему Ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, бездіяльність яких визнаються протиправними.

За правилами частини першої та другої статті 249 КАС України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Щодо зазначеного вище клопотання Позивача суд зазначає, що наразі підстави для застосування до Відповідача положень статті 249 КАС України відсутні.

Питання щодо розподілу судових витрат в порядку статті 139 КАС України не підлягає вирішенню, оскільки Позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (вулиця Замкова, 29, місто Рівне, 33028; ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. О. Борисенка, 7, м. Рівне, 33028, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинення дій задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в частині невжиття своєчасних та повних заходів з примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 460/51087/22 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження №73618484.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України вжити усіх належних та передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 02.11.2023 у справі № 460/51087/22, в межах виконавчого провадження №73618484.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 23 грудня 2025 року

Суддя К.М. Недашківська