Справа № 346/3273/25
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 346/3273/25
Провадження № 2-а/346/114/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судових засідань Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, адміністративну справу за позовом Рудої Христини Дмитрівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, та закриття провадження у справі,

в с т а н о в и в:

Руда Христина Дмитрівна яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою просив визнати протиправною і скасувати його постанову № 954/25 від 19 червня 2025 року, якою накладено штраф в розмірі 17000 гривень, а провадження у справі - закрити. Підставою позову вказує те, що подія і склад правопорушення відсутні.

Ухвалою від 01.12.2025, за клопотанням позивача, ІНФОРМАЦІЯ_3 був замінений на ІНФОРМАЦІЯ_4 , структурним підрозділом якого є первісний відповідач.

Стислі позиції учасників по справі.

Аргументи позивача. Постанова, яку він оскаржує ґрунтується на тому, що він порушив правила військового обліку, а саме не прибув у визначений у повістці день і час у ІНФОРМАЦІЯ_5 , чим порушив правила військового обліку. Однак йому жодним чином не було відомо про те, що він мав з`явитись саме 21.03.2025 (як вказав відповідач), оскільки жодних повісток не отримував і відповідно не був жодним чином оповіщений про необхідність прибуття до ТЦК. Жодних доказів, зокрема жодного підтверджуючого документу стосовно того, що він нібито отримав повістку і не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_5 , до отриманої ним постанови, не було додано. І не надано суду.

Аргументи відповідача. Позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач не виконав обов`язок встановлений у частині першій статті 22 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема 21 березня 2025 року не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою м Тлумач з метою уточнення даних по повістці, яка була централізовано сформована в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних і резервістів та надіслана засобами поштового зв`язку. У зв`язку із чим 18.06.2025 року ОСОБА_1 було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_7 та уповноважена посадова особа вказаного РТЦК склала протокол № 220 від 18.06.2025 року про те, що позивач вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, оскільки він не з`явився за викликом по повістці, яка була надіслана відповідно до форми 107П.

Оцінка суду щодо фактів.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) з 15.07.2023 року знаходився на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.28).

26.06.2024 року, тобто вчасно, ОСОБА_1 уточнив дані про себе, як військовозобов`язаний із застосуванням мобільного застосунку "Резерв +", про що надав суду військово-обліковий документ в електронному вигляді (а.с.29).

18.06.2025 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , оскільки останній не з`явився за викликом до ТЦК та СП та являється порушником правил військового обліку чим порушв постанову КМУ № 1487 від 30.12.2022 року та постановку КМУ № 560 від 16.05.2024 року (а.с.18).

А 19.06.2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_2 виніс постанову № 954/25, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. за те, що той не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою уточнення даних (а.с.16).

Зміст спірних правовідносин сторін.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких між ними виник спір, у якому позивач не погодився із рішенням суб`єкта владних повноважень в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_9 , структурного підрозділу відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оцінка суду щодо права.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положення частини 1 статті 284 та частини 1 статті 283 КУпАП передбачають, що постанова у справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення виноситься органом (посадовою особою) тільки після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

А в силу положень частини 1 статті 280 цього ж кодексу, при розгляді такої справи орган (посадова особа), у першу чергу, зобов`язана з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення. При цьому встановлення такої обставини, з огляду на зміст статей 251 та 252 КУпАП, здійснюється тільки на підставі оцінки органом (посадовою особою) доказів, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, але керуючись законом і правосвідомістю.

А тут суд враховує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

І, з урахуванням правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, ні орган (чи посадова особа), що розглядали справу про адміністративне правопорушення), ні суд не можуть розглядати і приймати постанову у справі про адміністративне правопорушення, саму по собі, як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 251 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься, а є актом правозастосовчої діяльності.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Таким чином, у цій справі, в якій позивач оскаржує постанову відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності, докази правомірності свого рішення повинен надати суду саме відповідач. І зокрема докази того, що позивачем дійсно було вчинено те адміністративне правопорушення, за яке на нього було накладено адміністративне стягнення постановою, яку оскаржує позивач.

Як вже було встановлено судом, відповідач прийняв оскаржувану позивачем постанову, оскільки вважав, що останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП та наклав штраф у розмірі 17000 гривень.

Положеннями частини 3 статті 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію яке вчинено в особливий період, є адміністративним правопорушенням.

Також згідно з ч.3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки).

Як вже вказувалось вище, відповідач зазначав, що ОСОБА_1 направлялась повістка з вимогою заявитись до ІНФОРМАЦІЯ_6 21.03.2025, однак суду будь яких доказів направлення повістки, а також того, що ОСОБА_1 одержав вказану повістку не надано.

Отже відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів перед судом правомірність свого рішення та висновку про те, що позивач вчинив діяння, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

І тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Постанова підлягає визнанню неправомірною і скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення щодо позивача - закриттю.

Оцінка і висновок суду щодо судових витрат.

Враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, зокрема на користь позивача, то саме на його користь, на підставі ч.1 і ч.3 ст.132 та ст.134 КАС України, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, слід присудити здійснені позивачем документально підтверджені витрати у виді судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок (а.с.10) повністю та витрат на адвоката, але не у розмірі 8500 гривень, як ним заявлено (а.с. 84-89), а тільки у розмірі 4500 гривень, тобто частково. Позаяк такі витрати, як надання консультацій і роз`яснень (1000 грн.), підготовка адвоката до судових засідань (1000грн.) та ознайомлення із відзивом (2000грн.), не пов`язані із розглядом справи, що є підставою передбаченою п.1 ч.9 ст. 139 КАС України для відмови у розподілі таких витрат.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,23,33,217,210,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Рудої Христини Дмитрівни яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною і скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також закриття провадження у справі - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 №954/25 від 19 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

За рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, сплачений ним 26 червня 2025 року, квитанція № 1004-8602-3752-2211, через «Таскомбанк» та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень. У стягненні витрат на професійну правничу допомогу у більшому розмірі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів, з дня отримання судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Суддя: Коваленко Д. С.