Справа № 320/1008/23
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1008/23 Суддя (судді) першої інстанції: Білоноженко М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Ключкович В.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу,

У С Т А Н О В И В :

ТОВ «Фірма «Дісна» звернулося з позовом до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області, у якому просило суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області від 09.01.2023 №58-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «Дісна» () щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «Дісна» () за адресою місця знаходження його господарської одиниці: м. Одеса, вул. Генерала Цвєтаєва, буд. 3/5 літ. "А".

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що неправомірність наказу № 58-п від 09.01.2023 про проведення фактичної перевірки полягає у незазначенні у ньому інформації, що стала підставою для проведення фактичної перевірки. Крім того вказував, що фактичної перевірки позивача призначена вдруге за рік, а на перевірку прибув неповний склад посадових осіб. Вважає вказані обставини підставою для скасування спірного наказу.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін та зазначає про безпідставність доводів, викладених в апеляційній скарзі.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Головним управлінням ДПС в Одеській області у відповідності до вимог пп. 191.1.4 п.191.1 ст. 191, пп. 191.1.14 п. 191.1 ст. 191, ст. 20, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями) прийнято наказ від 09.01.2023 року № 58-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ФІРМА "ДІСНА"» ()», з 10.01.2023 року тривалістю 10 діб, за перевіряємий період з 10.09.2022 року - по дату закінчення фактичної перевірки, з метою здійснення контролю дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв.

У відповідності до даного наказу та направлень на перевірку від 09.01.2023 року №95/15-32-09-04, № 96/15-320-36, № 95/15-32-09-03, № 95/15-32-09-05 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області 10.01.2023 року о 13 год. 30 хв був здійсненний вихід, з метою проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «ДІСНА» () за адресою господарської діяльності: м. Одеса, вул.. Генерала Цвітаєва, 3/5, літера А, з питань дотримання вимог діючого законодавства у сфері обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів в складах та/або за місцем їх реалізації, наявності ліцензій, свідоцтв, та здійснення заходи щодо вручення копії наказу Головного управління ДПС в Одеській області № 58-п від 09.01.2023 року та направлень на проведення перевірки.

Вказані документи було пред`явлено начальнику відділу продажів Одеської філії ТОВ «Фірма "ДІСНА"» Драгомирецькій Юлії Олександрівні, яка відмовила посадовим особам Головного управління ДПС в Одеській області у допуску до проведення фактичної перевірки.

Підстава не допуску була зазначена на копії наказу від 09.01.2023 року № 58-п відображена на акті про відмову у допуску до проведення перевірки та визначена у письмових поясненнях від 10.01.2023 року, доданих до акту.

Посадовими особами відповідача було складено 10.01.2023 року в 13 год. 30 хв. акт відмови від допуску до перевірки.

Даний акт був вручений та підписаний начальником відділу продажів ТОВ «Фірма «ДІСНА» із зауваженнями.

Вважаючи оскаржуваний наказ № 58-п від 09.01.2023 про проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «Дісна» протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач, прийнявши спірний наказ про проведення перевірки позивача діяв правомірно, зокрема на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Податковим кодексом України, у зв`язку із чим позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі - ПК України) (пункт 1.1 статті 1 ПК України від 02 грудня 2010 року №2755-VI в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Зокрема, як передбачено пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, зокрема:

- здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків (підпункт 19-1.1.1);

- контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів (підпункт 19-1.1.2);

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (підпункт 19-1.1.14);

- здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (підпункт 19-1.1.16).

За змістом п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

За визначенням, наведеним у пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Стаття 81 ПК України визначає умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення документальних виїзних та фактичних перевірок.

Абзацами 1-4 пп. 81.1 ст. 81 ПК України встановлено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

Поряд з цим, приведені норми закріплюють таку обов`язкову вимогу щодо змісту наказу про проведення перевірки як необхідність відображення підстави для її проведення, визначеної цим Кодексом. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 27 листопада 2023 року у справі №420/11790/22.

Порядок проведення фактичної перевірки та підстави для її призначення визначені у статті 80 ПК України.

За вимогами пункту 80.1 статті 80 ПК України передбачено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків/особи.

Приписами пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України обумовлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Так, як вбачається з наказу № 58-п від 09.01.2023 «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «Дісна» контролюючий орган призначив фактичну перевірку з питань дотримання законодавства у сфері виробництва та обігу підакцизних товарів, ведення обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації..

Державна податкова служба України листом від 06.01.2023 № 585/7/99-00-09-02-01-07, який адресовано Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській, Львівській, Миколаївській, Одеській, Харківській та Чернігівській областях та м. Києві повідомила, що до Державної податкової служби 23.12.2022 надійшов лист Національної поліції України від 22.12.2022 № 34954 кл/24/9/1-2022/вс, яким було повідомлено ДПС України про те, що під час проведення обшуків складських приміщень за адресою: м. Київ, вул. Електротехнічна, буд. 47, які перебувають у використанні ТОВ «Фірма «ДІСНА» (код СДРПОУ 31566495) виявлено та вилучено етикетки для алкогольних напоїв, а також незаконно виготовлені алкогольні напої, які в подальшому були передані для проведення експертиз.

Так, згідно висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України від 18.11.2022 № СЕ-19- 22/25511-ФХД та висновку експерта ДСУ «Головне бюро судово - медичної експертизи МОЗ України» від 16.12.2022 № 243/22, надані для проведення експертиз алкогольні напої не відповідають вимогам ДСТУ та можуть нести загрозу здоров`ю людини.

Наразі, у вказаному листі зазначено про необхідність з 10.01.2023 провести фактичні перевірки ТОВ «Фірма «Дісна» () за адресами зберігання алкогольних напоїв зазначеними у додатку. В ході перевірки необхідно дослідити питання обігу алкогольних напоїв, відповідності фактичних залишків алкогольних напоїв з даними бухгалтерського обліку, тощо.

З огляду на надходження до Державної податкової служби України листа від уповноваженого суб`єкта - Національної поліції України, а до ГУ ДПС у Одеській області листа ДПС України, у контролюючого органу виникла необхідність провести фактичні перевірки ТОВ «Фірма «ДІСНА» () за адресами місць зберігання алкогольних напоїв зазначеними у додатку до вищезазначеного листа ДПС України.

Також, колегія суддів враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12 серпня 2021 року (справа № 140/14625/20), від 10 квітня 2020 року (справа № 815/1978/18), від 5 листопада 2018 року (справа № 803/988/17), від 20 березня 2018 року (справа № 820/4766/17), згідно яких, підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України.

Частиною першою статті 16 зазначеного Закону вказано, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Таким чином, норма зазначеного вище підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.

Відповідні функції контролю передбачені також і підпунктами 19-1.1.4, 19-1.1.14, 19-1.1.16 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України, зокрема контролюючі органи виконують такі функції: проводять відповідно до законодавства перевірки платників податків; здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Отже, посилання апелянта на незазначення відповідачем у наказі на проведення перевірки передбачених законом підстав для її призначення та порушення порядку проведення перевірки, як на підстави його протиправності, колегією суддів відхиляються.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 10.04.2020 у справі № 815/1978/18 суд зазначив, що «…Підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» покладені на відповідача.».

При цьому, як вірно було встановлено судом першої інстанції, спірний наказ ГУ ДПС в Одеській області від 09.01.2023 № 58-п про проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «Десна» відповідає вимогам, що передбачені до їх змісту п.п. 81.1 ст. 81 ПК України, а саме останній містить: дату видачі; найменування контролюючого органу; найменування та реквізити суб`єкта; адреса об`єкта; мета перевірки з питань дотриманням законодавства у сфері обігу підакцизних товарів; підстави для проведення перевірки, визначені ПК України, зокрема пп. 80.2.2, пп.80.2.5 п.80.2 ст.80 ПК України; дата початку перевірки; тривалість перевірки, що відповідає вимогам п.81.1 ст.81 ПК України.

Як зазначалося вище, приписами пункту 81.1. статті 81 ПК України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Разом з тим, приписами п.81.2 ст. 81 ПК України унормовано, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.

Посадова (службова) особа платника податків (його представник або особа, яка фактично проводить розрахункові операції) має право надати свої письмові пояснення до складеного контролюючим органом акта.

У разі відмови платника податків та/або його посадових (службових) осіб (представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) підписати акт, що засвідчує факт відмови у допуску до проведення перевірки, та/або у разі відмови отримати примірник цього акта чи надати письмові пояснення до нього, посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує такий факт, та реєструється в контролюючому органі не пізніше наступного робочого дня.

У разі якщо при організації документальної планової та позапланової виїзної або фактичної перевірки встановлено неможливість її проведення, посадовими (службовими) особами контролюючого органу невідкладно складається та підписується акт про неможливість проведення перевірки, який не пізніше наступного робочого дня реєструється в контролюючому органі. До такого акта додаються матеріали, що підтверджують факти, наведені в такому акті. Зазначений акт та матеріали надсилаються контролюючим органом платнику податку в порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що посадовою особою ТОВ «Фірма «Дісна» було відмовлено у допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки, про що складено акт про відмову у допуску посадових осіб ГУ ДПС в Одеській області на проведення фактичної перевірки від 10.01.2023 № 33/15-39-09-04/31566495.

Зазначений акт підписано із зауваженнями та отримано начальником відділу продажів Одеської філії ТОВ.

Стосовно посилання позивача на невручення засвідченої належним чином копії наказу про проведення перевірки, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, посадові особи Головного управління ДПС в Одеській області під час виходу 10.01.2023 року на проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «ДІСНА», мали оригінал наказу від 09.01.2023 року № 58-п та копію, яка відповідно до вимог п. 80-2, п. 81.1 ст. 81 ПК України вручається платнику податків (його посадовим особам або особі, яка здійснює розрахункові операції).

При цьому, нормами податкового законодавства передбачено саме пред`явлення або надіслання відповідного документу, у даному випадку, наказу про проведення перевірки, що й було зроблено посадовими особами ГУ ДПС у Одеській області.

Окрім того, судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги доводи позивача про вихід на перевірку не всім складом посадових осіб, зазначених у наказі, в зв`язку із тим, що початок проведення фактичної перевірки у відповідності до вимог п.80.7 ст. 80 ПК України, можливий за умов наявності двох і більше посадових осіб контролюючого органу, що спростовує необхідність забезпечення участі абсолютно всіх перевіряючих, визначених у наказі.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що 10.01.2023 року посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області було надано 4 оригінали направлень на перевірку, виписаних на відповідних осіб та їх посвідчення для огляду.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що наказ, направлення та посвідчення були пред`явлені представнику позивача і такі дії посадових осіб відповідача узгоджуються з приписами Податкового кодексу України і є підставою для початку проведення фактичної перевірки.

Щодо доводів апелянта про проведення регулярних фактичних перевірок ТОВ «Фірма «Дісна», то колегія суддів зазначає, що вказані обставини не є підставою для скасування оспорюваного наказу. Крім того, видання керівником відповідача наказу про призначення перевірки саме по собі не створює небезпеки правам чи законним інтересам підприємства позивача, оскільки сам по собі факт проведення перевірки не може безпосередньо заподіяти майнову чи іншу шкоду особі, не призводить до настання невідворотних негативних наслідків. Проведення перевірки є лише тільки процедурою встановлення обставин, які необхідні для контролю за правильністю нарахування і сплати податків та інших обов`язкових платежів. Разом з тим, приписами Податкового Кодексу не встановлено обмежень у разі наявності фактичних підстав для призначення та проведення фактичних перевірок щодо інтервалу та кількості фактичних перевірок.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржуваний наказ Головного управління ДПС у Одеській області від 09.01.2023 № 58-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Фірма «Дісна» є обґрунтованим та таким, що прийнятий відповідно до норм Податкового кодексу України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАСУ країни, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Дісна» залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Головуючий суддя І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

(повний текст постанови складено 22.12.2025р.)