Справа № 520/25909/25
Суддя: Бабаєв А.І.
Дата ухвалення: 2025-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2025 року № 520/25909/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаєва А.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в м.Харкові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд повернути законність і справедливість щодо поновлення законного права ОСОБА_1 на пенсію по віку, позбавленого її з 01.04.2006 року, скасувавши одну з головних вимог Закону № 1058 заробітну плату з якої сплачені страхові внески за період з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р., прийняту чинним законом для перерахунку вже призначеної пенсії по віку з 01.01.2004 р., наслідком виконання чого автоматично відновиться і скасований індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 1,50716, за яким ОСОБА_1 перерахували пенсію по віку ч.3 ст.43 Закону №1058. Для чого визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо включення заробітної плати за період з 01.07.2000 р. по 31.03.2008 р. по персоніфікації додатково до прийнятої з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р. Перерахувати пенсію ОСОБА_1 після повернення ОСОБА_1 права на пенсію по віку за вимогами Закону №1058 із застосуванням заробітної плати за період з 01.01.1978 по 31.12.1982 р. Кз/пл. 1,50716, починаючи з 01.04.2006 р. по сьогоднішній день. Взяти до уваги зміни, внесені до ст.42 Закону №1058, яким визначено, що 01.10.2011 р. виключена можливість проведення перерахунку пенсії у випадку, якщо після призначення (останнього перерахунку) пенсії Кз/пл зменшується.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що пенсію підлягає перерахунку із застосуванням заробітної плати за період з 01.01.1978 по 31.12.1982 р. з Кз/пл. 1,50716.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач у спірних правовідносинах діяв згідно чинного законодавства.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку, як отримувач пенсії за віком у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.

Позивач звернулась до пенсійного органу із заявою, не погоджуючись з визначеним розміром пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом № 10185-8715/С-03/8-2000/25 від 09.04.2025 на заяву позивача повідомило, що з 20.10.1987 р. позивачу було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення, як особі з інвалідністю 3 групи з дитинства. Вказано, що 25.03.1995 р. позивача було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 р., який діяв в частині призначенім та перерахунків пенсій з 01.01.1992 р. по 31.12.2003 р. Зазначено, що з 01.01.2004 р. вступив в дію Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Вказано, що всі послідуючі перерахунки проводились відповідно до чинного законодавства Закону №1058. Зазначено, що з 01.01.2004 року позивачу було проведено перерахунок пенсії на підставі довідки про заробітну плату від 27.05.2004 № 325/138 за період роботи з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р., виданої відкритим акціонерним товариством «Система» та доданої до особистої заяви від 05.07.2004 р., коефіцієнт заробітної плати складав 1,50716. Вказано, що для обчислення пенсії враховувалась середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2003 рік - 306,45 грн. Вказано, що середньомісячний заробіток для розрахунку пенсії з 01.01.2004 р. складав 461,87 грн. (306,45*1,50716). Вказано, що при проведенні перерахунку з 01.01.2004 р. стаж було зараховано по 31.12.2003 р. та складав 46 років 3 місяці 6 днів, коефіцієнт стажу складав 0,46250. Зазначено, що проведення перерахунку пенсії регулюється статтею 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказано, що відповідно пункту 3 статті 42 Закону (в чинній редакції на дату проведення перерахунків) було передбачено, що: у разі якщо застрахована особа після призначення пенсії продовжувала працювати, провадиться перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії; кожний наступний перерахунок пенсії провадиться не раніш як через два роки після попереднього перерахунку з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії; перерахунок пенсії здійснюється із заробітної плати (доходу), з якої була обчислена пенсія, або за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону. Вказано, що згідно з частиною 1 статті 40 Закону для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж, починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Зазначено, що згідно з частиною 2 статті 40 Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кзі + Кз2 + КзЗ+ + Кзп); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь. Вказано, що з 01.04.2006 р. позивачу було проведено перерахунок пенсії на підставі заяви від 14.04.2006 р. з урахуванням страхового стажу та заробітної плати за періоди роботи з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р. та за даними персоніфікованого обліку з 01.07.2000 р. по 31.03.2006 р. (як більш вигідний варіант). Вказано, що пенсію було обчислено із середньомісячної заробітної плати 1001,40 грн. (735,57*1,36140, де 735,57 - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2005 рік, 1,36140 - коефіцієнт заробітної плати за період роботи з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р. та з 01.07.2000 р. по 31.03.2006 р.). Вказано, що після проведеного перерахунку страховий стаж складав 48 років 5 місяців 5 днів (коефіцієнт стажу - 0,48417), коефіцієнт заробітної плати -1,36140, розмір пенсії становив 585,37 грн. Зазначено, що з 01.04.2008 р. за заявою від 12.04.2008 р. позивачу було проведено перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу та заробітної плати з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р. та за період страхового стажу з 01.07.2000 р. по 31.03.2008 р (як більш вигідний варіант). Вказано, що пенсію було обчислено із середньомісячної заробітної плати 1348,64 грн. (1197,91*1,12583, де 1197,91- середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислена як середній показник за 2007 рік, 1,12583 - коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії після застосування оптимізації за період роботи з 01.01.1978 р. по 31.12.1982 р. та за період страхового стажу з 01.07.2000 р. по 31.03.2008 р.). Зазначено, що після проведеного перерахунку страховий стаж складав 50 років 5 місяців 5 днів (коефіцієнт стажу - 0,50417), коефіцієнт заробітної плати - 1,12583, розмір пенсії становив 1008,33 грн. Вказано, що перерахунки проводились на підставі заяв позивача про проведення перерахунку та з кожним перерахунком розмір пенсії збільшувався.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, звернулась з даним позовом до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі по тексту - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Згідно з ч.1 ст.43 Закону України № 1058 перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.2 ст.43 Закону України № 1058 для перерахунку пенсій, призначених до набрання чинності цим Законом, враховується заробітна плата (дохід), з якої було раніше обчислено пенсію, за документами, наявними в пенсійній справі, або за вибором пенсіонера - заробітна плата (дохід) за період, передбачений абзацом першим частини першої статті 40 цього Закону. При цьому заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається відповідно до частини другої статті 40 цього Закону із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за 2002 рік.

Згідно пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі по тексту - Порядок №22-1) заява про призначення, перерахунок, поновлення, продовження пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4); заява про припинення виплати пенсії у зв`язку з тимчасовим проживанням за кордоном (додаток 9) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Так, позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 17.03.2025 року, в якій не погоджуючись з визначеним коефіцієнтом заробітної плати, фактично просила здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2004 pоку з урахуванням коефіцієнту заробітної плати - 1,50716 та заробітної плати за період з 01.01.1978 року по 31.12.1982 року та без включення заробітної плати за період з 01.07.2000 року.

Отже, позивачем фактично подано заяву про перерахунок пенсії за віком.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи. Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області на заяву позивача надало відповідь у формі листа № 10185-8715/С-03/8-2000/25 від 09.04.2025.

Проте, зі змісту вказаного документу не вбачається ознак прийнятого пенсійним органом рішення про задоволення або відмову в перерахунку пенсії позивача з урахуванням коефіцієнту заробітної плати - 1,50716 та заробітної плати за період з 01.01.1978 року по 31.12.1982 року та без включення заробітної плати за період з 01.07.2000 року.

Тобто, відповідачем не вирішено питання про задоволення або відмову у задоволенні заяви позивача.

Отже, відповідного рішення за результатами розгляду заяви позивача пенсійним органом не було прийнято.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду зазначеною в постанові від 23 червня 2022 року по справі № 812/1260/18.

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду в постанові від 27 листопада 2019 року по справі №748/696/17, від 26 лютого 2020 року по справі №541/543/17-а, від 28.10.2025 по справі № 340/686/25, в яких зазначено, що відмовивши позивачу в розгляді її заяви по суті, відповідач допустив надмірний формалізм, наслідком чого стало порушення прав та інтересів позивача, як пенсіонера (верстви населення, яка навпаки потребує особливої уваги з боку держави в частині дотримання конституційних гарантій).

Відповідно до ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача про перерахунок пенсії за віком.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на встановлену бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо не розгляду заяви позивача, суд приходить до висновку, що для ефективного захисту прав позивача необхідно задовольнити позовні вимоги шляхом визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2025 року про перерахунок пенсії за віком та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2025 року про перерахунок пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

Враховуючи те, що заяву позивача не було розглянуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем звернені на майбутнє та не підлягають задоволенню.

Щодо наданих позивачем розрахунків фінансової та моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, вище суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії звернені на майбутнє та не підлягають задоволенню.

При цьому, відповідачем у спірних правовідносинах не було розглянуто питання перерахунку, виплати спірної частини пенсії та нарахування заборгованості.

З огляду на характер спірних правовідносин, спосіб захисту прав позивача, суд вважає, що розрахунок фінансової шкоди наданий позивачем не може бути задоволеним.

Відповідно до частини 1 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 30 січня 2018 року по справі № 804/2252/14, від 21.02.2019 року по справі №670/499/16-а, від 28.02.2019 року по справі №804/7085/16.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зауважує, що в даному випадку для виплати на користь позивача моральної шкоди не достатньо лише зазначення про наявність останньої, натомість реальне завдання такої шкоди має бути доведено.

Так, позивачем не було доведено причинно-наслідкового зв`язку моральної шкоди з предметом позову, у відповідній частині вимог, що розглядається судом.

З огляду, на викладене надані позивачем розрахунки фінансової та моральної шкоди є необґрунтованими.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір підлягає розподілу відповідно до ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 243, ст. 246, ст.255, ст. 293, ст. 295, ст. 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61000, м. Харків, майдан Свободи, 5, Держпром, 3 під`їзд., 2 поверх) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо неприйняття рішення за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 17.03.2025 року про перерахунок пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.03.2025 року про перерахунок пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаєв А.І.