Справа № 620/12930/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 грудня 2025 року Чернігів Справа № 620/12930/25

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Лавровської В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду без фіксації судового процесу, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" та заяву представника третьої особи про закриття провадження у справі № 620/12930/25,

У С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови від 17.11.2025 №79614482.

Ухвалою суду від 08.12.2025 відкрито провадження, розгляд справи призначено на 23.12.2025 на 11:00 год.

22.12.2025 від відповідача та 23.12.2025 від представника третьої особи надійшли клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що виконавчий лист за яким відкрито виконавче провадження № 79614482, видано місцевим судом, а тому дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

В судове засідання сторони не з`явились, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Вирішуючи питання про закриття провадження у справі суд враховує таке.

Згідно з частиною першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду, а також Верховний Суд у своїх судових рішеннях неодноразово указував на те, що адміністративною справою у розумінні пунктів 1, 2 частини першої статті 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини третьої- п`ятої статті 287 КАС України відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби, а у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця - приватний виконавець. Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом двадцяти днів після відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи до розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду. Адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Частинами першою та другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, частинами першою та другою статті 74 Закону України №1404-VIII чітко встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця, прийнятих (вчинених, допущених) в ході виконання виконавчого документу, що виданий адміністративним судом, а також на справи з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Тобто критеріями визначення юрисдикції судів щодо вирішення справ з приводу оскарження рішень дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби та приватного виконавця щодо виконання судового рішення є юрисдикційна належність суду, який видав виконавчий документ, та суть оспорюваних рішень, дій або бездіяльності.

При цьому суд зазначає, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця можуть бути оскаржені до адміністративного суду лише в разі відсутності у законі іншого судового порядку оскарження. Якщо ж законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Також суд враховує, що положення статей 19, 287 КАС України не визначають повноважень адміністративного суду розглядати спори про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження приватного виконавця в рамках виконання виконавчого листа, виданого місцевим судом по цивільній справі.

Поряд з цим, за змістом пункту 8 частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, приватного виконавця під час виконання постанови виконавця про стягнення виконавчого збору або накладення штрафу, прийнятої під час виконання будь-яких виконавчих документів, у тому числі рішень судів загальної юрисдикції та господарських судів, також належать до адміністративної юрисдикції.

Наведена вище правова позиція підтримується Верховним Судом, який у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 758/8095/15-ц, від 27.03.2019 у справі № 639/6868/17, від 15.01.2020 у справі № 1.380.2019.001073 та від 19.02.2020 у справі № 382/389/17, від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 24.06.2021 у справі № 640/24491/20.).

Як видно з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження № 79614482 відкрита приватним виконавцем 17.11.2025 з виконання виконавчого листа 751/9914/24 по цивільній справі.

За частиною першою статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Тобто, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України та його примусовим виконанням.

Приймаючи до уваги те, що позивачем оскаржується постанова про відкриття виконавчого провадження № 79614482 від 17.11.2025, суд вважає, що надавати оцінку постанові приватного виконавця повинен суд, який видав виконавчий лист № 751/9914/24.

Отже, до спірних правовідносин слід застосувати приписи частину першу статті 74 Закону України №1404-VIII, згідно з яких рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Позивач не позбавлений права звернення до відповідного суду, визначеного за правилами підсудності ЦПК України, з заявою про захист своїх прав у порядку, передбаченому цим кодексом.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що такі позовні вимоги не можуть бути предметом судового розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому провадження у справі в цій частині вимог належить закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України (суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства).

Відповідно до частини першої статті 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже позивачу слід звернутися до Новозаводського районного суду м. Чернігова.

Водночас суд наголошує, що в силу приписів частини другої статті 239 КАС України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з таких мотивів.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч. 2 ст. 132 КАС України).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Отже, для повернення сплаченої суми судового збору, заінтересованою особою до суду має бути подане відповідне клопотання.

Відтак при вирішенні питання про закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог, рішення про повернення позивачці сплаченої за такими вимогами суми судового збору не ухвалюється.

Щодо клопотання представника третьої особи від 23.12.2025 про здійснення контролю за дотриманням позивачем частини одинадцять статті 171 КАС України, застосувати до позивача негативні правові наслідки, внаслідок невиконання ним раніше вказаної процесуальної норми.

Відповідно до положень статті 171 КАС України саме суддя після одержання позовної заяви з`ясовує її відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України, а отже третя особа не має повноважень подавати клопотання про здійснення контролю за дотриманням вимог КАС України при поданні позовної заяви.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що клопотання представника третьої особи є очевидно безпідставним, а тому наявні підстави для повернення цього клопотання заявнику без розгляду у відповідності до частини другої статті 167 КАС України.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 167, 238, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання представника третьої особи Підгорного Костянтина Євгенійовича про здійснення контролю за дотриманням позивачем частини одинадцять статті 171 КАС України, застосувати до позивача негативні правові наслідки, внаслідок невиконання ним раніше вказаної процесуальної норми повернути без розгляду.

Задовольнити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" та заяву представника третьої особи Підгорного Костянтина Євгенійовича про закриття провадження у справі № 620/12930/25.

Закрити провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІН ФІНАНС" до Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог Буштрука Олега Миколайовича про визнання протиправною та скасування постанови від 17.11.2025 №79614482.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст.ст. 294-297 КАС України.

Суддя І.І. Соломко