Справа № 140/9758/25
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2025-12-17 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/9758/25 пров. № А/857/38791/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Пліша М.А.,

за участю секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

за участю представника позивача Світлицької З.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог, прийняту суддею Стециком Н.В. у м. Луцьку, у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування акта, наказу та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

29.08.2025, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі В/Ч, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складений В/Ч НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 та затвердженого п. 3 наказу командира вказаної В/Ч від 27.06.2024 за №575/А;

- визнати протиправними та скасувати пункти 1-6 наказу №575/А від 27.06.2024 «Про результати службового розслідування за фактом не бойового травмування сержанта ОСОБА_1 »;

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 провести повторне службове розслідування за фактом отримання 11 червня 2024 ОСОБА_1 травми під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з врахуванням п. 10 Розділу ІІ «Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 (далі Інструкція №332);

- зобов`язати В/Ч НОМЕР_1 видати йому нову довідку про обставини травми за формою наведеною у додатку 5 до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за №1109/15800 (далі Положення №402).

Вважає, що службове розслідування проведено з порушенням норм чинного законодавства та не застосовано те законодавство яке має бути застосованим.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 відмовлено у відкритті провадження в частині позовних вимог, а саме у визнанні протиправним та скасування п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією В/Ч НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 та затвердженого п. 3 наказу командира вказаної В/Ч від 27.06.2024 за №575/А.

Суд виходив з того, що акт службового розслідування не створює для особи, щодо якої проведено це розслідування, безпосередніх правових наслідків, викладені у ньому висновки є суб`єктивною думкою уповноважених посадових осіб, які його проводили, не породжує, не змінює та не звужує права особи (позивача), не встановлює для неї додаткових обов`язків та не покладає відповідальність, і військовослужбовець не позбавлений права спростувати ці висновки під час оскарження прийнятого за результатами службового розслідування рішення.

Не погоджуючись із таким судовими рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу в справі №140/9758/25 і направити останню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апелянт зазначає, про неврахування судом положень Інструкції №332, зокрема, пункту 17 Розділу ІІ, якими чітко визначено право на оскарження в судовому порядку акту за формою НВ-2. Окрім цього, позивач переконує, що акт за формою НВ-2 прямо впливає на його права, та у випадку неправдивих чи неточних відомостей, які там зазначені, звужує та негативно впливає на його інтереси.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона відповідача підтримує мотиви судового рішення та просить відмовити в апеляції.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд не в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази та не застосував норми діючого законодавства.

Так, пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо, позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Беручи до уваги мотиви суду першої інстанції, а саме, що акт проведеного відносно позивача розслідування не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не створює для нього безпосередніх правових наслідків, а отже не може розглядатися в порядку адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на підставі вказаної вище статті КАС України.

Указані висновки колегія суддів вважає помилковими та такими, що зроблені внаслідок неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, з огляду на наступне.

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, та з метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням і веденням обліку нещасних випадків, що сталися з військовослужбовцями Збройних Сил України, наказом Міністерства оборони України від 27.10.2021 №332 було затверджено «Інструкцію про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України» (далі які і раніше Інструкція №332).

Відповідно до пункту 1 Розділу І Інструкції №332 ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі В/Ч).

Розділ ІІ Інструкції №322 врегульовує питання розслідування та обліку нещасних випадків.

Відповідно до абзацу другого пункту 8 Розділу ІІ Інструкції №322 комісія з розслідування нещасного випадку зобов`язана, зокрема, скласти акт проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії) за формою НВ-2 наведеною у додатку 4 до цієї Інструкції (далі як і раніше - акт за формою НВ-2) та акт про нещасний випадок (зникнення, смерть) під час виконання обов`язків військової служби за формою НВ-3 наведеною у додатку 5 до цієї Інструкції (далі - акт за формою НВ-3) у разі, якщо нещасний випадок (смерть) визнаний комісією з розслідування таким, що пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби, і надати їх командиру В/Ч на затвердження. Акти підписуються головою комісії та її членами. У разі незгоди зі змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою НВ-2, як його невід`ємну частину.

Відповідно до пункту 17 командир В/Ч протягом двох робочих днів після закінчення розслідування затверджує акти за формами НВ-2 та НВ-3. Матеріали розслідування (затверджені акти за формами НВ-2 та НВ-3 разом з додатками) зберігаються в діловодстві В/Ч, а їх завірені копії надаються (надсилаються): безпосередньому командиру для вручення потерпілому, членам його сім`ї чи уповноваженій ними особі; начальнику відповідного військового органу нагляду чи контролю у сфері, з якою пов`язаний нещасний випадок (органу нагляду за безпечним веденням робіт військовослужбовцями, пожежного нагляду, контролю безпеки військової служби, контролю безпеки дорожнього руху, санітарно-епідеміологічного нагляду тощо); командирам військових частин, представники яких брали участь у розслідуванні; командиру В/Ч, у штаті якої перебуває потерпілий, якщо військовослужбовець був тимчасово відряджений з цієї В/Ч.

У разі незгоди потерпілого військовослужбовця, або членів його сім`ї, або особи, яка представляє їх інтереси, з висновками комісії з розслідування вони мають право протягом місяця, починаючи з дати отримання акта за формою НВ-2, подати скаргу старшому командирові або до органу, що здійснює контроль за своєчасним і об`єктивним розслідуванням нещасних випадків, чи звернутися до суду у визначений законом строк.

Отже, як вірно зазначає позивач, положеннями пункту 17 Розділу ІІ Інструкції №322 чітко передбачено право на оскарження в судовому порядку висновків комісії з розслідування.

В порушення норм процесуального права, ці положення були залишені поза увагою судом першої інстанції, у зв`язку із чим помилковими є висновки про наявність підстав для відмови у відкритті провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог, а саме у визнанні протиправним та скасування п. 6 акту проведення розслідування нещасного випадку від 27.06.2024 (форма НВ-2), складеного комісією В/Ч НОМЕР_1 за результатами службового розслідування по факту травмування сержанта ОСОБА_1 та затвердженого п. 3 наказу командира вказаної В/Ч від 27.06.2024 за №575/А.

Приймаючи вказане рішення суддя не застосував норму матеріального права, яка підлягала застосуванню при вирішення питання про юрисдикційність указаних позовних вимог, а саме пункту 17 Розділу ІІ Інструкції №332.

Таким чином, в контексті спірних правовідносин та змісту позовної заяви, позовні вимоги, щодо визнання протиправним та скасування пункту в акті за формою НВ-2 підлягали розгляду разом із іншими позовними вимогами в цій справі.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 21.11.2024 в справі №240/34142/23, які є обов`язкові для застосування нижчестоящими судовими інстанціями.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги знаходять своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а судом першої інстанції постановлено ухвалу, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі (в частині), тому підлягає скасуванню із направленням справи для продовження розгляду в суд першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2025 року про відмову у відкритті провадження в частині позовних вимог у справі №140/9758/25 скасувати, та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
М.А. Пліш
Повне судове рішення складено 22.12.2025.