Справа № 140/11788/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/11788/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області) про визнання протиправною бездіяльності щодо непроведення нарахування та виплати підвищення до пенсії згідно з вимогами статті 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі Закон №4059-IX) та постанови Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2024 року №1524 «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» (далі Постанова №1524); зобов`язання провести в межах строку звернення до суду нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-IX, що дорівнює 2361,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, є непрацюючим пенсіонером, а тому відповідно до статті 45 Закону №4059-IX має право у 2025 році на доплату до пенсії у розмірі 2361,00 грн. Однак відповідач не проводить виплату такої доплати до пенсії, а на звернення позивача щодо виплати такої відмовив з підстав відсутності у Єдиному державному демографічному реєстрі відомостей про проживання у період з 13 січня 1988 року по 13 січня 1994 року в межах зони гарантованого добровільного відселення.

Позивач бездіяльність відповідача щодо невиплати доплати до пенсії відповідно до статті 45 Закону №4059-IX вважає протиправною. ОСОБА_1 вказала, що як станом на 26 квітня 1986 року, так і до цього часу постійно проживає на території гарантованого добровільного відселення. І хоч в Реєстрі територіальної громади відсутні такі відомості за період з 13 січня 1988 року по 13 січня 1994 року, проте за межі зони гарантованого добровільного відселення вона не вибула, адже працювала у цей час на Любешівському хлібокомбінаті.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач, отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі від 20 жовтня 2025 року (доставлена в електронний кабінет 21 жовтня 2025 року), відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази, перевіривши доводи позову, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (3 категорія); перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не перебуває у трудових відносинах. Ці обставини підтверджуються посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.5), рішенням від 26 лютого 2025 року №20 про перерахунок пенсії (а.с.8), листом ГУ ПФУ у Волинській області від 01 жовтня 2025 року №13441-12848/Л-02/8-0300/25 (а.с.7).

З витягу з Реєстру територіальної громади від 19 березня 2025 року (а.с.6) встановлено, що позивач зареєстрована з 19 липня 1986 року по 13 січня 1998 року у селі Підкормілля, а з 13 січня 1994 року та до цього часу - у селі Зарудчі Камінь-Каширського району Волинської області.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 листопада 2023 року у справі №140/27007/23, яке набрало законної сили 09 грудня 2023 року, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 21 грудня 2022 року нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ), що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, до фактичної зміни обставин чи зміни нормативно-правових актів, що були застосовані судом під час вирішення даного спору, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом про Державний бюджет України на 01 січня відповідного календарного року, в якому здійснюються відповідні нарахування та виплати.

З 01 січня 2025 року позивачу припинено виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, передбачене статтею 39 Закону №796-ХІІ, про що видно із рішення від 26 лютого 2025 року №20 (а.с.8).

Листом від 01 жовтня 2025 року №13441-12848/Л-02/8-0300/25 (а.с.7) у відповідь на звернення щодо встановлення доплати як непрацюючому пенсіонеру, який постійно проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про відмову у встановленні у 2025 році доплати в сумі 2361,00 грн з урахуванням норм статті 45 Закону №4059-ІХ, оскільки в Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про проживання заявниці у період з 14 січня 1988 року по 12 січня 1994 року в межах зони гарантованого добровільного відселення.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Статтею 45 Закону №4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26 квітня 1986 року чи у період з 26 квітня 1986 року до 1 січня 1993 року, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.

Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.

Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.

Відповідно до статті 45 Закону №4059-IX Кабінет Міністрів України 27 грудня 2024 року прийняв Постанову №1524 (набрала чинності з 01 січня 2025 року), пунктами 1, 1-1 якої (зі змінами) установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26 квітня 1986 р. чи у період з 26 квітня 1986 р. до 1 січня 1993 р. для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:

особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;

у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 1 січня 1993 року.

Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.

Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01 січня 2025 року Законом №4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. Статтею 45 Закону №4059-ІХ чітко регламентовано розмір та підстави виплати у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому особам, які після 01 січня 1993 року змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.

Зі змісту листа ГУ ПФУ у Волинській області від 01 жовтня 2025 року №13441-12848/Л-02/8-0300/25 (а.с.7) слідує, що позивачу з 01 січня 2025 року не була встановлена доплата в сумі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ з тих підстав, що в Єдиному державному демографічному реєстрі відомості про її проживання з 14 січня 1988 року по 12 січня 1994 року в межах зони гарантованого добровільного відселення відсутні.

Як уже зазначалося вище, відповідно до витягу з Реєстру Любешівської територіальної громади від 19 березня 2025 року (а.с.6) ОСОБА_1 була зареєстрована з 19 липня 1986 року по 13 січня 1988 року у селі Підкормілля, а з 13 січня 1994 року - у селі Зарудчі Камінь-Каширського (раніше Любешівського) району Волинської області.

Вказані населені пункти (села Підкормілля, Зарудчі Волинської області) відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23 липня 1991 року №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відомості про місце проживання позивача у період з 14 січня 1988 року по 12 січня 1994 року дійсно у Реєстрі територіальної громади відсутні.

Стосовно відсутності в Реєстрі територіальної громади, Єдиному державному демографічному реєстрі відомостей про проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з 14 січня 1988 року по 12 січня 1994 року, то суд бере до уваги доводи позивача про те, що вона у вказаний період проживала у селищі Любешів Волинської області без реєстрації та постійно працювала на Любешівському хлібокомбінаті.

Так довідкою Хлібокомбінату Любешівський від 22 квітня 2025 року №008/25 стверджується, що ОСОБА_2 працювала на хлібокомбінаті Любешівської райспоживспілки з 13 жовтня 1987 року (наказ від 12 жовтня 1987 року №159) по 05 травня 2015 року (наказ від 05 травня 2015 року №34) (а.с.11).

Ці обставини відповідач мав можливість перевірити і за матеріалами пенсійної справи.

ОСОБА_3 також віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Тобто, матеріалами справи підтверджується, що у спірний період з 14 січня 1988 року по 12 січня 1994 року - позивач фактично не вибувала за межі зони гарантованого добровільного відселення, що не спростовано відповідачем.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 має право на отримання доплати у розмірі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону №4059-ІХ з огляду на наявність у неї статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, та непрацюючого пенсіонера, факту постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення, яке не змінювалося. З цих підстав позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, в сумі 2361,00 грн, та зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 13 квітня 2025 року (у межах строку звернення до суду та позовних вимог) нарахування та виплату доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону №4059-ІХ, в сумі 2361,00 грн.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 09 жовтня 2025 року №13, випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету (а.с.3, 14).

У зв`язку із задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, ідентифікаційний код юридичної особи 13358826) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо ненарахування та виплати ОСОБА_1 доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX «Про Державний бюджет на 2025 рік», в сумі 2361,00 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 13 квітня 2025 року нарахування та виплату доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 45 Закону України від 19 листопада 2024 року №4059-IX «Про Державний бюджет на 2025 рік», в сумі 2361,00 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк