Справа № 343/2433/25
Суддя: Монташевич С. М.
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 343/2433/25
Провадження №: 2-а/343/53/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2025 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

суддi Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції з представниками сторін адміністративну справу № 343/2433/25 за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення,

за участю: представника позивача - адвоката Ружицького В.М.,

представника відповідача - Сліпенка С.В.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

05 грудня 2025 року адвокат Ружицький В.М. у системі "Електронний суд" сформував від імені ОСОБА_1 позовну заяву, в якій просить скасувати постанову про порушення митних правил № 1531/UA209000/2025 від 25.11.2025 та закрити справу про адміністративне правопорушення, вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивує тим, що 31 липня 2025 року на митну територію України через пункт пропуску Ужгород-Вишнє Нємецьке Закарпатської митниці було ввезено транспортний засіб - причіп реєстраційний номер RDE4677H, номер кузова НОМЕР_1 (надалі транспортний засіб) у митному режимі тимчасове ввезення до 60 днів. За кермом автомобіля, яким було ввезено описаний вище причіп, виконуючи завдання роботодавця, в межах трудових взаємовідносин, був позивач як водій у ФОП ОСОБА_2 . Тобто, ввезення транспортного засобу позивач здійснював в інтересах роботодавця, за його дорученням та замовленням. За змістом протоколу про порушення митних правил названий вище причіп мав бути доставлений в митний орган на кордоні в строк до 29 вересня 2025 року.

21 жовтня 2025 року в зону митного контролю митного поста Краковець Львівської митниці, по смузі руху червоний коридор, в напрямку в`їзд в Україну прибув транспортний засіб з напівпричіпом, реєстраційний номер НОМЕР_2 / НОМЕР_3 , під керуванням позивача, який здійснював перевезення товарів згідно ВМД 25UA58U8, 25UA40U4 та гуманітарну допомогу унікальний код якої 24763403 (25UA120001002Q25H1). За результатом здійснення митних процедур системою АСУР АСМО Центр ЄАІС 2 було згенеровано обов`язкові митні формальності, внаслідок чого встановлено, що згідно з інформацією, наявною в електронній базі даних транспортний засіб не був вчасно вивезений через несправний технічний стан, в базі даних АСМО Центр ЄАІС 2 відсутнє звернення від ФОП ОСОБА_2 щодо продовження терміну тимчасового ввезення, а водій ОСОБА_1 станом на 21 жовтня 2025 року не надав документів на підтвердження факту аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 МК України. І відповідно відповідач в особі заступника начальника Львівської митниці Хомутянський В.В. дійшов висновку про порушення позивачем митних правил перевищення строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, що свідчить про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 МК України.

Позивач не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України, оскільки є найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 . Здійснюючи 31 липня 2025 року міжнародне вантажне перевезення з використанням причіпу з реєстраційним номером НОМЕР_4 , позивач здійснював таке в інтересах роботодавця, за його дорученням та замовленням, що унеможливлює для його особи бути суб`єктом відповідальності за ч.5 ст.481 МК України, оскільки вчинення тих чи інших дій із транспортним засобом лежить виключно в межах компетенції роботодавця ФОП ОСОБА_2 , який є законним володільцем та користувачем такого транспортного засобу за договором оренди № 01/01/25 від 01 січня 2025 року. Позивач позбавлений фізичної, юридичної можливостей приймати рішення щодо експлуатації, ввезення та/або вивезення даного транспортного засобу. Такі повноваження є виключно у роботодавця, який використовує транспортний засіб на умовах договору оренди. З огляду на це, після завершення кожного факту міжнародного вантажного перевезення позивач не впливає та не може впливати на визначення місце знаходження транспортного засобу, його технічний стан, зміну митного режиму, тощо. Фактично, якщо проаналізувати зміст оскаржуваної постанови слід дійти висновку, що відповідач визнає той факт, що позивач не може бути суб`єктом відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України, що підтверджується викладеними ним у постанові доводами, а саме, відповідач вказав, що в базі даних АСМО Центр ЄАІС 2 відсутнє звернення від ФОП ОСОБА_2 , щодо продовження терміну тимчасового ввезення. Тобто, відповідач в такий спосіб допускає помилковість власного рішення про притягнення до відповідальності позивача як водія, що є працівником у ФОПа, який в свою чергу є законним володільцем транспортного засобу та спеціальним суб`єктом на здійснення міжнародних вантажних перевезень.

Окрім цього, наведені обставини дають підставу для твердження про відсутність суб`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення. Оскаржувана постанова не містять жодного доказу на підтвердження умислу/ необережності в діях (бездіяльності) позивача щодо вчинення правопорушення за ч. 5 ст. 481 МК України, що є самостійною та достатньою підставою для ухвалення рішення про скасування спірної постанови та закриття адміністративного провадження. Матеріали адміністративного провадження не містять і доказів на підтвердження ухвалення митним органом індивідуального рішення про встановлення строку тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення 60 діб, хоча обов`язковою умовою для застосування ст. 481 МК України є ухвалення митним органом індивідуального рішення відносно конкретного суб`єкта про встановлення строку тимчасового ввезення транспортного засобу. Відсутність такого індивідуального рішення митного органу унеможливлює застосування ст.481 МК України.

У спірних правовідносинах також мали місце обставини непереборної сили, що виключає можливість притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 481 МК України будь-якої особи, в тому числі, позивача та його роботодавця. Водій ОСОБА_1 після складення відносно нього протоколу про порушення митних правил №1531/UA209000/2025 від 21 жовтня 2025 року повідомив про вказаний факт ОСОБА_2 . Водночас, не можна залишити без уваги і ту обставину, що при складанні протоколу позивач повідомив митний орган про технічні несправності транспортного засобу. Після цього, роботодавець ФОП ОСОБА_2 додатково листом №12/11 від 12 листопада 2025 року повідомив митний орган про технічні несправності транспортного засобу та його перебування на сервісному ремонті через несправності повітряних магістралей та гальмівної системи ABS+EBS p з 10 жовтня 2025 року. При цьому роботодавець не мав можливості завчасно проводити ремонт транспортного засобу з поважних причин, які слід розцінювати як форс мажорні обставини, обставини непереборної сили. Так, ОСОБА_2 , починаючи з березня 2025 року є активним членом волонтерської організації ГО Україна - земля великого народу, і відповідно, бере активну участь у ввезенні на територію України гуманітарної допомоги Збройним Силам України як у вигляді вантажів, так і відповідних транспортних засобів. Наведена обставина підтверджується і самим митним органом, про що вказано в оскаржуваній постанові та протоколі, де зафіксовано, що 21 жовтня 2025 року було складено відповідний протокол відносно позивача при ввезенні на територію України в тому числі гуманітарної допомоги. Тобто, з огляду на технічну несправність ввезеного транспортного засобу, ОСОБА_2 використовував інший справний транспортний засіб для перевезення гуманітарної допомоги та вантажів, що відповідно відтерміновувало ремонт ввезеного причіпу. Більше того, волонтерська діяльність вимагає значного обсягу часу для перебування за межами держави як в залученні такої допомоги так і в організації її перевезення. Таким чином, на підставі системного аналізу фактичних обставин справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів слід дійти висновку про те, що об`єктивні причини, які обмежували позивача у виконанні обов`язку вивезти транспортний засіб за межі України слід трактувати, як непереборну силу, що виключає у даному випадку можливість притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.

Більше того, у спірному випадку ні позивачем (який як водій залучений до ввезення гуманітарної допомоги), ні роботодавцем не пропущено 60 денного строку (враховуючи, що відсутнє рішення митного органу про встановлення такого строку, то відповідно слід виходити із трирічного строку) вивезення транспортного засобу за кордон, оскільки причина пропуску такого строку (у випадку наявності рішення про його встановлення) є поважною, тому що позивач був позбавлений можливості вивезти транспортний засіб за межі України через обставини непереборної сили, форс мажорні обставини.

Відповідачем були допущені й процесуальні порушення при ухваленні оскаржуваного рішення. Як позивач, так і ФОП ОСОБА_2 як роботодавець позивача та законний володілець транспортного засобу не були повідомленні про час розгляду даної адміністративної справи відповідачем, що призвело до порушення їх прав гарантованих ст. 498 МК України, в тому числі, фундаментального права на захист, що є самостійною та достатньою підставою для скасування оскаржуваної постанови. У протоколі про порушення митних правил №1531/UA209000/2025 від 21 жовтня 2025 року уповноважена особа митного органу на виконання вимог ч.6 ст. 494 МК України зобов`язана була зазначити про місце, дату та час розгляду справи про порушення митних правил. Однак, зазначивши у протоколі дату 25 листопада 2025 року та місце розгляду справи м.Львів, уповноважена особа не вказала часу її розгляду. Інших сповіщень відповідач не направляв.

За таких обставин, слід дійти висновку, що оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил про притягнення позивача до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 МК України, не може вважатися правомірною, а тому підлягає скасуванню з одночасним закриттям провадження у справі про порушення митних правил.

Представник відповідача у системі "Електронний суд" сформував відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити. Свою позицію мотивував тим, що позивач станом на 21.10.2025 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_1 , більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, що свідчить про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України.

У своїй позовній заяві адвокат Ружицький В.М. указує на те, що гр. ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, оскільки не є перевізником, із приводу чого слід зазначити, що п. 37 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України визначено, що перевізник це особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України.

Відповідно до ч. 2 ст. 459 Митного кодексу України, суб`єктами адміністративної відповідальності за порушення митних правил можуть бути громадяни, які на момент вчинення такого правопорушення досягли 16-річного віку, а при вчиненні порушень митних правил підприємствами - посадові особи цих підприємств. З матеріалів справи слідує, що саме позивач ввіз на митну територію України транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_1 , який переміщувався у митному режимі «тимчасове ввезення до 60 днів». Відтак, саме він є суб`єктом адміністративного правопорушення.

Щодо посилання адвоката на факт поломки й ремонту транспортного засобу, то наведена причина порушення терміну доставки не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили і не може звільняти особу від відповідальності. Враховуючи вказане, обов`язковою ознакою обставин непереборної сили є надзвичайність та невідворотність. ОСОБА_1 ж документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, у відповідності до статті 460 Митного кодексу України, надано не було. Крім того, Львівська митниця зазначає, що поломка транспортного засобу не є в розумінні наведених норм законодавства аварією чи дією обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Щодо посилання адвоката на факт повідомлення листом № 12/11 від 12.11.2025 ФОП ОСОБА_2 (вх. митниці № 39478/14-20 від 13.11.2025) Львівську митницю про технічні несправності транспортного засобу та перебування на сервісному ремонті, то такі не можна брати до уваги, оскільки повідомлення надійшло після завершення терміну тимчасового ввезення.

Щодо тверджень про те, що у протоколі про порушення митних правил не зазначено час розгляду справи, чим порушено право на захист ОСОБА_1 , то в протоколі про порушення митних правил від 21.10.2025 № 1531/UA209000/2025 зазначено, що «Розгляд справи відбудеться: 25.11.2025 о 10 год. 00 хв. за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 369, у приміщенні Львівської митниці». Окрім того, згідно графіку роботи, Львівська митниця працює з 08.00 год. до 17.00 години. Справа про порушення митних правил № 1531/UA209000/2025 була розглянута митницею у зазначену у розписці дату, а саме: 25.11.2025, про що гр. ОСОБА_1 був належним чином повідомлений. Оскільки клопотань про перенесення розгляду справи від гр. ОСОБА_1 та його представника не надходило, такий було проведено за відсутності позивача та його представника. Матеріали справи свідчать про факт належного повідомлення позивача про заплановану дату розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, вважає, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення, а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Представник позивача в системі "Електронний суд" сформував відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідачем не спростовано доводи та мотиви адміністративного позову, позиція Львівської митниці фактично зводиться до незгоди із пред`явленим позовом, без наведення обставин та доказів, що могли б слугувати підставами для відмови в його задоволенні. Перевізником може бути відповідний суб`єкт із спеціальним статусом, оскільки діяльність з перевезення є ліцензійною діяльністю. І така ліцензія є виключно у ФОП ОСОБА_2 . Натомість позивач не є та не може бути перевізником, оскільки є найманим працівником у ФОП ОСОБА_2 31 липня 2025 року ФОП ОСОБА_2 здійснював ввезення товару на митну територію України з використанням т/з причіпу реєстраційний номер НОМЕР_5 , водієм (не перевізником) був ОСОБА_1 , на виконання договору №140 від 24 липня 2025 року на перевезення вантажу та CMR, яка містила інформацію про ФОП ОСОБА_2 як перевізника. І митний орган у процесі вчинення митних процедур прийняв таку CMR, в тому числі про ФОП ОСОБА_2 як перевівзника.

Щодо позиції відповідача про те, що позивач як суб`єкт адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України т/з-причіпу, реєстраційний номер НОМЕР_5 , більше ніж на 20 діб, але не більше ніж на 30 діб, то матеріали справи не містять жодного доказу про встановлення митним органом відносно позивача 60-тиденного строку для тимчасового ввезення вищевказаного транспортного засобу. Відсутність такого рішення про встановлення 60-тиденного строку тимчасового ввезення унеможливлює притягнення до відповідальності за порушення строку, який не встановлено. А тому, враховуючи зміст ст.108 МК України про максимальний строк тимчасового ввезення 3 роки, беручи до уваги відсутність рішення митного органу про встановлення 60-тиденного строку тимчасового ввезення, вважає, що на тимчасове ввезення вищеописаного транспортного засобу, що мало місце 31 липня 2025 року, поширюється трирічний строк такого тимчасового ввезення.

Представник Львівської митниці не спростував доводів позовної заяви про те, що позивач не був належним чином повідомлений про час розгляду даної адміністративної справи. Твердження про графік роботи митниці з 08.00 год до 17.00 год не звільняє відповідача від обов`язку в належний спосіб сповістити особу, відносно якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності, про місце, дату і час розгляду справи. Наявний у справі протокол №1531/UA209000/2025 від 21 жовтня 2025 року не містить вказівки про час розгляду справи. Наведене порушення призвело до порушення фундаментальних прав позивача, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Самостійною та достатньою підставою для ухвалення рішення про скасування постанови №1531/UA2090000/2025 від 25 листопада 2025 року та закриття справи про адміністративне правопорушення є те, що неможливість такого вивезення була зумовлена відсутністю у позивача фактичної та юридичної можливості здійснити таке вивезення, оскільки останній не є власником транспортного засобу, та інші обставини про які йдеться у позові. Належним володільцем та користувачем т/з-причіпу, реєстраційний номер НОМЕР_5 , є ФОП ОСОБА_2 за договором оренди, копія якого наявна у матеріалах справи. Причиною, що фізично унеможливлювала таке вивезення т/з була технічна несправність транспортного засобу. Після відновлення т/з, 05 грудня 2025 року ФОП ОСОБА_2 намагався здійснити його вивезення з митної території України. Однак, митний орган відмовив у пропуску т/з-причіпу реєстраційний номер RDE4677P, вилучив його та повідомив про необхідність з`явитись позивачу до відповідача для складення протоколу про порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 481 МК України. 08 грудня 2025 року відносно позивача було оформлено протокол про порушення митних правил №1735/UA209000/2025 - перевищення строку тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу більше ніж на тридцять діб, що свідчить про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України. За змістом даного протоколу відносно позивача розпочато адміністративні процедури за перевищення строків тимчасового ввезення описаного вище т/з, який було ввезено на територію України 31 липня 2025 року. Тобто, ті самі обставини та юридичні факти, що мають місце у даному спорі. 17 грудня 2025 року між позивачем та відповідачем було укладено мирову угоду, за умовами якої позивач сплатив відповідачу 136000,00 грн, що дорівнює нижній межі розміру штрафу, передбаченого санкцією ч. 6 ст. 481 МК України. У спірному випадку відповідальність за ч. 6 ст. 481 МК України охоплює діяння (бездіяльність), відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 481 МК України. Тому, враховуючи, що позивачем сплачено кошти в межах відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України, вважає, що в даній ситуації має місце фактично подвійне притягнення до відповідальності позивача за одне і те саме правопорушення, що є неприпустимим в силу ст. 61 Конституції України. Наведені обставини свідчать про необхідність скасування оскаржуваної постанови та закриття відповідного адміністративного провадження.

Представник позивача, який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, просив його задовольнити.

Представник відповідача, який брав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково зазначив, що врегулювання спору шляхом досягнення компромісу не є свідченням того, що правопорушення за ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України відсутнє, оскільки мало місце і перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб. Тобто мали місце два різні правопорушення. Про визначений строк зазначається у їхній внутрішній системі, про нього будь-яких додаткових повідомлень чи документів для особи не складається. Повідомлення про неможливість вивезення автомобіля поступило 12.11.2025, тобто після складення першого протоколу та після перевищення строку тимчасового ввезення транспортного засобу. До закінчення встановленого строку ввезення транспортного засобу таке повідомлення на Львівську митницю не надходило. Незазначення у протоколі часу його розгляду не знімає із особи, відносно якого він складений, обов`язку цікавитися своєю справою. Позивач на Львівську митницю не приходив ні в який час протягом робочого дня - 25.11.2025.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі:

05 грудня 2025 адвокат Ружицький В.М. у системі «Електронний суд» сформував від імені ОСОБА_1 позовну заяву, а 09.12.2025 долучив докази її правлення відповідачу.

Згідно з ухвалою від 09.12.2025, суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду.

15 грудня 2025 року представник позивача сформував клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке суд задоволив, про що постановив ухвалу від 15.12.2025.

Також 15.12.2025 представник позивача сформував клопотання про залучення третьої особи, яке надалі просив залишити без розгляду, про що суд постановив відповідну ухвалу від 22.12.2025, яка занесена до протоколу судового засідання.

16 грудня 2025 року представник відповідача у системі «Електронний суд» сформував відзив на позов, а також клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін .

Згідно з ухвалою від 17.12.2025, суд постановив провести судове засідання в режимі відеоконференції з представником відповідача та відмовив у задоволенні клопотання про перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

18 грудня 2025 року представник позивача сформував відповідь на відзив.

В судовому засіданні після дослідження письмових доказів суд перейшов до стадії ухвалення рішення, проголошення якого визначив на 24.12.2025 о 11:00 год.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

згідно з протоколом про порушення митних правил № 1531/UA209000/2025 від 21.10.2025, державний інспектор відділу митного оформлення № 1 митного поста "Краковець" Львівської митниці ОСОБА_3 у присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 склав протокол про порушення митних правил, у якому зазначив, що 21.10.2025 близько 04 год 15 хв у зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці Держмитслужби, по смузі руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб з напівпричіпом реєстраційний номер НОМЕР_6 / НОМЕР_7 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який здійснював перевезення товарів згідно ВМД: 25UA58U8, 25UA40U4, та гуманітарну допомогу, унікальний код якої: 24763403 (25UA120001002Q25H1). За результатами здійснення митних процедур системою АСУР АСМО «Центр» ЄАІС 2 було згенеровано обов`язкові митні формальності, внаслідок чого встановлено, що згідно інформації, наявній в електронній базі даних, вказаний транспортний засіб комерційного призначення ввезений на митну територію України через пункт пропуску "Ужгород - Вишнє Нємецьке". Відділи митного оформлення № 1-4 митного поста "Ужгород автомобільний" 31.07.2025 12:14:42, громадянином України ОСОБА_1 , у митному режимі "тимчасове ввезення до 60 днів" і мав бути доставлений в митний орган на кордоні в строк до 60 днів. У базі даних АСМО «Центр» ЄАІС 2 відсутнє звернення від ФОП ОСОБА_2 щодо продовження терміну тимчасового ввезення. На момент прибуття 21.10.2025 на митний пост «Краковець-Корчова» гр. України ОСОБА_1 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України, не надав. Частиною 2 ст. 108 Митного кодексу України передбачено, що строк тимчасового ввезення транспортних зсобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахувнням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. Таким чином, ураховуючи положення та норми, що передбачені ч. 1 ст. 31, ч. 3 ст. 33, ст. 318, 495 Митного кодексу України, ОСОБА_1 станом на 21.10.2025 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_1 , більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, що свідчить про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України. З указаним протоколом ОСОБА_1 ознайомився, його копію отримав, що підтвердив своїми підписами. Також надав пояснення на окремому аркуші та був повідомлений, що розгляд справи відбудеться 25.11.2025 у приміщенні Львівської митниці без зазначення часу (а.с. 7-8, 105-106).

У письмових поясненнях ОСОБА_1 від 21.10.2025 вказав, що він працює водієм у ФОП ОСОБА_4 . Зазначив, що причіп був ввезений 31.07.2025 на термін до 60 днів. Однак вчасно він не був вивезений у зв`язку з поломкою. Зі слів ФОПа, було повідомлено про дану ситуацію завчасно, але ніяких офіційних звернень до митниці станом на зараз не надходило (а.с. 109).

25 листопада 2025 року заступник начальника Львівської митниці Хомутянський В.В., розглянувши матеріали справи про порушення митних правил, розпочатої 21.10.2025 за ознаками вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України, за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , установив, що 21.10.2025 близько 04 год 15 хв у зону митного контролю митного поста «Краковець» Львівської митниці Держмитслужби, по смузі руху «червоний коридор», в напрямку «в`їзд в Україну», прибув транспортний засіб з напівпричіпом реєстраційний номер НОМЕР_6 / НОМЕР_7 , під керуванням громадянина України ОСОБА_1 , який здійснював перевезення товарів згідно ВМД: 25UA58U8, 25UA40U4, та гуманітарну допомогу, унікальний код якої: 24763403 (25UA120001002Q25H1). За результатами здійснення митних процедур системою АСУР АСМО «Центр» ЄАІС 2 було згенеровано обов`язкові митні формальності, внаслідок чого встановлено, що згідно з інформацією, наявною в електронній базі даних, 31.07.2025 на митну територію України через пункт пропуску "Ужгород - Вишнє Нємецьке" громадянином України ОСОБА_1 увезено вказаний вище транспортний засіб у митному режимі "тимчасове ввезення до 60 днів" і мав бути доставлений в митний орган на кордоні в строк до 29.09.2025. У базі даних АСМО «Центр» ЄАІС 2 відсутнє звернення від ФОП ОСОБА_2 щодо продовження терміну тимчасового ввезення. Відповідно до вимог ст. 192 Митного кодексу України, про обставини, події (аварії або дії непереборної сили), місцезнаходження транспортного засобу ОСОБА_1 до найближчого митного органу не звертався. На момент прибуття 21.10.2025 на митний пост "Краковець" Львівської митниці ОСОБА_1 відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 Митного кодексу України, не надав. У своїх письмових поясненнях, наданих під час складання протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 зазначив, що транспортний засіб не був учасно ввезений через технічний стан. На митницю не звертався. Згідно модуля «Журнал пункту пропуску» АСМО «Центр» вказаний вище транспортний засіб із митної території України станом на 21.10.2025 ОСОБА_1 не вивозився та у інший митний режим ніж «Тимчасове ввезення до 60 днів» поміщений не був. Таким чином, громадянин ОСОБА_1 станом на 21.10.2025 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_1 , більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, що свідчить про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України. У зв`язку з указаним, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с. 9-10, 111 звор. - 112). Копію постанови ОСОБА_1 направлено поштовим відправленням, на що вказує супровідний лист (а.с. 113).

На підтвердження того, що транспортний засіб, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_1 , більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, станом на 21.10.2025 перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України, відповідач надав: дані про перетин кордону, згідно з якими в`їзд мав місце 31.07.2025, водій ОСОБА_5 , мета комерційне перевезення, режим "тимчасове ввезення на 60 днів" (а.с. 109 звор.), та відповідний контрольний талон, який вазує на дату вивезення 21.10.2025 (а.с. 108 звор.).

Позивач заперечує проти винесеної постанови, зазначаючи, що він є найманим працівником ФОП ОСОБА_2 , в якого працює на посаді водія з 02.11.2022, на підтвердженя чого долучив до матеріалів позову наказ № 5 "Про прийняття на роботу ОСОБА_1 " від 01.11.2022 та трудовий договір від 02.11.2022 (а.с. 11, 12). Також зазначив, що транспортний засіб, невивезення якого йому поставлено у провину, використовує ФОП ОСОБА_2 на підставі договору оренди № 01/01/25 від 01.01.2025 (а.с. 13-14). Саме останній є перевізником, який використовує транспортний засіб - причіп, реєстраційний номер НОМЕР_5 , у своїй підприємницькій діяльності, про що свідчать укладені ним договори про перевезення вантажів та заявки на перевезення вантажів (а.с. 152-164).

На підтвердження реєстрації ОСОБА_2 фізичню особою-підприємцем позивач надав відповідну виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця (а.с. 15. 16). ФОП ОСОБА_2 здійснює підприємницьку діяльність у тому числі у сфері міжнародних перевезень вантажів вантажними автомобілями, на що вказують повідомлення щодо надання витягу та відповідний витяг (а.с. 17, 18).

ФОП ОСОБА_2 активно займається волонтерською діяльністю, неодноразово перевозив на власних та орендованих транспортних засобах гуманітарну допомогу та інші автомобілі, які доставляв як ЗС України через ТЦКтаСП, так і передавав іншим організаціямам, за що отримував подяки та грамоти (а.с. 21, 33-51, 54-57, 58-59).

Як слідує з повідомлення за вих. № 12/11 від 12.11.2025 (а.с. 22), ФОП ОСОБА_2 звертався до начальника Львівської митниці та повідомляв, що через поломку йому не вдалося забезпечити вчасний виїзд напівпричепа RDE1727P з України. Факт його перебування на ремонті підтверджується відповідною довідкою (а.с. 23). Крім того його неповідомлення про поломку та протермінування проїзду було зумовнене станом його здоров`я та необхідністю у проведенні лікуваня, на що вказують результати обстежень та висновки лікарів (а.с. 24-31). Також просив урахувати, що він є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні дитину з інвалідністю до 18 років (а.с. 19, 20). Крім того підтвердженням неможливості повідомлення та вчасного вивезення напівпречіпа є те, що, ФОП ОСОБА_6 був зайнятий волонтерською діяльністю, яка потребувала певного часу перебування за межами України.

На описане вище повідомлення за вих. № 12/11 від 12.11.2025 представник Львівської митниці у листі за № 7.4-5/20-04/14/29935 від 02.12.2025 повідомив ОСОБА_2 про винесену відносно ОСОБА_1 постанову у справі про порушення митних правил № 5131/UA209000/2025, якою останнього визнано винуватим у вчиненні порушення митних правил правил та накледно штраф (а.с. 32).

Також на підтвердження наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови, представник позивача надав протокол про порушення митних правил № 1735/UA20900/2025 від 08.12.2025, згідно з яким ОСОБА_1 фактично повторно поставлено у провину порушення митних правил за теж правопорушення та за тих же обставин, тільки строк тимчасового ввезення на митну територію напівпричепа вже становить більше 30 днів (а.с. 146-147). В рамках розгляду матеріалів справи про порушення митних правил, ОСОБА_1 та Львівська митниця уклали мирову угоду про припинення провадження у справі про порушення митних правил від 08.12.2025, відповідно до якої перший визнав факт вчинення порушення митних правил та зобов`язався унести до державного бюджету 136000,00 грн (а.с. 150). Доказом здійснення сплати зазначених коштів є квитанція від 17.12.2025 (а.с. 151).

Таким чином, між сторонами виник спір відносно підставності винесення оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил на позивача.

Оцінка суду та норми права, які застосував суд:

вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд дійшов такого висновку.

Згідно зі ст. 486 Митного кодексуУкраїни, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Провадження у справі про порушення митних правил включає в себе виконання процесуальних дій, зазначених у статті 508 цього Кодексу, розгляд справи, винесення постанови та її перегляд у зв`язку з оскарженням.

Також згідно зі ст. 488 Митного кодексу України, провадження у справі про порушення митних правил вважається розпочатим з моменту складення протоколу про порушення митних правил.

У ст. 489 Митного кодексу України зазначено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 495 Митного кодексуУкраїни, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Посадова особа митного органу, яка здійснює провадження у справі про порушення митних правил, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

За приписами ст. 498 Митного кодексу України, особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у митному органі або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у митному органі та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови митного органу, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Суд установив, що ОСОБА_1 поставлено у провину те, що станом на 21.10.2025 він перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу комерційного призначення, реєстраційний номер НОМЕР_5 , номер кузова НОМЕР_1 , більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб, у зв`язку з чим відносно нього винесено постанову, якою притягнуто до відповідальності за ч. 5 ст. 481 Митного кодексу України.

З указаною постановою ОСОБА_1 не погоджується, вважає її незаконною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом, що підпадає під вимоги ч. 1 ст. 5 КАС України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист. Право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують передбачено і правилами ч. 5 ст. 160 КАС України.

Частиною 5 статті 481 Митного кодексу України визначено, що перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб , тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто вказана норма визначає відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортнх засобів більше ніж на двадцять діб, але не більше ніж на тридцять діб.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 108 МК України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється органом доходів і зборів у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється органом доходів і зборів з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені.

Як підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 увіз на митну територію транспортний засіб комерційного призначення у митному режимі "Тимчасове ввезення до 60 днів", що підтверджується даними Журналу пункту пропуску, що відповідає вимогам ст. 105 МК України, згідно з якою у митний режим тимчасового ввезення з умовним повним звільненням від оподаткування митними платежами поміщуються виключно: товари, транспортні засоби комерційного призначення, зазначені у статті 189 цього Кодексу та в Додатках B.1-B.9, C, D до Конвенції про тимчасове ввезення (м. Стамбул, 1990 рік), на умовах, визначених цими Додатками. Про вказний строк було відомо ОСОБА_1 , про що свідчать надані ним митному органу письмові пояснення. Докази про те, що мала місце зміна такого строку, матеріли справи не містять. Вказане також спростовує твердження представника позивача про те, що строк ввезення повинен був вираховуватися в межах трирічного троку, відповідно до ст. 108 Митного кодексу України. Більше того, суд звертає увагу на те, що частина 1 вказаної норми передбачає граничний трирічний строк, який може встановлюватися митним органом, щодо ввезення саме товарів. Натомість ч. 2 ст. 108 Митного кодексу України передбачає, що строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення, що має місце у спірному випадку, встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. Тому суд виснує, що ОСОБА_1 було відомо про ввезення ним транспортного засобу комерційного призначення на строк до 60 днів, який закінчився 29.09.2025.

Натомість відповідач під час перетину кордону ОСОБА_1 установив, що станом на 21.10.2025 останній перевищив строк тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу - причіпа у строк більше ніж на 20 діб, але не більше, ніж на 30 діб. Позивач погодився із вказаним порушенням, під час складення відносно нього протоколу будь-яких зауважень та заперечень не висловлював, у тому числі не вказував, що він не є суб`єктом правопорушення, оскільки працює найманим праціником у ФОП, який такий причіп має в оренді та використовує у своїй підприємницькій діяльності, та, що він (позивач) не був перевізником, який повинен відповідати за ч. 5 ст. 481 МК України, водночас зазначив про наявність форс мажорних обставин, даючи оцінку чому, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 25 частини 1 статті 4 МК України, митний режим - комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Згідно із пунктом 37 частини 1 статті 4 МК України, перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України.

Пунктом 59 статті 4 МК України визначено, що транспортні засоби комерційного призначення - будь-яке судно (у тому числі самохідні та несамохідні ліхтери та баржі, а також судна на підводних крилах), судно на повітряній подушці, повітряне судно, автотранспортний засіб (моторні транспортні засоби, причепи, напівпричепи) чи рухомий склад залізниці, що використовуються в міжнародних перевезеннях для платного транспортування осіб або для платного чи безоплатного промислового чи комерційного транспортування товарів разом з їхніми звичайними запасними частинами, приладдям та устаткуванням, а також мастилами та паливом, що містяться в їхніх звичайних баках упродовж їхнього транспортування разом із транспортними засобами комерційного призначення.

Згідно із частинами 1-3 статті 189 МК України, транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для переміщення товарів та/або пасажирів через митний кордон України, можуть тимчасово ввозитися на митну територію України без справляння митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності. Тимчасово ввезені на митну територію України транспортні засоби комерційного призначення підлягають вивезенню без внесення в їх конструкцію будь-яких змін (без урахування природного зношення, витрати пально-мастильних матеріалів та необхідного ремонту). Тимчасове ввезення транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України допускається за умови, що такі транспортні засоби не використовуватимуться для внутрішніх перевезень на митній території України.

Статтею 103 МК України визначено, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до статті 108 МК України, строк тимчасового ввезення товарів встановлюється митним органом у кожному конкретному випадку, але не повинен перевищувати трьох років з дати поміщення товарів у митний режим тимчасового ввезення. Строк тимчасового ввезення транспортних засобів комерційного призначення встановлюється митним органом з урахуванням того, що ці транспортні засоби повинні бути вивезені за межі митної території України після закінчення транспортних операцій, для яких вони були ввезені. З урахуванням мети ввезення товарів та/або транспортних засобів комерційного призначення, особливостей транспортних операцій та інших обставин попередньо встановлений строк тимчасового ввезення товарів відповідно до частини першої цієї статті та/або транспортних засобів комерційного призначення відповідно до частини другої цієї статті за письмовою заявою утримувача митного режиму може бути продовжений відповідним митним органом. У разі відмови у продовженні строку тимчасового ввезення митний орган зобов`язаний невідкладно письмово (у паперовій або електронній формі) повідомити особі, яка звернулася із заявою про продовження строку тимчасового ввезення, про причини та підстави такої відмови. Якщо товари, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України внаслідок накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час такого арешту (вилучення). Якщо транспортні засоби комерційного призначення, поміщені у митний режим тимчасового ввезення, не можуть бути своєчасно вивезені за межі митної території України: внаслідок дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; у разі зберігання таких транспортних засобів під митним контролем (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі здійснення інших операцій з такими транспортними засобами у випадках, передбачених цим Кодексом (за умови інформування митного органу, який контролює їх переміщення); у разі накладення на них арешту (за винятком арешту внаслідок позовів приватних осіб) або вилучення у справі про порушення митних правил, перебіг строку тимчасового ввезення зупиняється на час дії таких обставин, зберігання, арешту (вилучення) або здійснення таких операцій.

Статтею 192 МК України визначено, що якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до митного органу призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому перевізник зобов`язаний: 1) вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання; 2) терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

Згідно із частиною 1 статті 460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, дана норма визначає умови звільнення особи від відповідальності за перелічені порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин не переробної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Тому, згідно норм діючого законодавства перевізник звільняється від відповідальності за статтею 481 Митного кодексу України у разі наявності факту аварії або дії обставин непереборної сили за умови документального підтвердження такого факту та вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмового повідомлення найближчого митного органу про обставини події.

Відповідно до наказу Міністерства Фінансів України від 31.05.2012 року № 657 «Про виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму» - факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем. Якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили. Разом із заявою подаються документи, що підтверджують факт аварії чи дії обставин непереборної сили, видані компетентними органами (установами) та засвідчені в установленому порядку. У разі неможливості своєчасного вивезення за межі митної території України транспортних засобів з іноземною реєстрацією через поломку, ремонт та/або необхідність відповідного технічного обслуговування, для прийняття компетентного рішення щодо таких транспортних засобів, з урахуванням вимог МК України та наказу Міністерства Фінансів України від 31.05.2012 № 657, митним органом мають враховуватись вимоги Правил надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затверджених наказом Мінінфраструктури України від 28.11.2014 № 615 (далі - Правила), згідно з ІІІ розділом яких послуги з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі відповідного договору, що ускладнюється згідно з нормами цивільного законодавства України між ним та виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція, тощо), а розділом IV передбачено, що приймання колісного транспортного засобу та його складових частин (систем) до технічного обслуговування і ремонту виконавцем здійснюється на підставі акту, форма якого визначена Додатком 2 до Правил. Один з двох примірників такого акту видається замовнику. Відповідно до розділу V цих Правил документами, що підтверджують надання послуг з технічного обслуговування і ремонту КТЗ, є: акт передавання-приймання КТЗ (його складових частин (систем)) після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту; наряд-замовлення, підписаний контролером якості (з проставлянням печатки виконавця (за наявності)) та замовником; документ, що підтверджує оплату послуг; рахунок-фактура; податкова накладна (для юридичних осіб). При цьому, з огляду на характер відповідних обставин непереборної сили та з метою прийняття необхідного рішення, митний орган наділений правом перевірити ці обставини у передбачений митним законодавством спосіб, підтвердивши чи спростувавши їх дію.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для звільнення від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбаченого частиною п`ятою статті 481 МК України, є часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем, внаслідок саме аварії чи дії обставин непереборної сили, настання яких має бути належним чином підтверджено (доведено) та про них вчасно (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) має бути повідомлено митний орган шляхом подання письмової заяви із зазначенням обставин події, місцезнаходження транспортного засобу, а також надання інформації, яка надає можливість ідентифікувати такий транспортний засіб.

Водночас позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин непереборної сили відносно транспортного засобу, які стали підставою для не виконання позивачем приписів чинного законодавства.

Як зазначив суд вище, у своїх письмових поясненнях позивач зазначив, що причиною порушення строків ввезення транспортного засобу було перебування його на ремонті. Проте на час здійснення митного контролю 21.10.2025 позивач відповідних доказів відповідачу не надав. ФОП ОСОБА_2 ж скерував до Львівської митниці пояснення щодо невивезення транспортного засобу після закінчення строку (60 днів) і вони не доводять факт аварії чи дії обставин непереборної сили, з чим законодавець пов`язує обставини звільнення від відповідальності за порушення митних правил.

Таким чином, суд уважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують неможливість завершення митного оформлення транспортного засобу в режимі тимчасового ввезення шляхом його вивезення або декларування до іншого митного режиму.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 05 березня 2019 року у справі №448/391/16-а, від 02 квітня 2019 року у справі №455/417/16-а, від 31 січня 2020 року у справі №489/793/17, від 18 червня 2020 року у справі №461/1873/17.

Крім того, нормами чинного законодавства не встановлено вимог щодо вивезення транспортних засобів та інших товарів за межі митної території України лише власним ходом.

Так, вищенаведеними нормами законодавства передбачено обов`язок доставити транспортний засіб у митний орган призначення до закінчення строку, проте спосіб виконання цього обов`язку не передбачений.

Отже, ремонт транспортного засобу не міг завадити позивачу вивезти його за межі митної території України за допомогою інших способів. Будь-які інші документи, які підтверджують настання обставин непереборної сили, що унеможливили виконання взятого на себе зобов`язання, ОСОБА_1 у встановлений строк не надані. Долучені ж до матеріалів позовної заяи дані щодо ФОПу ніяким чином не спростовують обов`язку позивача.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він є найманим працівником та не приймає рішення щодо умов експлуатації транспортного засобу, а тому не є суб`єктом відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України є безпідставними з огляду на те, що п. 37 ст. 4 МК України визначено, що перевізник - особа, яка переміщує товари або бере на себе зобов`язання та відповідальність за переміщення товарів через митний кордон України та/або митною територією України. Відповідно особою, яка безпосередньо переміщувала тарнспортний засіб комерційного призначення та взяла на себе зобов`язання про дотримання митного режиму, є водій ОСОБА_1 .

Оскільки позивач не виконав узяті на себе зобов`язання про зворотне вивезення вищевказаного транспортного засобу за межі митної території України (строк тимчасового ввезення закінчився 29.09.2025), не помістив транспортний засіб в інший митний режим, до митниці з метою продовження строку тимчасового ввезення останній не звертався, тому в митного органу станом 25.11.2025 були наявні правові підстави для притягнення його до відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України.

Даючи оцінку твердженням представника позивача про те, що його довірителя фактично двічі притягнуто до відповідальності за одне і те ж порушення, оскільки за змістом протоколу від 08.12.2025 відносно нього було розпочато адміністративну процедуру за перевищення строків тимчасового ввезення т/з, який було ввезено на територію України 31 липня 2025 року, тобто з приводу тих самих обставин та юридичних фактів, що мають місце у даному спорі, в рамках якої укладено мирову угоду та сплачено передбачений санкцією ч. 6 ст. 481 МК України штраф, а відповідно ч. 6 ст. 481 МК України охоплюється діяння (бездіяльність), відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 481 МК України, що є неприпустимим в силу ст. 61 Конституції України, суд зазначає таке. Предметом розгляду даної справи є події та обставин, які мали місце станом на 21.10.2025, у зв`язку з чим винесена оскаржувана постанова, в основу якої покладено протокол про порушення митних правил від 21.10.2025. Натомість протокол від 08.12.2025 не є предметом дослідження даної справи, дії з його складення не оскаржуються, до того ж, на день винесення оскаржуваної постанови у справі про порушення митних правил № 1531/UA2090000/2025 від 25.11.2025 ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 481 МК України не притягався, а тому підстав уважати про подвійність притягнення 25.11.2025 ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 5 ст. 481 МК України в суду нема.

Також суд уважає, що митним органом дотримано процедуру складання протоколу в справі про порушення митних правил і винесення постанови в такій, що стверджується наданими відповідачем доказами.

Так, під час складення протоколу про порушення митних правил ОСОБА_1 був присутній, йому роз`яснено його права, надано можливість надати пояснення, а також повідомлено про місце та день розгляду справи. Так, у протоколі не вказаний час, однак це не позбавляло його можливості такий уточнити (будь-яких заперечень під час підписання протоколу він не вказував), як і не позбавляло його обов`язку з`явитися у вказаний день у будь-який час та з`ясувати, коли розглядатиметься протокол. Тобто зміст протоколу є чітким і зрозумілим, а в разі будь-яких сумнівів, позивач не був позбавлений можливості з`ясувати це питання у відповідача, клопотати про відкладення розгляду справи чи повідомлення про точну годину. Він же до митного органу у визначений день не з`явився, тому спрва була розглянута за його відсутності, що відповідає вимогам ч. 4 ст. 526 МК України.

Суд зазначає, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі № 813/1790/18.

З огляду на викладене вище, суд уважає, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваної постанови, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення його до відповідальності за порушення митних правил. А не зазначенння конкретної години не є таким фундаментальним порушенням.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх. У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими. Наведене дає підстави для висновку, що інші доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

В урахуванням вкаазного, інші зазначені представником позивача обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 підставно притягнутий до адміністративної відповідальності за перевищення строку тимчасового ввезення товарів, а тому його дії містять склад порушення митних правил, передбачений ч. 5 ст. 481 МК України, а відтак відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв правомірно, в межах своєї компетенції та на підставі всебічно встановлених обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, через що не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Розподіл судових витрат:

оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому, зважаючи на вимоги ст. 139 КАС України, понесені позивачем витрати відповідачем не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 246, 247, 250-251, 255, 286 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил № 1531/UA209000/2025 від 25.11.2025 та закриття справи про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , житель АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 .

Відповідач: Львівська митниця, місцезнаходження: м. Львів, вул. Костюшка, 1 Львівській області, .

Суддя С. М. Монташевич