Справа № 140/6511/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-12-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6511/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 23 грудня 2024 року: № про застосування штрафних санкцій у сумі 155128,95 грн та № про застосування штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказала, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта фактичної перевірки від 22 листопада 2024 року, проведеної у магазині «Alko bomba» ( АДРЕСА_1 , ТЦ «Гостинець»), з питань дотримання суб`єктом господарювання вимог касової дисципліни та порядку обігу підакцизних товарів.

Позивач вважає ці податкові повідомлення-рішення протиправними. На її думку, наказ від 13 листопада 2024 року №3858-н видано без належних на те підстав, з порушенням вимог статті 80 Податкового кодексу України (далі ПК України), оскільки в ньому не конкретизовано, яка інформація свідчить про можливі порушення, не визначено порядок її отримання. Тому перевірка, яка проведена з порушенням порядку її призначення, має наслідком протиправність прийнятого рішення за її результатами.

Одночасно позивач заперечує і виявлені під час проведення перевірки порушення. Вважає недоведеними твердження податкового органу про проведення 13 листопада 2024 року контрольної закупівлі алкогольного напою та нікотинових виробів. Так інспекторами не складено акт контрольної розрахункової операції, не зафіксовано факт розрахунку, не підтверджено оплату товару, не надано відеофіксації чи інших доказів.

Крім того вважає, що не може бути доказом реалізації товарів без видачі розрахункових документів встановленої форми та змісту на загальну суму 21262,20 грн інформація фіскальної пам`яті програмного реєстратора розрахункових операцій (ПРРО), адже під час фактичної перевірки інспектори не здійснювали огляд пристрою, не витребовували у позивача розрахункових документів, не вилучали фіскальних чеків, які фактично видавалися покупцям, та не проводили порівняльного аналізу первинних документів (щодо придбання алкогольних напоїв, маркованих марками попереднього зразка - без штрихового коду). Тому дані додатка №1 до акта є необ`єктивними.

Безпідставними, на переконання позивача, є висновки акта перевірки щодо неналежного програмування підакцизних товарів та неможливості їх ідентифікації в частині зазначення коду товарної підкатегорїї згідно з УКТ ЗЕД для слабоалкогольного напою Just Danse 0,5 л, а також найменування товару, яке б однозначно дозволяло його ідентифікувати (в акті перевірки йдеться про сигарети Bond Street Blue Selection та сигарети Bond Street Blue Selection (25 сигарети), сигарети Parliament silver Blue та сигарети Parliament Aqua Blue). Позивач зауважила, що законодавство не містить вимог щодо повного чи розширеного найменування товару, а допускає використання скорочених назв за умови можливості встановити вид і характеристики товару. Позивач вважає, що найменування товарів із застосуванням скорочення у ПРРО дозволяє їх однозначно ідентифікувати товар, який реалізується, та жодного факту проведення розрахункових операцій без зазначення коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД відповідачем встановлено не було.

Також, на переконання позивача, встановлена податковим органом нестача товарів та висновок про їх реалізацію без застосування ПРРО ґрунтуються виключно на вибіркових даних Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - СОД РРО), без проведення фактичної інвентаризації із залученням матеріально відповідальних осіб та зіставленням усіх первинних документів, тому не може бути доказом продажу товарів без використання РРО.

З приводу висновку податкового органу про ненаданння прихідних документів у паперовій або електронній формі на товар, який реалізовувався в магазині, то ні акт, ні додаток №2 не містить відомостей щодо позицій товару, на який не було надано податковому органу документів, що свідчить про необ`єктивність проведеної перевірки та неможливість встановити відсутність документів на неідентифікований товар.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав (а.с.48-50). В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що фактична перевірка в магазині, де здійснює підприємницьку діяльність позивач, проведена відповідно до положень статей 80, 81 ПК України, а підставою її проведення є наявність інформації про порушення суб`єктом господарювання вимог законодавства щодо проведення розрахункових операцій, зокрема, використання РРО/ПРРО при продажу підакцизної продукції. У процесі фактичної перевірки здійснено контрольну розрахункову операцію та встановлено продаж підакцизних товарів без відображення розрахункової операції у фіскальному режимі ПРРО та без видачі розрахункового документа, що є порушенням статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі». Під час перевірки ГУ ДПС у Волинській області мало правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО; використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення фактичної перевірки. Виявлені з її використанням порушення порядку реалізації підакцизних товарів, детальний опис яких зафіксовано актом перевірки, є підставою для застосування фінансових санкцій. Відповідач вважає, що заперечуючи висновки акта перевірки, фактичні обставини позивач не спростовує, а формальні твердження щодо нібито відсутності достатніх доказів у податкового органу не ґрунтуються на фактичних чи правових аргументах.

Відповідач вважає, що при прийнятті податкових повідомлень-рішень від 23 грудня 2024 року № та № діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підстави для задоволення позову відсутні.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Перевіривши письмовими доказами доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Наказом ГУ ДПС у Волинській області від 13 листопада 2024 року №3859-п (а.с.56) на підставі підпунктів 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80, підпунктів 69.2, 69.27 пункту 69 підрозділу ХХ ПК України, у зв`язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а саме щодо проведення розрахункових операцій (продаж окремих підакцизних товарів) через РРО/ПРРО без забезпечення належного відображення у фіскальних чеках відповідного коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, з метою контролю за дотриманням платником податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у т.ч. про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) призначено проведення фактичної перевірки у магазині ««Alko bomba» за адресою: АДРЕСА_1 («ТЦ Гостинець») з питань дотримання ОСОБА_1 вимог ПК України, Закону України від 09 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі Закон №265/95-ВР), Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального».

На підставі наказу ГУ ДПС у Волинській області від 13 листопада 2024 року №3859-п (а.с.56), направлень від 13 листопада 2024 року №6183 та №6185 (а.с.57) у період з 13 по 22 листопада 2024 року у вказаній господарській одиниці у присутності продавців ОСОБА_2 , ОСОБА_3 була проведена фактична перевірка зі складанням акта перевірки від 22 листопада 2024 року (бланк №003301), реєстраційний №32821/03-20-07-05/ (а.с.10-13, те саме а.с.59-62).

За змістом акта перевірки (пункти 2.2.19, 3.1) перед початком перевірки 13 листопада 2024 року о 16:00 у вказаній господарській одиниці придбано алкогольний напій «Oakheart» 0,5 л за ціною 312,00 грн та нікотинові подушки «Velo» за ціною 178,00 грн, розрахунок проведено у готівковій формі. Розрахункова операція проведена без застосування зареєстрованого фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО та без надання покупцю в обов`язковому порядку розрахункового документа встановленої форми та змісту, створеного у паперовій та/або електронній формі, на повну суму проведеної операції 490,00 грн, чим порушено вимоги пункти 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Крім того, згідно з інформацію, що міститься у фіскальній пам`яті пристрою на якому встановлено ПРРО та яку передано до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, встановлено факти проведення розрахункових операцій через ПРРО з реалізації алкогольних напоїв без створення та надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту із зазначенням обов`язкового реквізиту - цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) на загальну суму 21262,20 грн (реєстр розрахункових операцій, проведених з порушенням, наведено в додатку 1 до акта перевірки), чим порушено вимоги Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 21 січня 2016 року №13, пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Також перевіркою встановлено, що при проведенні розрахункових операцій через ПРРО з фіскальним номером суб`єкт господарювання не забезпечила використання режиму програмування для підакцизних товарів в частині зазначення коду товарної підкатегорїї згідно з УКТ ЗЕД для слабоалкогольного напою JustDanse 0,5 л та найменування товару, яке б відображало споживчі ознаки товару та однозначно ідентифікувало товар в документообігу суб`єкта господарювання, а саме в документообігу (наданих для перевірки видаткових накладних) суб`єктом носподарювання отримано сигарети Bond Street Blue Selection та сигарети Bond Street Blue Selection (25 сигарети), сигарети Parliament silver Blue та сигарети Parliament Aqua Blue, однак при їх реалізації через ПРРО найменування товару запрограмовано як сигарети Bond та сигарети Parliament, що не дозволяє ідентифікувати товар та відрізнити конкретний товар від іншого аналогічного товару (реєстр окремих операцій наведено в додатку 2), чим порушено пункт 11 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Перевіркою повноти оприбуткування реалізації та фактичних залишків товарно- матеріальних цінностей шляхом співставлення та детального аналізу надходження товару (інформація про які міститься в наданих до перевірки видаткових накладних та формі ведення обліку товарних запасів), вибуття товарно-матеріальних цінностей (згідно з даними СОД РРО) та фактичних залишків товарно-матеріальних цінностей (згідно з відомістю про залишки, що знаходились в господарській одиниці), встановлено нестачу окремих видів товару на загальну суму 44472,40 грн. Таким чином, реалізовано нестачу товарів на загальну суму 44472,40 грн без застосування зареєстрованого фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та без надання покупцю в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій, чим порушено пункти 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Актом перевірки зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 не забезпечила внесення даних видаткових накладних №ЦЛ0134247 від 26 квітня 2024 року на суму 16066,0 грн, №ЦЛ0211127 від 21 червня 2024 року на суму 15963,0 грн та №ЦЛ0251247 від 19 липня 2024 року на суму 18683,00 грн до Форми обліку щодо надходження товарів відповідно до статті 3 Закону №265/95-ВР, ПК України та підпункту 5 пункту 4 Порядку ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2021 року №496. Загальна сума неналежно облікованих товарів становить 507125,00 грн.

Також згідно з актом перевірки на письмовий запит перевіряючих від 13 листопада 2024 року ФОП ОСОБА_1 до перевірки не надано документи, що становлять або пов`язані із предметом перевірки, а саме банківські виписки щодо руху коштів на розрахункових рахунках, що використовуються в підприємницькій діяльності (в т.ч. для зарахування коштів при проведенні розрахунків у безготівковій формі), про що складено відповідний акт про ненадання вказаних документів.

Акт перевірки підписаний продавцем ОСОБА_3 із приміткою про незгоду з його висновками.

Позивач подала заперечення на акт перевірки (а.с.77-79), за результатами розгляду яких ГУ ДПС у Волинській області листом від 16 грудня 2024 року №4678/12/03-20-07-05-12 повідомило про те, що заперечення прийняте до уваги, але не спростовує висновки акту перевірки, які залишено без змін (а.с.17-22).

На підставі акта фактичної перевірки та за результатами розгляду заперечень на акт перевірки ГУ ДПС у Волинській області прийняло податкові повідомлення-рішення:

від 23 грудня 2024 року № (форма «С»), яким за порушення пунктів 1, 2, 11, 12 статті 3 Закону №265/95-ВР та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України, пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 155128,95 грн (а.с.7), з них: 99316,95 грн за непроведення розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (в паперовому вигляді та/або в електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції; 5100,00 грн за проведення розрахункових операцій через РРО та/або ПРРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості, 50712,00 грн за реалізацію товарів, які необліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (розрахунок на а.с.9);

від 23 грудня 2024 року № (форма «ПС»), яким за порушення статей 44, 85 ПК України та на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 121.1 статті 121 ПК України до ФОП ОСОБА_1 застосовано штраф в розмірі 1020,00 грн (а.с.8).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються ПК України.

Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).

Підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України установлено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 цього пункту).

За приписами пункту 80.1 статті 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Попри відсутність необхідності попередження платника про проведення фактичної перевірки закон встановлює підстави та обов`язкові умови (обставини), що є необхідною передумовою для її здійснення.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5 статті 80 ПК України).

Відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Оскаржуючи податкові повідомлення-рішення, прийняті за результатами фактичної перевірки, позивач вважає, що наказ ГУ ДПС у Волинській області про призначення фактичної перевірки складений з порушенням вимог статті 80 ПК України, з його змісту неможливо ідентифікувати передбачену законодавством фактичну підставу перевірки, яка саме інформація свідчить про можливі порушення законодавства і в якому порядку вона отримана.

За змістом наказу ГУ ДПС у Волинській області від 13 листопада 2024 року №3859-п в основу проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України (правова підстава).

Згідно з пунктом 80.2 статті 80 ПК фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2).

Підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контролю, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

У наказі від 13 листопада 2024 року №3859-п йдеться про те, що перевірку призначено з метою контролю за дотриманням платником податків норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), що відповідає предмету фактичної перевірки.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, вирішуючи питання наявності у контролюючого органу обов`язку у повному обсязі розкривати в наказі про призначення перевірки зміст наявної (отриманої) інформації та відображати факти, які вказують на можливе порушення платником податків законодавства вказав, що в підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Застосовними у спорах цієї категорії також є висновки Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Виявлення під час розгляду справ допущення контролюючим органом істотних порушень норм податкового законодавства (до прикладу, встановлення факту відсутності законних підстав для призначення перевірки) за висновками Верховного Суду може спричиняти наслідки у вигляді скасування наказу про призначення перевірки та/або рішень, прийнятих за її наслідками. Водночас, ті процедурні порушення, які за своїм змістом не є істотними, за практикою Верховного Суду таких наслідків не спричиняють.

У підсумку Судова палата Верховного Суду сформулювала правовий висновок, за змістом якого у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою. У випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки і такий наказ не можна вважати протиправним.

Враховуючи наведені висновки Верховного Суду в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки правовою підставою для проведення перевірки є підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, якій містить лише одну фактичну підставу для цього, то зазначення у наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Суд приймає до уваги, що у наказі від 13 листопада 2024 року №3859-п вказано про фактичну передумову призначення перевірки - у зв`язку з отриманням в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за якими покладено на контролюючі органи, а саме щодо проведення розрахункових операцій (продаж окремих підакцизних товарів) через РРО/ПРРО без забезпечення належного відображення у фіскальних чеках відповідного коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД.

Тобто, у наказі є посилання на можливі порушення законодавства та порядок отримання інформації, що відповідає підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України та сфері контролю за вказаною нормою.

За приписами пункту 1.2 розділу I Порядку передачі інформації від реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій дротовими або бездротовими каналами зв`язку до органів Державної податкової служби України, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 2012 року №1057 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 жовтня 2012 року за №1744/22056; далі - Порядок №1057), СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених реєстраторами розрахункових операцій і програмними реєстраторами розрахункових операцій), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

Отже, використання органами ДПС інформаційної системи обліку даних РРО з метою визначення доцільності проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання узгоджується з наявністю в органів ДПС функцій контролю у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Таким чином, суд вважає, що за обставин цієї справи фактична перевірка була призначена за наявності правових та фактичних підстав для її проведення, судом не встановлено таких істотних порушень вимог податкового законодавства під час призначення та проведення фактичної перевірки, що які б мали наслідком безумовне визнання протиправними її результатів.

Надаючи оцінку доводам по суті виявлених фактичної перевіркою порушень, суд зазначає таке.

Податковим повідомленням-рішенням від 23 грудня 2024 року № за порушення позивачем статті 3 Закону №265/95-ВР застосовано штрафні (фінансові) санкції:

у сумі 99316,95 грн за непроведення розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи, невидачу (в паперовому вигляді та/або в електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції (пункти 1, 2);

у сумі 5100,00 грн за проведення розрахункових операцій через РРО та/або ПРРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості (пункт 11);

у сумі 50712,00 грн за реалізацію товарів, які необліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті) (пункт 12).

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначаються Законом №265/95-ВР, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до приписів статті 3 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній на ас виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок (пункт 1);

надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти) (пункт 2);

проводити розрахункові операції через реєстратори розрахункових операцій та/або через програмні реєстратори розрахункових операцій для підакцизних товарів з використанням режиму програмування із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, найменування товарів, цін товарів та обліку їх кількості, а також із зазначенням цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер) при роздрібній торгівлі алкогольними напоями (пункт 3).

Статтею 17 Закону №265/95-ВР визначено, що за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення (пункт 1);

триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості (пункт 7).

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що пункт 1 статті 17 Закону №265/95-ВР встановлює відповідальність за невиконання суб`єктом господарювання щонайменше одного з трьох обов`язків: 1) непроведення розрахункової операції через РРО; 2) проведення розрахункової операції через РРО, однак на неповну суму покупки; 3) невидача і відповідного (тобто такого, що відповідає вимогам щодо форми і змісту) розрахункового документа. Перші два обов`язки суб`єкта господарювання випливають зі змісту пункту 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, а третій - з пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. Відповідно наявність будь-якої з таких обставин (у сукупності або окремо) і утворює склад правопорушення.

Наведене відповідає висновкам Верховного Суду у постанові від 07 серпня 2025 року у справі №280/6835/23, у якій також вказано, що предметом доказування у справах, пов`язаних із притягненням суб`єкта господарювання до відповідальності на підставі пункту 1 статті 17 Закону N 265/95-ВР, є встановлення на підставі належних і допустимих доказів фактів, з якими контролюючий орган пов`язує допущення порушення суб`єктом господарювання вимог пункту 1 та/або 2 статті 3 Закону №265/95-ВР. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 1 статті 3 Закону №265/95-ВР, перевірці підлягають обставини безпосереднього здійснення розрахункової операції, однак її непроведення через РРО, та/або здійснення розрахункової операції на більшу суму, ніж проведено через РРО. У випадку притягнення суб`єкта господарювання до фінансової відповідальності за невиконання обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР перевірці підлягають як обставини видачі/невидачі розрахункового документа, так і обставини відповідності такого вимогам щодо форми і змісту.

Таке ж правозастосування наведене у постанові Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №500/6845/21.

Згідно зі статтею 2 Закону №265/95-ВР у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні:

розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця;

розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

Частина перша статті 8 Закону № 265/95-ВР закріплює, що форма, зміст розрахункових документів, порядок реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, а також форма та порядок подання звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій чи використанням розрахункових книжок, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Пунктом 3 розділу І Положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року №13 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11 лютого 2016 року за №220/28350; далі Положення №13, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що установлені в цьому Положенні вимоги до змісту розрахункових документів визначають обов`язкові реквізити розрахункових документів/електронних розрахункових документів. У разі відсутності в документі хоча б одного з обов`язкових реквізитів, а також недотримання сфери його призначення, такий документ не прийматиметься як розрахунковий.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Положення №13 фіскальний касовий чек на товари (послуги) (далі - фіскальний чек) - розрахунковий документ / електронний розрахунковий документ, створений у паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ), реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій при проведенні розрахунків за продані товари (надані послуги). Фіскальний касовий чек на товари (послуги) за формою № ФКЧ-1 наведений у додатку 1 до цього Положення.

Перелік обов`язкових реквізитів фіскального чека наведено у пункті 2 розділу ІІ Положення №13. Такими є:

найменування суб`єкта господарювання (рядок 1);

назва господарської одиниці - найменування, яке зазначене в документі на право власності або користування господарською одиницею і відповідає довіднику «Типи об`єктів оподаткування» та повідомлене ДПС формою 20-ОПП (рядок 2);

адреса господарської одиниці - адреса, яка зазначена в документі на право власності чи користування господарською одиницею (назва населеного пункту, назва вулиці, номер будинку/офісу/квартири) та повідомлена ДПС формою 20-ОПП (рядок 3);

для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- індивідуальний податковий номер платника ПДВ, який надається згідно з Кодексом; перед номером друкуються великі літери «ПН» (рядок 4);

для СГ, що не є платниками ПДВ,- податковий номер або серія та номер паспорта / номер ID картки (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), перед яким друкуються великі літери «ІД» (рядок 5);

якщо кількість придбаного товару (обсяг отриманої послуги) не дорівнює одиниці виміру,- кількість, вартість одиниці виміру придбаного товару (отриманої послуги) (рядок 6);

код товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 7);

цифрове значення штрихового коду товару (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством, а у разі непередбачення - за бажанням платника) (рядок 8);

цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9);

назва товару (послуги), вартість, літерне позначення ставки ПДВ (рядок 10);

ідентифікатор еквайра та торгівця або інші реквізити, що дають змогу їх ідентифікувати (рядок 11);

ідентифікатор платіжного пристрою (рядок 12);

сума комісійної винагороди (у разі наявності) (рядок 13);

вид операції (рядок 14);

реквізити електронного платіжного засобу (платіжної картки), допустимі правилами безпеки платіжної системи, перед якими друкуються великі літери «ЕПЗ» (рядок 15);

напис «ПЛАТІЖНА СИСТЕМА» (найменування платіжної системи, платіжний інструмент якої використовується, код авторизації або інший код, що ідентифікує операцію в платіжній системі та/або код транзакції в платіжній системі, значення коду) (рядок 16);

підпис касира (якщо це передбачено правилами платіжної системи), перед яким друкується відповідно напис «Касир» (рядок 17);

підпис держателя електронного платіжного засобу (платіжної картки) (якщо це передбачено правилами платіжної системи) в окремих рядках, перед якими друкуються відповідно написи «Касир» та «Держатель ЕПЗ» (рядок 18);

позначення форми оплати (готівкою, електронним платіжним засобом, у кредит, тощо), суму коштів за цією формою оплати та валюту операції (рядок 19);

загальна вартість придбаних товарів (отриманих послуг) у межах чека, перед якою друкується слово «СУМА» або «УСЬОГО» (рядок 20);

для СГ, що зареєстровані як платники ПДВ,- окремим рядком літерне позначення ставки ПДВ, розмір ставки ПДВ у відсотках, загальну суму ПДВ за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкуються великі літери «ПДВ» (рядок 21);

для СГ роздрібної торгівлі, що здійснюють реалізацію підакцизних товарів та зареєстровані платниками акцизного податку (СГ, що зареєстровані платниками іншого податку, крім ПДВ),- окремим рядком літерне позначення, розмір ставки такого податку, загальна сума такого податку за всіма зазначеними в чеку товарами (послугами), на початку рядка друкується назва такого податку (рядок 22). У реквізиті «Акцизний податок» його назва наводиться згідно з Кодексом. За потреби дозволяється використовувати скорочення;

заокруглення (рядок 23);

до сплати (рядок 24);

фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека, дату (день, місяць, рік) та час (година, хвилина, секунда) проведення розрахункової операції (рядок 25);

QR-код, який містить у собі код автентифікації повідомлення (МАС) цього чеку, дату і час здійснення розрахункової операції, фіскальний номер касового чека / фіскальний номер електронного касового чека, суму розрахункової операції, фіскальний номер РРО / фіскальний номер ПРРО) (рядок 26);

для касового чека, що створюється програмним реєстратором розрахункових операцій:

позначку щодо режиму роботи (офлайн/онлайн), в якому створений касовий чек програмним реєстратором розрахункових операцій (рядок 27), контрольне число, сформоване в режимі офлайн (рядок 28);

заводський номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ЗН». Заводський номер для програмних реєстраторів розрахункових операцій не зазначається (рядок 29);

фіскальний номер реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН» або фіскальний номер програмного реєстратора розрахункових операцій, перед яким друкуються великі літери «ФН ПРРО» (рядок 30);

напис «ФІСКАЛЬНИЙ ЧЕК» та графічне зображення найменування або логотипу виробника (рядок 31).

За наслідками аналізу наведених вище норм, Верховний Суд у постанові від 02 лютого 2023 року у справі №500/6845/21 виснував, що Закон №265/95-ВР встановлює безпосередній зміст обов`язку суб`єктів господарювання і порядок його виконання, а Положення №13 - форму його реалізації (форму і зміст документів, які є складовими звітності). За змістом норм Положення №13 слід розрізняти недолік реквізиту у розрахунковому документі від відсутності відповідного реквізиту взагалі. У першому випадку дійсно неможливо стверджувати, що документ втрачає статус розрахункового, натомість, у другому випадку безпосередньо Положення №13 вказує, що такий документ не прийматиметься як розрахунковий (не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону №265/95-ВР).

Як вказано у пункті 2.1.10 акта перевірки, у господарській одиниці магазині «Alko bomba» використовується ПРРО фіскальний номер .

Відповідно до підпункту 20.1.11 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Зі змісту акта перевірки вбачається, що суть першого порушення зводиться до того, що 13 листопада 2024 року перед початком перевірки (розпочата о 16:50), придбано слабоалкогольний напій «Oakheart» 0,5 л за ціною 312,00 грн та нікотинові подушки «Velo» за ціною 178,00 грн; розрахунок проведено у готівковій формі, однак без застосування зареєстрованого фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО та без надання покупцю в обов`язковому порядку розрахункового документа встановленої форми та змісту, створеного у паперовій та/або електронній формі на повну суму проведеної операції 490,00 грн.

Позивач заперечує факт контрольної розрахункової операції (купівлі-продажу вказаних товарів) та вважає, що відповідач не надав належних доказів.

За обставин цієї справи суд вважає, що з огляду на суть порушення, про яке йдеться, таким доказом є сам акт перевірки, який містить детальний опис вчинення розрахункової операції, зокрема, інформацію про дату, час, найменування товару, його ціну. Крім того, факт продажу названих товарів засвідчує чек МЛМР0012084 (а.с.70), однак він роздрукований не через зареєстрований РРО/ПРРО (таким у господарській одиниці є ПРРО ) та не відповідає розрахунковому документу встановленої форми та змісту, обов`язкові реквізити якого наведені у пункті 2 розділу ІІ Положення №13 (хоч містить найменування та ціну проданих товарів, загальну суму операції, суму отриманих коштів і виданої решти).

При цьому відсутність доказів джерела походження коштів для здійснення контрольної розрахункової операції, дотримання порядку повернення придбаних у ході проведення контрольної розрахункової операції товарів не спростовують встановлених в акті перевірки обставин вчинення позивачем порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, який знайшов підтвердження у ході розгляду справи, що є підставою для застосування штрафних (фінансових) санкцій у відповідності до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР.

Іншим порушенням відповідно до акта перевірки є проведення розрахункових операцій без створення та надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту із зазначенням обов`язкового реквізиту цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку.

В додатку 1 до акта перевірки наведено реєстр розрахункових операцій за період квітень-листопад 2024 року, проведених за фактом реалізації алкогольних напоїв, маркованих марками акцизного податку, без створення та надання покупцям в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту із зазначенням обов`язкового реквізиту цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на загальну суму реалізації 21262,00 грн (а.с.14).

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Положення№13 фіскальний чек має містити такі обов`язкові реквізити, зокрема, цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої (зазначається у випадках, передбачених чинним законодавством) (рядок 9).

Марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в e-сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизу, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів (підпункт 14.1.107 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Кожна марка акцизного податку на алкогольні напої повинна мати окремий номер, місяць і рік випуску марки та позначення про суму сплаченого акцизного податку за одиницю маркованої продукції, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв (пункт 226.7 статті 226 ПК України).

Отже, розрахунковим може вважатися лише документ, який відповідає вимогам зазначеного Положення. При цьому цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої є обов`язковими реквізитами фіскального касового чеку, а отже відсутність цього реквізиту у фіскальному чеку має кваліфікуватися як те, що такий документ не є розрахунковим.

Наведене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 27 березня 2025 року у справі №280/6830/23.

Про те, що відсутність такого обов`язкового реквізиту у фіскальному чеку на товари (послуги), виданому суб`єктом господарювання - платником акцизного податку, як цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої позбавляє такий документ статусу розрахункового, відповідно, створення і роздрукування, а так само видача покупцеві документу з таким недоліком не може вважатися належним виконанням обов`язку, встановленого пунктом 2 статті 3 Закону України №265/95-ВР, зазначав Верховний Суд і в постановах від 16 вересня 2024 року у справі №280/6832/23, від 19 лютого 2025 року у справі №280/2619/24, від 21 лютого 2025 року у справі №280/2615/24, від 07 серпня 2025 року у справі №280/6835/23.

У розглядуваному випадку документи щодо реалізації алкогольних напоїв на загальну суму 21262,00 грн (додаток 1 до акта перевірки) не можливо визнати розрахунковими, оскільки в них відсутній обов`язковий реквізит - цифрове значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої.

Отже, контролюючим органом правильно кваліфіковано вказані обставини, як порушення пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

З приводу доводів позивача про необ`єктивність інформації, зазначеної в додатку 1 до акта перевірки з огляду на те, що працівники ГУ ДПС у Волинській області не отримували доступ до ПРРО та не вимагали і не отримували інформацію у паперовому вигляді, зокрема, оригінали фіскальних чеків, які видавалися покупцям за вказаний період, суд зауважує, що відповідно до пункту 7 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані подавати до контролюючих органів звітність, пов`язану із застосуванням реєстратора розрахункових операцій та розрахункових книжок, не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця у разі, якщо цим пунктом не передбачено подання інформації по дротових або бездротових каналах зв`язку.

Пунктом 62.1 статті 62 ПК України встановлено, що податковий контроль здійснюється шляхом, зокрема, інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів.

Згідно з пунктом 72.1 статті 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла: від платників податків та податкових агентів, зокрема інформація про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі електронні копії розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів (підпункт 72.1.1.4).

За приписами пункту 74.1 статті 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до пункту 74.3 статті 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

У справі що розглядається, контролюючим органом зроблено висновок про порушення позивачем вищенаведених вимог законодавства, про які зазначено в акті перевірки, саме на підставі даних СОД РРО.

За визначенням, наведеним у статі 2 Закону №265/95-ВР, фіскальний сервер контролюючого органу - програмно-технічний комплекс, через який реалізується фіскальна функція та який здійснює реєстрацію програмних реєстраторів розрахункових операцій, електронних розрахункових документів, електронних фіскальних звітів та електронних фіскальних звітних чеків, збереження даних щодо проведеної розрахункової операції у системі обліку даних реєстраторів розрахункових операцій, обробки та надання доступу до інформації про розрахункові операції, проведені з використанням програмних реєстраторів розрахункових операцій, а також інтеграцію з програмними реєстраторами розрахункових операцій через програмний інтерфейс (АРІ), розміщений у відкритому вільному доступі;

електронний фіскальний звіт - це: а) документ, створений реєстратором розрахункових операцій, який переведено у фіскальний режим роботи, що містить дані фіскального звіту, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою; б) документ, створений програмним реєстратором розрахункових операцій, що містить дані фіскального звіту, зареєстрований фіскальним сервером контролюючого органу, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити фіскального звіту за встановленою формою;

електронна копія розрахункового документа - ідентична копія (у формі електронних даних) розрахункового документа, створеного реєстратором розрахункових операцій, яка міститься на контрольній стрічці в пам`яті реєстраторів розрахункових операцій або в пам`яті модемів, які до них приєднані, та/або створена програмним реєстратором розрахункових операцій у електронній формі, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків;

електронна копія фіскального звітного чека - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звітного чека, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.

електронна копія фіскального звіту - ідентична копія (у формі електронних даних) фіскального звіту, створеного реєстратором розрахункових операцій та/або програмним реєстратором розрахункових операцій, що може використовуватися контролюючими органами як податкова інформація та під час проведення перевірок платників податків.

Наказом Міністерства фінансів України від 05 серпня 2020 року №477 затверджено Порядок функціонування Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій (далі - Порядок).

Згідно пунктів 1, 2, 3, 4, 7 розділу II даного Порядку СОД РРО - інформаційна система, призначена для збору, зберігання, використання даних РРО та ПРРО (у тому числі електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, створених РРО та ПРРО), перевірки справжності та достовірності розрахункових документів.

СОД РРО розташована в ДПС та використовується в межах повноважень посадовими особами органів ДПС для виконання завдань та функцій, визначених Податковим кодексом України. СОД РРО складається із сервера додатків та бази даних. СОД РРО забезпечує: 1) функціонування у цілодобовому режимі; 2) інтеграцію та обмін даними з фіскальним сервером контролюючого органу та іншими інформаційними системами ДПС; 3) обробку даних, отриманих від Системи збору і зберігання даних РРО, побудованої за технологією Національного банку, та від фіскального сервера контролюючого органу; 4) збереження даних про реєстрацію, перереєстрацію, скасування реєстрації РРО/ПРРО; 5) збереження документів: створених РРО, що переведені у фіскальний режим роботи; створених ПРРО, що зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу, або створених в режимі офлайн з присвоєними ПРРО фіскальними номерами з діапазону номерів, сформованих фіскальним сервером контролюючого органу, та переданих до фіскального сервера контролюючого органу після завершення режиму офлайн у порядку, встановленому статтею 7 Закону; 6) можливість надання через Електронний кабінет, що функціонує відповідно до статті 42-1 розділу II Податкового кодексу України, даних про розрахунковий документ на запит покупця (споживача). Доступ будь-яких компонентів до бази даних СОД РРО здійснюється виключно через сервер додатків.

Таким чином, інформація, яка зберігається в СОД РРО відображає всі дані про проведені розрахункові операції та реквізити фіскального чека.

Відповідач в межах цієї справи під час проведення фактичної перевірки мав правову можливість використовувати податкову інформацію, яка міститься в СОД РРО, зокрема щодо перевірки наявності (відсутності) цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку на алкогольні напої, інформація та дані якої є фактичним відображенням (дублюванням) розрахункових операцій проведених позивачем у відповідний період.

Такої ж позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2025 року у справі №280/6835/23, подібної до цієї.

Усі сумніви, які можливо були у позивача щодо достовірності відповідних документів - фіскальних чеків із зазначенням в них обов`язкових реквізитів, а саме зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку, повинні були спростовані саме позивачем, якщо він ставив під сумнів та заперечував проти цього шляхом надання роздрукованих своїх чеків.

Разом із тим, позивачем не надано суду жодних доказів на спростування обставин, викладених в акті перевірки, хоча платник безумовно має у власному розпорядженні звіти РРО за спірний період. Не були надані такі і до заперечення на акт перевірки.

Таким чином, суд не вбачає підстав для висновку про безпідставне застосування штрафних (фінансових) санкцій в означеній частині відповідно до пункту 1 статті 17 Закону №265/95-ВР за вказане порушення.

З розрахунку штрафних санкцій (а.с.9) слідує, що визначена у спірному податковому повідомленні-рішенні від 23 грудня 2024 року № сума штрафних санкцій становить:

39,90 грн - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими пунктом 1статті 17 Закону №265/95-ВР, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше (сума реалізації товару 03 квітня 2024 року о 12:50:52 згідно з додатком 1 до акта перевірки);

31833,45 грн - 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення (сума реалізації алкогольних напоїв за період з 12 квітня 2024 року по 11 листопада 2024 року в розмірі 21222,10 грн згідно з додатком 1 до акта перевірки) за порушення пункту 2 статті 3 Закону №265/95-ВР;

735,00 грн (490 грн х 150%) - за порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Закон №265/95-ВР окремим порушенням визначає проведення через РРО розрахункової операції без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості. Такий обов`язок суб`єкта господарювання випливає із пункту 11 статті 3 Закону №265/95-ВР і у випадку притягнення особи до відповідальності на цій підставі підлягають встановленню обставини наявності у розрахунковому документі, яким зафіксовано продаж підакцизного товару, означених вище реквізитів, на що вказував Верховний Суд у постанові від 12 серпня 2025 року у справі №280/9997/23.

Суд з акта перевірки також встановив, що позивач не забезпечило використання режиму програмування для підакцизних товарів в частині зазначення коду УКТЗЕД для слабоалкогольного напою Just Dance 0,5 л, що вбачається із додатку 2 до акта перевірки та наданого відповідачем фіскального чеку від 05 жовтня 2024 року (а.с.13 зворот, 68). Крім того, фактичною перевіркою встановлено, що позивач отримувала сигарети Bond Street Blue Selection, Parliament silver Blue, Parliament Aqua Blue, а найменування товару запрограмовано як сигарети Bond та Parliament, що не дозволяє ідентифікувати товар в документообігу та вказані позиції наведені у додатку 2 до акта перевірки за даними СОД РРО (а.с.13 зворот).

Позивач не заперечує по суті зафіксованих актом перевірки обставин у цій частині та наведених у додатку 2 акта даних, проте наполягає на тому, що має право здійснювати програмування однорідних груп товарів під одним найменування скорочено, що має бути відображено у наказі про облікову політику.

У пункті 2 Положенні №13 наведено значення термінів, зокрема, назва товару (послуги) - слово, поєднання слів або слова та цифрового коду, які відображають споживчі ознаки товару (послуги) та однозначно ідентифікують товар чи послугу в документообігу СГ.

Отже, у фіскальному чеку РРО та/або ПРРО назва товару має бути зазначена так, щоб відображалися як споживчі характеристики товару, так і була можливість його ідентифікувати з-поміж інших подібних в документообігу (за накладними позивач отримувала товар саме Bond Street Blue Selection, Parliament silver Blue, Parliament Aqua Blue).

З огляду на наведене суд вважає, що відповідач правомірно податковим повідомленням-рішенням від 23 грудня 2024 року № за вказане порушення застосував фінансову санкцію на підставі пункту 7 статті 17 Закону №265/95-ВР у сумі 5100,00 грн (триста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян). При цьому варто зауважити, що розмір фінансової санкції у разі проведення розрахункових операцій через РРО та/або ПРРО без використання режиму програмування найменування кожного підакцизного товару із зазначенням коду товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД, ціни товару та обліку його кількості не залежить ні від суми реалізації такого товару, ні від кількості таких товарів.

Податковим повідомленням-рішенням від 23 грудня 2024 року № до позивача також застосовано фінансові санкції у сумі 66708,60 грн - 150 відсотків від вартості проданих товарів на суму 44472,40 грн з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Так відповідач на підставі співставлення інформації у видаткових накладних та формі ведення обліку товарних запасів, а також продажу даних про вибуття товарно-матеріальних цінностей за даними СОД РРО та фактичних залишків згідно з відомістю про залишки, що знаходились в господарській одиниці, встановив нестачу окремих видів товару на загальну суму 44472,40 грн та дійшов висновку, що такі товари реалізовано без застосування зареєстрованого фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО, без створення у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій та без надання покупцю в обов`язковому порядку розрахункових документів встановленої форми та змісту на повну суму проведених операцій. У додатках до акта перевірки наявна «Відомість про результати перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)» (далі відомість) станом на 22 листопада 2025 року (а.с.57 зворот, 65).

Тобто, нестачу товару відповідач розцінює як безумовний його продаж.

Однак суд вважає, що такі висновки є передчасними, адже відсутність товару у торговій точці не є тотожною отриманню за нього коштів. В акті перевірки не зафіксовано жодного факту передачі товару покупцю та отримання від нього коштів без видачі фіскального чека.

При цьому висновок про «продаж» з порушенням пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР зроблено на підставі припущень через різницю в залишках проданих товарів згідно з інформацією з баз даних ДПС та фактичною наявністю товару у магазині.

Відповідно до підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, серед іншого, мають право вимагати під час проведення перевірок від платників податків, що перевіряються, проведення інвентаризації основних засобів, товарно-матеріальних цінностей, коштів, зняття залишків товарно-матеріальних цінностей, готівки з використанням інформації та документів щодо результатів такої інвентаризації за наслідками таких перевірок або під час наступних заходів податкового контролю.

Верховний Суд у постановах від 06 лютого 2020 року у справі №807/1556/17, від 15 лютого 2022 року у справі №160/2155/20, від 18 березня 2024 року у справі №120/2466/23 зазначив, що вимога щодо проведення інвентаризації поширюється на усіх платників податків, в тому числі і фізичних осіб-підприємців. При цьому проведення інвентаризації має здійснюватися саме платником, а контролюючий орган може лише вимагати її проведення. Водночас, нестача товарів має бути виявлена в результаті інвентаризації, яка здійснена під час проведення перевірки, в межах якої вона була призначена (ініційована).

За своєю суттю інвентаризація - це перевірка фактичної наявності майна і співставлення даних інвентаризації з бухгалтерським обліком. Нестачу товару можна виявити, коли відомі дані про залишки товару на початок інвентаризації та їх рух (вибуття, надходження) за звітний період. Відомості щодо даних залишку товарів на початок інвентаризації мають встановлюватись на підставі первинної документації та відомостей форм ведення обліку товарних запасів. Відсутність інформації у відомостях інвентаризації про залишки запасів на початок звітної дати та вибуття (реалізації) запасів за визначений період взагалі виключає можливість вирахування нестачі (залишків) товару та підстави стверджувати про наявність нестачі товару.

У межах фактичної перевірки відповідач проведення інвентаризації не вимагав, а здійснив самостійно вибірковим методом щодо окремих товарних позицій зняття залишків та склав відомість (додаток 3 до пункту 5 Методичних рекомендацій щодо оформлення матеріалів перевірок за дотриманням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій, затверджених наказом ДПА України від 12 серпня 2018 року №534; далі Методичні рекомендації).

Аналізуючи відомість до акта (а.с.57 зворот, 65), яку позивач за текстом вкладного аркуша до акта перевірки називає Таблиця 1, суд зазначає, що у ній вказані дані про надходження товарних запасів (товарно-матеріальних цінностей) з посиланням на постачальника, номер та дату документа, кількість одиниць товару в розрізі найменувань; кількість одиниць вибуття; фактичні залишки (кількість, ціна, сума); результати перевірки (нестача кількість, сума). При цьому у відомості є виправлення та відсутні такі дані, як залишки товарно-матеріальних цінностей за даними бухгалтерського обліку на початок звітної дати; дата, номер документа про вибуття. Відсутня розписка матеріально-відповідальної особи щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій невід`ємна частина відомості).

Окремо суд звертає увагу, що під час перевірки не складалось жодних звіряльних відомостей, які б дали можливість виявити рух товарно-матеріальних цінностей, їх вартість.

В контексті наведеного суд дійшов висновку, що зазначений додаток та акт перевірки не є об`єктивним, достовірним та достатнім доказом порушення пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР.

Таким чином, суд вважає, що податковим органом не доведено в цій частині наявність порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а тому податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2024 року № в цій частині застосування штрафних санкцій в сумі 66708,60 грн (44472,40 грн х 150%) підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку доводам сторін щодо наявності правових та фактичних підстав прийняття податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2025 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 50712,00 грн, суд зазначає, що фінансові санкції до позивача застосовано у зв`язку із порушенням пункту 12 статі 3 Закону №265/95-ВР, а саме не забезпечено внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів на загальну суму 50712,00 грн (видаткові накладні від 26 квітня 2024 року №ЦЛ0134247, від 21 квітня 2024 року №ЦЛ0211127, від 19 липня 2024 року №ЦЛ0251247).

Згідно з пунктом 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Позивач перебуває на загальній системі оподаткування (підпункт 2.2.11 акта перевірки).

Як визначено статтею 20 Закону №265/95-ВР, до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу наведених норм вбачається, що суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

За приписами пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до Закону №265/95-ВР, ПК України наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2021 року №496, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 листопада 2021 року за №1411/37033, затверджено Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку (Порядок №496). Цей Порядок визначає правила ведення обліку товарних запасів та поширюється на фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку (далі - ФОП), які відповідно до Закону зобов`язані вести облік товарних запасів та здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку, та осіб, які фактично здійснюють продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такого ФОП.

Згідно пункту 2 розділу І Порядку №496 у цьому Порядку терміни вживаються в таких значеннях: документи, які підтверджують облік та походження товарів - Форма ведення обліку товарних запасів, визначена додатком до цього Порядку (далі - Форма обліку), та первинні документи; первинні документи - опис залишку товарів на початок обліку, накладні, транспортні документи, митні декларації, акти закупки, фіскальні чеки, товарні чеки, інші документи, що містять реквізити, які дозволяють ідентифікувати постачальника та отримувача товару (найменування суб`єкта господарювання, реєстраційний номер облікової картки платника податків (далі - РНОКПП) або код згідно з ЄДРПОУ суб`єкта господарювання, серія та номер паспорта / номер ID картки для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття РНОКПП та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відповідну відмітку в паспорті), дату проведення операції, найменування, кількість та вартість товару.

Згідно з пунктами 1 та 2 розділу ІІ Порядку №496 облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку.

Первинні документи, на підставі яких внесено записи до Форми обліку, є обов`язковими додатками до такої форми. Внесення даних до Форми обліку щодо надходження товарів на підставі первинних документів здійснюється до початку їх реалізації.

Форма обліку ведеться за вибором ФОП у паперовій або в електронній формі.

Записи у Формі обліку ведуться в хронологічному порядку надходження або вибуття товарів (пункт 4 розділу ІІ Порядку №496).

Відповідно до пункту 9 розділу ІІ Порядку №496 заборонено продаж товарів, на які у місцях продажу таких товарів (господарських об`єктах) відсутні: 1) первинні документи, записи про які внесено до Форми обліку; 2) відповідні записи у Формі обліку про наявні первинні документи; 3) первинні документи і записи у Формі обліку про такі первинні документи.

Як слідує з акта перевірки, позивач веде Форму обліку товарних запасів, однак отримані для реалізації товари на підставі видаткових накладних від 26 квітня 2024 року №ЦЛ0134247 на суму 15963,00 грн, від 21 квітня 2024 року №ЦЛ0211127 на суму 16066,00 грн, від 19 липня 2024 року №ЦЛ0251247 на суму 18683,00 грн, які були надані до перевірки (а.с.71-73), до Форми обліку внесені не були. В матеріалах справи наявна копія опису товарних запасів, засвідчена продавцем, до якої не внесено вказані видаткові накладні (а.с.74-75).

Позивач не спростовує у позовній заяві виявленого порушення та не обґрунтовує підстави для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення у частині застосування до неї фінансових санкцій у цій частині.

Зважаючи на встановлені у справі обставини суд дійшов висновку, що відповідачем доведено наявність підстав для застосування до позивача фінансових санкцій у вигляді штрафу на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2025 року № про застосування штрафних санкцій у сумі 1020,00 грн прийняте на підставі підпункту 121.1 статті 121 ПК України та у зв`язку із виявленим порушенням пунктів 44, 85 ПК України.

Пунктом 85.2 статті 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Пунктом 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

За правилами пункту 85.7 статті 85 ПК України отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису.

При цьому відповідно до пункту 85.6 статті 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Матеріали справи містять копію запиту про надання документів від 13 листопада 2024 року, який того ж дня вручено продавцю ОСОБА_2 (а.с.70 зворот).

Натомість, стверджуючи про ненадання документів, відповідач не надав ні опису тих документів, які надано позивачем (пункт 85.7 статті 85 ПК України), ні акта, що засвідчує факт відмови у наданні документів (пункт 85.6 статті 85 ПК України).

Згідно з пунктом 121.1 статті 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

За відсутності належних та допустимих доказів, які дають правові підстави застосовувати до платника штрафні санкції на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України податкове повідомлення-рішення від 23 грудня 2025 року № не є обґрунтованим, а склад правопорушення не є доведеним. Отже, таке податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, позов належить задовольнити частково у спосіб визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2024 року № в частині застосування фінансових санкцій у сумі 66708,60 грн, оскільки податковим органом не доведено в цій частині наявність порушення позивачем вимог пунктів 1, 2 статті 3 Закону №265/95-ВР, а також визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 23 грудня 2024 року № у сумі 1020,00 грн з підстав недоведення правових та фактичних підстав застосування фінансових санкцій на підставі пункту 121.1 статті 121 ПК України. В решті вимоги позову залишаються без задоволення: позивач не спростував, а матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували належне виконання нею обов`язків щодо проведення розрахункових операцій із використанням РРО/ПРРО та дотримання встановленого законодавством порядку їх фіскалізації, що і слугувало підставою для застосування фінансових санкцій на підставі пункту 1 статті 17, статті 20 Закону №265/95-ВР.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивач сплатила судовий збір у сумі 1561,49 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 25 червня 2025 року (а.с.43).

У зв`язку із задоволенням позову частково на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути документально підтверджені судові у сумі 677,22 грн, тобто пропорційно до задоволених позовних вимог (на суму 67728,60 грн), що становить 43,37% від розміру штрафу 156148,95 грн згідно з податковими повідомленнями-рішеннями податкових повідомлень-рішень від 23 грудня 2024 року № та №.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу юридичної особи 44106679) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 23 грудня 2024 року № та від 23 грудня 2024 року № в частині застосування фінансових санкцій (штрафу) у сумі 67728,60 грн (шістдесят сім тисяч сімсот двадцять вісім грн 60 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 677,22 грн (шістсот сімдесят сім грн 22 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк