Справа № 380/12963/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/12963/24 пров. № А/857/46777/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Носа С.П.;

суддів: Заверухи О.Б., Кухтея Р.В.;

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 380/12963/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання дії та бездіяльності протиправними,-

суддя у І інстанції Грень Н.М.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складення повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся у Львівський окружний адміністративний суд з позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі відповідач, ГУ НП у Львівській області), в якому просив визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області протиправною, яка виразилась у письмовій відмові щодо зарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції позивачу час виконання ним обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 року по 01.08.2020 року у розрахунку один місяць за три місяці відповідно до положень ч. 3 ст. 8 Закону № 613-XIV. Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Львівській області здійснити перерахунок часу виконання ОСОБА_1 обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 року по 01.08.2020 року у розрахунку один місяць за три місяці відповідно до положень ч. 3 ст. 8 Закону № 613-XIV та донарахувати до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції позивачу 66 календарних місяців (5 повних календарних років та 06 повних календарних місяців), шляхом видання наказу по особовому складу згідно Порядку № 1235. Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області встановити ОСОБА_1 відповідний розмір надбавки, передбачений Постановою КМУ № 988 від 11.11.2015 року за стаж служби в поліції.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 жовтня 2024 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області протиправною, яка виразилась у письмовій відмові щодо зарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції ОСОБА_1 час виконання ним обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 року по 01.08.2020 року у розрахунку один місяць за три місяці. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Львівській області здійснити перерахунок часу виконання ОСОБА_1 обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 по 01.08.2020 у розрахунку один місяць за три місяці. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2025 року у справі № 380/12963/24 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги ГУНП у Львівській області, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29.10.2024 року у справі № 380/12963/24 - без змін.

19.03.2025 представник позивача звернувся до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. В обґрунтування заяви зазначив, що в п. 3 резолютивної частини рішення ЛОАС № 380/12963/24 зазначено про зобов`язання відповідача лише щодо зарахування часу служби місіях ООН у розрахунку один місяць за три («…Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Львівській області здійснити перерахунок часу виконання позивачем обов`язків (проходження служби) в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 по 01.08.2020 у розрахунку один місяць за три місяці»). При цьому в рішенні суду не зазначено про зобов`язання відповідача після перерахунку здійснити подальше донарахування саме до поточної календарної вислуги років і до стажу служби в поліції. Проте вказує, що позовна вимога № 2 в позовній заяві складається з двох вимог до Відповідача, перша здійснити відповідний перерахунок та друга після такого перерахунку здійснити донарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції. Фактично, в рішенні суду (як в описовій, так і в резолютивні частині) не ухвалено рішення саме з приводу зобов`язання Відповідач здійснити донарахування до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції.

Додатковим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено. Ухвалено додаткове рішення, яким зобов`язано Головне управління Національної поліції у Львівській області донарахувати до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції ОСОБА_1 час виконання обов`язків в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 по 01.08.2020 у розрахунку один місяць за три згідно ч. 3 ст. 8 Закону № 613-XIV.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги вказує на те, що додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Разом з тим, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Водночас, додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом. Додаткове рішення не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмету спору. Апелянт вважає, що обґрунтування заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення зводиться фактично до незгоди з судовим рішенням у справі № 380/12963/24, якими його позов задоволено частково та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 30.05.2025, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу ГУНП у Львівській області.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу ГУ НП у Львівській області, вважаючи, що додаткове рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому, з підстав, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу ГУ НП у Львівській області залишити без задоволення.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

У ході апеляційного перегляду суддя-доповідач витребував матеріали справи №380/12963/24 у електронному вигляді з використанням функціоналу комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» - «Витребування справ з ЦБД» (центральної бази даних).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 252 КАС України, передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судом встановлено, що в описовій частині рішення № 380/12963/24 судом зазначено лише про те, що відповідач має обчислювати час виконання позивачем обов`язків в місії ООН у розрахунку один місяць за три, але одночасно не розглянуто судом питання щодо зарахування такого часу (один за три) до календарної вислуги років та стажу служби в поліції (абз. № 30 «Таким чином строк служби позивача в складі національного персоналу в міжнародній операції ООН з підтримання миру та безпеки в Республіці Південний Судан повинен обчислюватися з розрахунку один місяць за три місяці».)

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Положенням ч. 1 ст. 4 Закону № 580-VIII визначено, що взаємовідносини у сферах діяльності поліції з відповідними органами інших держав та міжнародними організаціями базуються на міжнародних договорах, а також на установчих актах та правилах міжнародних організацій, членом яких є Україна. Поліцейські можуть направлятися до міжнародних організацій, іноземних держав як представники поліції з метою забезпечення координації співробітництва з питань, що належать до повноважень поліції. Поліцейські можуть залучатися до участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 78 Закону № 580-VIII до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону № 580-VIII відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

У преамбулі Закону України "Про участь України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки" від 23.04.1999 № 613-XIV (далі - Закон № 613-XIV) зазначено, що усвідомлюючи свою відповідальність у справі підтримання міжнародного миру і безпеки, враховуючи зобов`язання України як держави - члена Організації Об`єднаних Націй (далі - ООН) подавати допомогу ООН в діях, що провадяться відповідно до Статуту ООН, а також зобов`язання як держави - члена Організації з безпеки і співробітництва в Європі (далі - ОБСЄ) конструктивно співробітничати у використанні всього діапазону можливостей ОБСЄ для запобігання конфліктам та для їх розв`язання, дотримуючись основних напрямів державної політики щодо участі України в удосконаленні та розвитку загальноєвропейської та міжнародних систем колективної безпеки, а також у рамках конструктивного партнерства з Організацією Північноатлантичного договору та іншими міжнародними організаціями у сфері безпеки, Україна розглядає участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки як важливу складову своєї зовнішньої політики.

В абзаці 2 преамбули Закону № 613-XIV вказано, що цей закон визначає правові, організаційні та фінансові засади щодо участі України в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки, а також порядок направлення Україною військового та цивільного персоналу, організації його підготовки та забезпечення.

Положеннями ст. 1 Закону № 613-XIV визначено, що національний персонал - окремі військовослужбовці Збройних Сил України, інших військових формувань, поліцейські, особи начальницького і рядового складу державних органів, які можуть оснащуватися вогнепальною (стрілецькою) зброєю та боєприпасами до неї відповідно до пропозицій міжнародних організацій у сфері безпеки, а також працівники Збройних Сил України, інших військових формувань, державних органів і установ України, які направляються Україною для участі в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки і не входять до складу національного контингенту.

Відповідно до ст. 5 Закону № 613-XIV Національний контингент і національний персонал комплектуються громадянами України - військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, поліцейськими, особами начальницького і рядового складу, інших військових формувань та інших державних органів і цивільних установ України, які мають необхідну професійну і психологічну підготовку.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 8 Закону № 613-XIV соціальний захист учасників міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки і членів їх сімей забезпечується згідно з законами України.

Якщо міжнародними договорами або угодами, в яких бере участь Україна, встановлені більш високі гарантії захисту учасників міжнародних операцій з підтримання миру і безпеки, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються норми відповідного міжнародного договору або міжнародної угоди.

За приписами ч. 3 ст. 8 Закону № 613-XIV вислуга років і трудовий стаж громадян України за час виконання обов`язків у складі національного контингенту і національного персоналу обчислюється з розрахунку один місяць за три місяці.

Відповідно до підпункту 27 п. 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 878 (далі - Положення № 878), МВС відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює відбір, підготовку і навчання кандидатів для направлення до складу національного контингенту та національного персоналу з числа поліцейських Національної поліції, військовослужбовців Національної гвардії та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту ДСНС, а також забезпечує їх участь у складі національного контингенту та національного персоналу в міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки.

Колегія суддів врахувавши викладені обставини погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява позивача про винесення додаткового рішення, шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції у Львівській області донарахувати до поточної календарної вислуги років та стажу служби в поліції ОСОБА_1 час виконання обов`язків в міжнародній операції ООН з підтримання миру і безпеки в Республіці Південний Судан за період з 28.10.2017 по 01.08.2020 у розрахунку один місяць за три згідно ч. 3 ст. 8 Закону № 613-XIV підлягає задоволенню.

Таким чином, аналізуючи наведені правові норми у контексті встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що оспорюване додаткове рішення є правомірним та не підлягає скасуванню.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Суд першої інстанції в повній мірі встановив фактичні обставини справи, надав об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених як позивачем так і відповідачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього не спростовують правильних по суті висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного додаткового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 252, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області залишити без задоволення.

Додаткове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 жовтня 2025 року у справі № 380/12963/24 - без змін.

Постанову разом із паперовими матеріалами надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді О. Б. Заверуха
Р. В. Кухтей