Справа № 320/1085/23
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1085/23 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

19 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Єгорової Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Маруся Бевереджиз Юкрейн" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Маруся Бевереджиз Юкрейн» (далі позивач; ТОВ «Маруся Бевереджиз Юкрейн») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у місті Києві (далі відповідач; ГУ ДПС у м. Києві), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 05 вересня 2022 року №1.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року, ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає про правомірність проведення перевірки та оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

31 грудня 2024 року ТОВ «Маруся Беверджиз Юкрейн» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року без змін.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що посадовими особами ГУ ДПС у м. Києві відповідно до наказу від 20 червня 2022 року №2057-п, направлень на проведення перевірки, проведено фактичну перевірку господарської одиниці місця зберігання ТОВ "Маруся Бевереджиз Юкрейн", що розташована за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Хохлових, буд. 11/2, літ. "Р".

За результатами контролюючим органом складено акт від 01 серпня 2022 року №18145/26-15-09-01/33399843 у якому зафіксовані порушення ТОВ "Маруся Бевереджиз Юкрейн" вимог абзацу 12 статті 18, статті 11 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі Закон №481/95-BP), Постанови Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2008 року №957 "Про встановлення мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" (зі змінами та доповненнями) (далі Постанова №957), пункту 226.9 статті 226 Податкового кодексу України (далі ПК України):

- встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими за мінімальні оптово-відпускні ціни на такі напої, передбачені Постановою №957: віскі King Robert II Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 108 пляшок за видатковою накладною №PH000008623, Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 24 пляшки за видатковою накладною №PH000008375, Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 108 пляшок за видаткового накладною №РН000007911, King Robert II Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 36 пляшок за видатковою накладною №РН000007939, King Robert II Blended Scotch Whisky 0,5л. у кількості 18 пляшок за видатковою накладною №PH000009432, King Robert II Blended Scotch Whisky 0,5 л. у кількості 12 пляшок за видатковою накладною №PH000008074;

- встановлено факт зберігання з метою подальшої реалізації алкогольного напою вино червоне сухе "К`янті Классіко Різерва" міцністю 13%, ємністю 0,75 л на загальну суму 432 грн без марки акцизного податку встановленого зразка.

На підставі вказаних висновків ГУ ДПС у м. Києві прийняте податкове повідомлення-рішення від 05 вересня 2022 року №1, яким до ТОВ "Маруся Бевереджиз Юкрейн" за вказане порушення застосовано штрафні санкції в сумі 1036637,60 грн.

Позивач оскаржив вказані рішення шляхом подання скарги до ДПС України.

Рішенням ДПС України від 01 грудня 2022 року №15164/6/99-00-06-03-01-06 скаргу ТОВ "Маруся Бевереджиз Юкрейн" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 05 вересня 2022 року №1 без змін.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення від 05 вересня 2022 року №1 протиправним, ТОВ «Маруся Бевереджиз Юкрейн» звернулося до Київського окружного адміністративного суду з цим позовом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності проведення та обґрунтованості висновків, а також законності оскаржуваного рішення, прийнятого за результатом перевірки.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду при ухваленні цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина третя статті 308 КАС).

Отже, визначені КАС межі перегляду справи апеляційним судом передбачають перевірку рішення суду першої інстанції лише в тій частині, в котрій воно було оскаржене, і лише з урахуванням наведених в апеляційній скарзі доводів.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є проведення перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначені підстави для призначення фактичної перевірки, порядок її проведення та оформлення результатів. Також встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України однією з обов`язкових умов для початку проведення фактичної перевірки встановлено пред`явлення платнику податків копії наказу про проведення перевірки. Також визначено вимоги до такого наказу, а саме - він має містити: дату видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Абзацами п`ятим і шостим пункту 81.1 статті 81 ПК України встановлено, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки. Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

Колегія суддів звертає увагу на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 28 травня 2024 року у справі № 280/1431/23, відповідно до яких правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.

Однак, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює дві:

(1) наявність та/або отримання певної інформації;

(2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері.

Саме тому цей підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України має істотну особливість у його застосуванні порівняно з іншими підпунктами цієї норми, яка і зумовлює висновок про те, що саме лише посилання на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України у рішенні про проведення перевірки не є мінімально достатнім обсягом інформації, яка має відображатися у наказі відповідно до абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки.

Оскільки підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України встановлює в одному підпункті статті дві самостійні (окремі) підстави для проведення перевірки, то у наказі про призначення перевірки контролюючий орган поряд з юридичною підставою у вигляді нумераційного позначення зобов`язаний відобразити конкретну з таких двох фактичних підстав, яка і зумовила прийняття рішення про проведення перевірки, або ж обидві, в обсязі, достатньому для ідентифікації однієї з двох (або обох в сукупності у разі їх наявності). Відображення такої фактичної підстави не обов`язково має бути сформульоване тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте, повинна бути чітко визначена та змістовно відповідати правовій нормі.

Тобто, у разі, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стала наявність (отримання) певної інформації, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен щонайменше зазначити про «наявність (отримання) інформації щодо можливого порушення» або ж зазначити реквізити документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію. Аналогічно, якщо фактичною підставою для призначення фактичної перевірки стало здійснення відповідних функцій, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України повинен саме про це зазначити. Відповідно, якщо підставою для призначення перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України стала сукупність фактичних підстав, передбачених цією нормою, то контролюючий орган у рішенні про проведення перевірки поряд із посиланням на підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України має це відобразити у вищезазначений спосіб.

Саме такий обсяг інформації у наказі, прийнятому відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, можна вважати мінімально достатнім в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо зазначення у наказі підстави для проведення перевірки, оскільки надає платнику податків загальне розуміння про підставу її призначення та відповідний предмет перевірки. Таке інформування про фактичну обставину має бути наведено саме серед підстав для проведення перевірки, тобто перед резолютивною частиною наказу. У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 Податкового кодексу України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 16.04.2025 по справі № 580/6136/23, від 06.12.2024 по справі № 440/2331/24, від 02.10.2025 №300/2885/24.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутній наказ ГУ ДПС у м. Києві, на підставі якого проведена вказана перевірка позивача.

В Акті перевірки від 01.08.2022 №18145/26-15-09-01/33399843, на підставі якого прийнято оспорюване податкове повідомлення-рішення посилання на такий наказ також відсутні.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що позивач у позовній заяві, відзиві на апеляційну скаргу зазнав доводи щодо протиправності наказу, а в рішенні суду першої інстанції було констатовано відсутність в матеріалах справи згаданого наказу, однак податковий орган (суб`єкт владних повноважень), всупереч наведеним вище приписам статті 77 КАС України, не надав його до суду та нічого не зазначив на спростування доводів позивача в цій частині.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про неможливість перевірити правомірність призначення перевірки, зокрема, дотримання відповідачем вимог щодо належного оформлення наказу про призначення перевірки, у зв`язку із відсутністю у матеріалах справи наказу ГУ ДПС у м. Києві на підставі якого проведена вказана перевірка позивача.

Щодо суті виявлених порушень колегія суддів зазначає про таке.

Так, відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» мінімальні оптово-відпускні ціни на алкогольні напої - ціни, які визначаються за кодами виробів Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності за І літр 100-відсоткового спирту, обраховані виходячи з найнижчої оптової ціни на вітчизняну або контрактної вартості на імпортну продукцію та податків і зборів, які відповідно до чинного законодавства підлягають сплаті з одиниці продукції вітчизняними виробниками й імпортерами, та з урахуванням вартості тари.

Відповідно до частини десятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.10.2008 №957 «Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв» (зі змінами та доповненнями) встановлено розмір мінімальних роздрібних цін на віскі за 1 літр 100-відсоткового спирту в розмірі 682 грн.

З огляду на вказані норми, мінімальна оптово-відпускна ціна віскі у пляшці об`ємом 0,5 л з вмістом спирту 40% складає 136,4 грн та 190,96 грн за пляшку об`ємом 0,7 л (40%).

Абзацом 12 частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» встановлено, що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 гривень.

Так, законодавцем визначена міра відповідальності у вигляді штрафу саме за оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої.

З матеріалів справи вбачається, що в акті перевірки зафіксовано реалізацію ТОВ "Маруся Бевереджиз Юкрейн" віскі:

- King Robert II Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 108 пляшок за видатковою накладною №PH000008623;

- Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 24 пляшки за видатковою накладною №PH000008375;

- Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 108 пляшок за видаткового накладною №РН000007911;

- King Robert II Blended Scotch Whisky 0,7 л. у кількості 36 пляшок за видатковою накладною №РН000007939;

- King Robert II Blended Scotch Whisky 0,5л. у кількості 18 пляшок за видатковою накладною №PH000009432;

- King Robert II Blended Scotch Whisky 0,5 л. у кількості 12 пляшок за видатковою накладною №PH000008074.

Ціна за реалізацію перелічених вище віскі за пляшку об`ємом 0,7 л складає 186,78 грн, а за пляшку казаною алкогольного напою об`ємом 0,5 л - 134,58 грн.

Разом з цим, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на час проведення зазначеної фактичної перевірки позивач усунув вказані порушення шляхом коригування ціни на віскі об`ємом 0,7 л до 193,2 грн та об`ємом 0,5 л до 145,2 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами дооцінки товару від 01.07.2022, розрахунками коригування від 01.07.2022 до відповідних податкових накладних та квитанціями про їх прийняття контролюючим органом на реєстрацію 29.07.2022.

Таким чином, встановлення відповідачем правопорушення за оптову або роздрібну торгівлю алкогольними напоями за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої з боку позивача без врахування здійснених ним коригувань свідчить про відсутність вказаного порушення станом на час проведення перевірки та, як наслідок, протиправність податкового повідомлення рішення в цій частинні.

Щодо встановленого податковим органом факту зберігання з метою подальшої реалізації алкогольного напою вино червоне сухе "К`янті Классіко Різерва" міцністю 13%, ємністю 0,75 л на загальну суму 432 грн без марки акцизного податку встановленого зразка, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абзацом 3 частини 4 статті 11 Закону №481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Підпункти 14.1.107, 14.1.109 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначають, що марка акцизного податку спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів наклеювання марки акцизного податку на пляшку (упаковку) алкогольного напою чи пачку (упаковку) тютюнового виробу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України щодо виробництва, зберігання та продажу марок акцизного податку).

Статтею 226 ПК України, передбачено процедуру виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів.

Так, пунктом 226.1 статті 226 ПК України, встановлено, що у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.

Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів (пункт 226.2 статті 226 ПК України).

Відповідно до пункту 226.7 статті 226 ПК України кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв.

За правилами пункту 226.9 статті 226 ПК України вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; вироблені в Україні алкогольні напої з марками акцизного податку, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари; алкогольні напої іноземного виробництва з марками акцизного податку, на яких зазначена сума акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням міцності продукції, місткості тари та розміру ставок акцизного податку, діючих на момент виробництва марки.

Згідно із пунктами 19 "Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251, наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати акцизного податку та легальності ввезення товарів.

Вважаються такими, що немарковані: алкогольні напої та тютюнові вироби з підробленими марками; алкогольні напої та тютюнові вироби, марковані з порушенням вимог цього Положення, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції; алкогольні напої з марками, на яких зазначення суми акцизного податку, сплаченого за одиницю маркованої продукції, не відповідає сумі, визначеній з урахуванням чинних на дату розливу продукції ставок акцизного податку, міцності продукції та місткості тари.

Відповідно до абзацу 15 статті 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: виробництва зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, або з використанням тари, що не відповідає вимогам, визначеним частиною першою статті 11 цього Закону, 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень.

З акту перевірки вбачається, що відповідач встановив порушення позивачем вимог ст. 11 Закону №481/95-BP, пункту 226.9 статті 226 ПК України, шляхом зберігання з метою подальшої реалізації алкогольного напою (вино червоне сухе "К`янті Классіко Різерва" міцністю 13%, ємністю 0,75 л на суму 432 грн) без марки акцизного податку встановленого зразка.

Разом з тим, матеріали справи, всупереч статті 77 КАС України, не містять більше жодних доказів про вчинення позивачем вказаного правопорушення.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмітив, що в якості підстави для прийняття податкового повідомлення-рішення відповідача від 05.09.2022 №1 вказано акт перевірки від 01.08.2022 №18145/26-15-09-01/33399843, у якому встановлено порушення статті 11-1 Закону №481/95-BP, яка регулює питання максимальної роздрібної ціни на тютюнові вироби та відсутність фіксації вказаного правопорушення в акті від 05.09.2022 №1.

Враховуючи встановлені вище обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду дійшла висновку про наявність достатніх правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 05 вересня 2022 року №1.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 жовтня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. В інших випадках постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Н.М. Єгорова